Справа № 3/593/448/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" жовтня 2020 р. СУДДЯ Бережанського районного суду Тернопільської області Крамар В.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Бережанського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, освіта середня спеціальна, працюючого водієм ТзДВ «Бережаниавтотранс», до адміністративної відповідальності за ст. 443 КУпАП не притягувався, -

за ст. 443 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2020 року відносно громадянина ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 400041, про таке: «02.09.2020 р. близько 11 год. 10 хв. в м. Бережани по вул. Тернопільській, гр. ОСОБА_1 , керуючи автобусом БАЗ А 079.20 Еталон д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював пасажирські перевезення по маршруту Бережани - Тернопіль, чим порушив п.15 пп.2 постанови КМУ № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейським СРПП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області ст. лейт. поліції Сологубом Артуром Васильовичем за ст. 443 КУпАП.

ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення пояснив, що дійсно 02.09.2020 року в час, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення він, як водій автобуса ТзДВ «Бережаниавтотранс» керував автобусом по маршруту Бережани - Тернопіль. Просить не притягувати його до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, оскільки він виконував свої трудові обов`язки з метою отримання заробітної плати, і заборона здійснювати перевезення порушує його конституційне право на працю, а підприємству, на якому він працює право, на підприємницьку діяльність.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1,2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності; завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ст.443 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Виходячи з наведеного, необхідною умовою наявності складу правопорушення, передбаченого ст. 443 КУпАП, є порушення обов`язкових правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, які встановлені: Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Пп.1 п.15 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 р. «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі - Постанова КМУ) встановлено, що на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено "червоний" рівень епідемічної небезпеки, застосовуються за рішенням Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій визначені цим пунктом обмеження (одне, декілька або усі), згідно з якими забороняються регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним, залізничним транспортом, міським електротранспортом, метрополітеном у міському сполученні.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; автобусний маршрут міський - це автобусний маршрут, який не виходить за межі території населеного пункту; нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом - це перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт; регулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом - це перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень.

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону України «Про транспорт» відносини підприємств транспорту загального користування з центральними та місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування будуються на основі податків, податкових пільг, встановлених нормативів та інших економічних засобів відповідно до чинного законодавства України.

Виходячи з вказаного, відповідно до пп.1 п.15 Постанови КМУ за рішенням Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено "червоний" рівень епідемічної небезпеки, може бути застосовано обмеження у виді заборони здійснювати регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у міському сполученні.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування.

Згідно з ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Підприємницька діяльність депутатів, посадових і службових осіб органів державної влади та органів місцевого самоврядування обмежується законом. Держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності. Не допускаються зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісна конкуренція. Види і межі монополії визначаються законом. Держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про підприємництво» підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Ст. 3 Закону України «Про підприємництво» встановлено, що підприємці мають право без обмежень приймати рішення і здійснювати самостійно будь-яку діяльність, що не суперечить чинному законодавству. Особливості регулювання окремих видів підприємництва встановлюються законодавством України. Перелік видів діяльності, підприємництво в яких не застосовується у зв`язку з підвищеними вимогами до безпеки робіт та необхідністю централізації функцій управління, встановлюється Верховною Радою України.

Відповідно до ч.3 ст. 5 Закону України «Про автомобільний транспорт» державне регулювання та контроль у сфері автомобільного транспорту реалізується шляхом проведення центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування економічної, тарифної, науково-технічної та соціальної політики, ліцензування, стандартизації та сертифікації на автомобільному транспорті, задоволення потреб автомобільного транспорту в паливно-енергетичних і матеріально-технічних ресурсах і транспортних засобах.

Виходячи з наведеного, право автомобільного перевізника на здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському сполученні може бути встановлено лише законом, а не підзаконним актом.

Ст. 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Таким чином, пп.1 п. 15 Постанови КМУ передбачено можливість встановлення на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено "червоний" рівень епідемічної небезпеки за рішенням Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій обмеження конституційного права на підприємництво та на працю, які передбачено ст. 42, 43 Конституції України, які виходячи з положень ст. 64 Конституції України, можуть бути обмежені законом та в умовах воєнного або надзвичайного стану, із зазначенням строку дії цього обмеження.

На території України не введено воєнний або надзвичайний стан, а отже прийняття Державною комісією з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій рішення про встановлення обмеження у виді заборони автомобільним перевізникам на здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському сполученні, на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено "червоний" рівень епідемічної небезпеки, порушує конституційне право на підприємництво та на працю, які передбачені ст. 42 та 43 Конституції України, тобто суперечить Конституції України.

Окрім цього, здійснюючи перевезення пасажирів по маршруту Бережани - Тернопіль, ОСОБА_1 здійснював не міські перевезення, а міжміські перевезення.

Здійснюючи перевезення пасажирів, ОСОБА_1 реалізовував своє конституційне право на працю, на підприємстві, конституційне право якого на підприємництво не було обмежене у спосіб, передбачений ст. 64 Конституції України. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 , як водій автобуса міжміського сполучення, змусив пасажирів їхати у вказаному автобусі, а, навпаки, сприяв громадянам у реалізації їх права на свободу пересування, тобто виконував позитивний обов`язок держави, передбачений Конституцією України, - він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, що передбачене ст. 443 КУпАП, а тому провадження по справі слід закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи обставини правопорушення та керуючись ст. ст. 8, 19, 33, 42, 43, 64 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 443, 245, 254, 247, 279, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 за ст. 443 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 443 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: