Троїцький районний суд Луганської області
Справа №: 433/123/20
Провадження № 3/433/60/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2020 року

Суддя Троїцького районного суду Луганської області Певна О.І., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Троїцького відділу поліції ГУ НП в Луганській області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не одруженої, встановленої групи інвалідності не має, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2020 року о 18-00 годині, гр. ОСОБА_1 ухилялась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якої було встановлено діагноз «Мікроскопія волосяної частини голови», а саме ОСОБА_1 з кінця жовтня 2019 року по 21.01.2020 не водила на прийом до лікаря дерматолога КНП «Троїцьке ТМО» свою малолітню доньку ОСОБА_2 , а займалася самолікуванням, в зв`язку з чим у відношенні неї був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 130647 від 23.01.2020.

В судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснила, що вона мешкає разом з батьками та сестрою та має на утриманні двох малолітніх дітей. В кінці жовтня 2019 року у сина її сестри на голові з`явився лишай. Через деякий час лишай з`явився і у її малолітньої доньки. Вона разом з сестрою звернулись до фельдшера щодо огляду дітей, яка рекомендувала звернутися до лікаря-дерматолога. Оскільки вона виховує двох дітей одна, то на час звернення бабусі з онукою на її прохання до лікаря, вона здійснювала догляд за другою дитиною, тому особисто відвідати лікаря з донькою не мала можливості. В січні 2020 року її сестра ОСОБА_3 зі своїм малолітнім сином ОСОБА_4 та її мати ОСОБА_5 разом з малолітньою онукою ОСОБА_2 звернулись до лікаря-дерматолога, яким було призначене лікування дітей.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали адміністративної справи, вивчивши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності та матеріали адміністративної справи, вважає що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП не знайшла свого підтвердження, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю з огляду на таке.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положенням ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.2 ст.184 КУпАП передбачає, що адміністративна відповідальність наступає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Ст.184 КУпАП має бланкетний характер, яка для розкриття змісту даного складу адміністративного правопорушення відсилає до нормативно - правових актів, які розкривають зміст обов`язків батьків, або осіб які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Такими нормативними актами зокрема є ч. 2 ст.150 Сімейного кодексу України та ч. 1 ст. 59 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», відповідно до яких батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я своїх дітей, їх фізичний та духовний розвиток, ведення ними здорового способу життя.

Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» держава визнає право кожного громадянина України на охорону здоров`я і забезпечує його захист.

Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини встановлено статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, №2402-III, статтями 150, 180 Сімейного кодексу України.

Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, №789 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч.2 ст.27 Конвенції ООН).

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений уст. 150 Сімейного Кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Однак, всупереч вимогам ст.ст. 256, 184 КУпАП, у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено в чому конкретно полягає з боку ОСОБА_1 ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 , як мати, ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини.

Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку проте, що адміністративний матеріал не містить доказів, які б достеменно підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.2 КУпАП.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того, будь-яких даних, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення - ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітньої дитини, що передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, у справі немає, зокрема, відсутня належним чином завірена копія постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності, яка набрала законної сили.

Оскільки адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинене повторно, однак належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт ухилення ОСОБА_1 від їх виконання, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять, тому в діях останньої відсутній склад даного адміністративного правопорушення.

Крім того, згідно інформації, наданої головним лікарем КНП «»Троїцьке ТМО», 21.01.2020 до лікаря-дерматовенеролога КНП «Троїцьке ТМО» звернулась ОСОБА_3 зі своїм малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та бабуся з малолітньою онукою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 22 січня 2020 року за результатами клінічних аналізів обом дітям встановлено діагноз: «Мікроскопія волосяної частини голови». Призначене лікування.

З огляду на вищенаведене, суддя приходить до висновку, що працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №130647 від 23.01.2020 складено за відсутності відповідних на те підстав на момент його складання.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, вважаю за необхідне провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в її діях, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 184, 245, 247, 251, 280, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Троїцький районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О.С. Певна