12.10.2020 227/3854/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 жовтня 2020 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиця О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Добропільського ВП Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

28.09.2020 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 022318 від 21.09.2020 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП.

Згідно протоколу ВАБ 022318 від 21.09.2020 року вбачається, що 10.09.2020 року о 21:00 годині гр.-ка ОСОБА_1 ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків у зв`язку з чим, її син ОСОБА_2 2011 року народження потрапив у дитяче відділення Добропільської ЛІЛ, оскільки займався бродяжництвом в м. Білозерське без батьківського нагляду та просив допомоги у людей.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечувала проти обставин, вказаних у протоколі. Свою вину у скоєні адміністративного правопорушення не визнала, посилаючись на те, що, 10.09.2020 року о 21 годині вона знаходилась на ринку у м. Білозерське, а її син грався на дитячому майданчику. Коли повернулась до сина, його не було на місці, після чого почала його шукати. Через деякий час відшукала дитину, та почала його сварити за його вчинок та дала йому підзатильник. В цей час, мимо них проходила якась жінка, яка стала на неї кричати з приводу того, що вона б"є дитини і відштовхнула її та забрала її сина. Після цього вона дізналась, що жінка відвела її сина до поліції, які помістили останнього до лікарні, а потім до центру соціально-психологічної реабілітації. До свого сина вона неодноразово приходила в лікарню і до центру реабілітації, приносила йому гостинці, але працівники вказаних закладів її не пускали і не пускають до сина. Вона ходила до служби у справах дітей, де їй сказали, що сина їй не віддадуть поки вона не працевлаштується.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що справа про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно й об`єктивно дослідити обставини правопорушення і з`ясувати, чи було воно вчинено та чи винна в цьому дана особа.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. В тойже час ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Крім того слід зазначити, що диспозиція ст.184 КУпАП України є бланкетною. І тому в протоколі повинна бути вказана норма закону, яка порушена ОСОБА_1 , але даних про норму закону, яку порушила остання зміст протоколу не містить.

Як вбачається з фабули протоколу про адміністративне правопорушення, 10.09.2020 року о 21:00 годині гр-ка ОСОБА_1 ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_2 , 2011 року народження, внаслідок чого потрапив до дитячого відділення Добропільської ЛІЛ, так як бродяжничав в м.Білозерське та просив допомогу у людей.

Чинне законодавство України не містить визначення понять «бродяги» та «бродяжництво» .

Згідно з «Академічним тлумачним словником української мови» (Словник української мови: в 11 томах. Том 1 , 1971. С. 237-238) бродяжництво це стан, спосіб життя бродяги бездомної людини, що не має постійного місця проживання, сталого заняття, роботи.

Доказів, які б свідчили про відсутність постійного місця проживання, засобів існування та занять у малолітнього ОСОБА_2 , до матеріалів справи не долучено. Сам факт перебування дитини на вулиці у відсутності матері не може свідчити про зайняття бродяжництвом останнім.

Більш того, даних, які б свідчили про те, що малолітній ОСОБА_2 був виявлений працівниками поліції на вулиці без догляду батьків, матеріали справи не містять.

В матеріалах справи міститься інформація про те, що 10.09.2020 року на чергову частину "102" о 21.07 годин надійшло повідомлення ОСОБА_3 про те, що остання бачила, як невідома жінка побила свого сина ОСОБА_4 9 років.

З наведеної інформації вбачається, що матір малолітнього ОСОБА_5 знаходилась поряд з останнім і в її діях вбачаються ознаки, правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.

Також, в матеріалах, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відсутні будь-які відомості, що ідентифікують дитину, а також, які підтверджують родинні стосунки ОСОБА_1 з ними, зокрема відсутня копії свідоцтва про народження дитини.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (даліКонвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Враховуючи наведене, суд вважає, що в судовому засіданні, факт того, що громадянка ОСОБА_1 10.09.2020 року о 21-00 годині ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків (без зазначення в протоколі яких саме) відносно свого сина ОСОБА_2 , 2011 року народження, не знайшов свого підтвердження, а отже подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП відсутні.

Як передбачено ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне провадження адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.184, 221 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП провадженням закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя О.В. Здоровиця