П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 року

Суддя шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Юлія Андріївна,з участю особи,яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,його захисника адвоката Шевченко Т.М.,розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,який мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,зареєстрований в АДРЕСА_2 , студента,паспорт НОМЕР_1

про скоєння адміністративного правопорушення,передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

20.09.2020 року о 02 год.53 хв. ОСОБА_1 по вул.І.Чупілка 23 в м.Запоріжжі керував автомобілем М-2740 р.н. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння,чим порушив вимоги п.2.9»а» ПДР України.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1 не визнав винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення,яке ставиться йому за провину.

Пояснив,що 29.09.2020 року у нічний час на автомобілі М-2740 р.н. НОМЕР_2 ,який належить його брату та перебував під керуванням останнього,вони їздили у справах,біля гуртожитку вживали алкоголь,тому ,коли вирішили їхати додому,попросили сісти за кермо та керувати автомобілем хлопця,який мав посвідчення водія та був тверезим,анкетних даних його ОСОБА_1 не пам`ятає.Цей хлопець сів за кермо,брат ОСОБА_1 сів на переднє сидіння пасажира,а сам ОСОБА_1 розмістився на задньому сидінні,а коли вони під`їхали до місця мешкання по АДРЕСА_1 та побачили позаду автомобіль поліції,хлопець,що керував автомобілем,залишив його та пішов у невідомому напрямку.Працівники поліції ,побачивши ,що ОСОБА_1 знаходився на задньому сидінні,чомусь вважали його особою,що керував автомобілем,видали направлення на проходження огляду на стан сп`яніння,результат якого виявився позитивним, ОСОБА_1 не заперечував свого стану сп`яніння,проте наголошував,що був лише пасажиром та автомобілем у нетверезому стані не керував.

Адвокат Шевченко Т.М.в інтересах ОСОБА_1 заявила клопотання про закриття провадження у справі за відсутності у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Всебічно вивчивши матеріали справи,з урахуванням досліджених доказів, суддя встановив, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,що знайшов своє втілення у практиці Європейського Суду з прав людини,зокрема,у рішенні по справі «Коробов проти України»,з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП,адміністративним правопорушенням(проступком)визнається протиправна,винна (умисна,необережна) дія чи бездіяльність,яка посягає на громадський порядок,власність,права і свободи громадян,на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення по статті 130 ч.1 КпАП України становить керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол в даному випадку складений з підстав перебування особи, яка керує транспортним засобом,у стані алкогольного сп`яніння, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Як передбачено п.2.9»а» Правил дорожнього руху України(далі ПДР),водію транспортного засобу забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння,під впливом наркотичних або токсичних речовин.

Водієм згідно п.1.10 ПДР є будь-яка особа,що керує транспортним засобом,вершник,візник,погонич тварин,який веде їх за поводдя,прирівнюється до водія.Водієм є також особа,що навчає керуванню,знаходячись безпосередньо у транспортному засобі.

При розгляді справи ОСОБА_1 не заперечував,що 20.09.2020 р. о 02.53 год. на момент зупинки працівниками поліції автомобіля М-2740 р.н. НОМЕР_2 по вул.І.Чупілки 23 в м.Запоріжжі він перебував у салоні автомобіля.

З матеріалів відеозапису на диску ДПР18№127473 ,досліджених при розгляді справи в суді,вбачається,що патрульний автомобіль поліції рухався позаду у попутному напрямку з автомобілем М-2740 р.н. НОМЕР_2 ,зупинився безпосередньо за ним,а коли працівник поліції з патрульного автомобіля слідував до нього,побачив,як особа,що перебував на місці водія,переліз на заднє сидіння,про що вголос повідомив напарника.

Аналогічні відомості викладені у рапорті інспектора поліції Поплавської Л.та нічим не спростовані,тому суддя вважає обґрунтованими висновки працівників патрульної поліції про те,що автомобілем на момент його зупинки керував саме ОСОБА_1 .

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Як вбачається з візуальної інформації з відеозапису під час оформлення адміністративного матеріалу, відеокамера була закріплена на форменому одязі працівника поліції, що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Таким чином, відеофіксація правопорушення з відеокамери, закріпленої на форменому одязі працівника поліції,є належним доказом.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справи та Міністерства охорони здоров*я № 1452/735 від 09.11.2015 р.,зареєстрована у Міністерстві юстиції України 11.09.2015 р.за № 1413/27858 ,яка визначає процедуру огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів та оформлення результатів такого огляду,огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів,дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

ОСОБА_1 не заперечував ,що на момент зупинки вказаного вище автомобіля перебував у стані сп`яніння та мав явні ознаки такого стану.

На підставі направлення від 20.09.2020 р. ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння у КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради ,згідно висновку № 4680 від 20.09.2020 р.(лікар ОСОБА_2 )перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Як передбачено ст.6 КОНВЕНЦІЇ

про захист прав людини і основоположних свобод,кожен маж право на справедливий суд та встановлення обґрунтованності будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»Адольф проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов*язана доводити свою невинуватість.

Як передбачено ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У клопотанні про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав,передбачених ст.247 п.1 КУпАП,адвокат Шевченко Т.М.посилалася на те,що в той час,коли працівники поліції пред`явили вимогу ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння,автомобіль не рухався,він за кермом не знаходився, автомобілем не керував.

Водночас,з матеріалів відеозапису та рапорту працівника поліції встановлено,що після зупинки вказаного вище автомобіля працівниками поліції,особа,який ним керував,вживав заходів щодо приховування цього факту та переліз з сидіння водія на заднє сидіння пасажира,ці відомості нічим не спростовані,а версія розвитку подій,висловлена ОСОБА_1 ,об`єктивно не підтверджена та позбавлена логічного сенсу,оскільки іншої особи,який би керував автомобілем,крім ОСОБА_1 та його брата ОСОБА_3 ,на час його зупинки в автомобілі не було,причетність до керування автомобілем ОСОБА_3 сам ОСОБА_1 категорично заперечував.

Крім того,відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу була прийнята постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без отримання такого права у встановленому законом порядку,дій працівників поліції щодо складання такої постанови та саму постанову не оскаржував.

Аналізуючи досліджені докази суддя встановив,що фактичні обставини адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,викладені у протоколі щодо ОСОБА_1 ,при розгляді справи в суді знайшли підтвердження достатніми допустимими та належними доказами,які об`єктивно нічим не спростовані.

Відповідно до санкції ч.1 ст.130 КпАП України призначається адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гр.без позбавлення права керування транспортним засобом,оскільки такого права у встановленому законом порядку ОСОБА_1 не отримував.

Як передбачено ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею)постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення,у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб,тобто 420 грн.40 коп.,як це передбачено ст.4 ч.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 33-35,130 ч.1,251,283-285 КУпАП,суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200(десять тисяч двісті)гривень в дохід держави

Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл./Зап.обл./21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37941997, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998;

Рахунок отримувача: UA0008001,Код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення платежу: Адміністративні штрафи у сфері дорожнього руху

без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) 40 копійок в дохід держави

Отримувач коштів: ГУКу м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: Сплата судового збору за рішенням суду про стягнення судового збору на користь держави.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізні як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП,а саме двадцять тисяч вісімсот гривень;

- витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015 року).

Суддя Ю.А.Галущенко

Строк пред`явлення виконавчого документа "___"_____________ 20___рік

Постанова набрала законної сили "___"_____________ 20___рік

Дата видачі постанови "___"________ 20___рік