ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 жовтня 2020 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КпАП України і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн..

На вказану постанову суду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження.

Вважає, що судове рішення є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, без дієвого з`ясування всіх важливих обставин, які мали місце 11 вересня 2020 р., без належного дослідження факту чи дійсно ним вчинялися будь-які насильницькі чи психологічні дії відносно рідної сестри (потерпілої) ОСОБА_2 .

Зазначає, що 11 вересня 2020 р. він разом мамою - ОСОБА_3 перебували в кв. АДРЕСА_2 , приблизно о 17 год. 20 хв. прийшла ОСОБА_2 (сестра). Метою приходу ОСОБА_2 була спроба оформити для матері матеріальну допомогу, а відтак взяти документи від мами. Коли матір надала документи ОСОБА_2 , то остання почала дивитись документи та в них не було довідки МСЕК про інвалідність матері.

В подальшому, ОСОБА_2 почала створювати емоційну напругу, кричати на матір. Матір сказала ОСОБА_2 , що коли знайдемо довідку МСЕК про інвалідність,

ЄУНСП 727/8015/20 Головуючий у І інстанції: Слободян Г.М.

Провадження №33/822/639/20 Суддя-доповідач: Станковська Г.А.

Категорія ст.173-2 ч.1 КУпАП

то їй передзвонимо та передамо. Мати в спокійному тоні почала говорити ОСОБА_2 , щоб вона припинила постійно тиснути на неї, перестала накаляти атмосферу в сім`ї та інше. Це дуже не сподобалося ОСОБА_2 , вона вскочила, взяла свою сумку, дістала телефон та викликала поліцію.

Через деякій час приїхали патрульні поліцейські, почали спілкуватись з ними всіма, окремо з кожним, усно опитали - його, ОСОБА_2 та матір ОСОБА_3 .. Згодом патрульні поліцейські почали оформляти письмові процесуальні документи, ним та сестрою ОСОБА_2 були написані пояснення.

Однак, патрульними поліцейським не було відібрано письмове пояснення від матері ОСОБА_3 , яка постійно була присутньою під час виниклої ситуації, в тому числі і під час приїзду патрульних поліцейських.

За таких обставин, вважає, що в його діях відсутні будь-які правові підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КпАП України.

Крім того, посилається на те, що в судовому засіданні 26.10.2020 року він не був присутнім, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду не був, а копію постанови районного суду отримав, лише після написання заяви в суді про ознайомлення із матеріалами справи та надання копії постанови суду першої інстанції, а саме 20 листопада 2020 року, тому вважає, що строк подання ним апеляційної скарги був пропущений з поважних причин.

У зв`язку з чим, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду від 26 жовтня 2020 року, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою закрити провадження щодо нього, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КпАП України.

Згідно ст. 289 КпАП України, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 убачається, що судове рішення постановлено 26.10.2020 року у відсутність останнього. Крім того, як убачається із супровідного листа суду, копію постанови ОСОБА_1 направлено 06.11.2020 р., тобто вже після набрання постановою законної сили, однак дані про отримання останнім копії постанови суду в матеріалах справи відсутні. Із заяви ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи та надання йому копії постанови суду видно, що 20 листопада останньому було надано копію постанови суду від 26 жовтня 2020 року. апеляційну скаргу ОСОБА_1 скерував через поштове відділення 29.11.2020 р., про що свідчить штемпель на конверті.

02.12.2020 року апеляційна скарга ОСОБА_1 була зареєстрована в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, вважаю, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки невиконання судом першої інстанції в повній мірі вимог ст. 268, 277-2 КУпАП, позбавило ОСОБА_1 можливості у визначений ч.2 ст. 294 КУпАП строк оскаржити постанову суду.

Відповідно до вимог ст. 294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та прохання скасувати постанову районного суду й закрити провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_2 , зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції не були виконані в повному обсязі.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, передбачає відповідальність, зокрема, за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В силу ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін..

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №065507 від 11 вересня 2020 року ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він о 17 год. 40 хв. 11.09.2020 року за адресом: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство стосовно своєї сестри ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурною лайкою, штовхав та виганяв, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 ..

Згідно ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу статті 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст.ст. 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання, на які повинні міститися в самому протоколі.

До цього протоколу додано заяву та пояснення ОСОБА_2 про те, що її брат ОСОБА_1 вчинив стосовно неї домашнє насильство, а саме почав її ображати нецензурною лайкою, шарпав за одяг та виганяв з квартири (а.с. 2,4).

Вказані докази суд поклав в основу своїх висновків щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому, суд першої інстанції, під час винесення постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 не надав жодної оцінки його поясненням, які є аналогічними із доводами наведеними в апеляційній скарзі.

З пояснення ОСОБА_1 , які наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення (а.с.3), вбачається, що він разом із мамою були вдома за адресом: АДРЕСА_1 . Прийшла сестра ОСОБА_2 , запитала, де мамині документи для оформлення матеріальної допомоги. Сестра не знайшла однієї довідки та сама почала перебирати маминими документами, на що він їй сказав, щоб вона залишила документи, та коли вони з мамою знайдуть ту довідку, то передадуть їй. Після чого між ними почався словесний конфлікт і сестра викликала поліцію.

Викладені в поясненні ОСОБА_1 доводи з приводу обставин конфлікту, він підтвердив в суді апеляційної інстанції при допиті. При цьому, вказав, що будь-якого насильства по відношенню до сестри ОСОБА_2 не вчиняв. Навпаки, остання ( ОСОБА_2 ) вела себе агресивно та бажала конфлікту між ними. У вказаній квартирі він проживає з мамою, а сестра мешкає за окремим адресом.

Інших доказів вчинення ОСОБА_1 протиправних дій, окрім заяви та пояснення його сестри - ОСОБА_2 , матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

В апеляційному суді ОСОБА_2 підтвердила, що за адресою АДРЕСА_1 проживає її мама та молодший брат ОСОБА_1 .. Конфлікт виник із-за довідки яка була їй необхідна для оформлення допомоги мамі. Її обурила поведінка брата, який її ображав і тому вона викликала поліцію. В них давно напружені відносини із-за спадщини у вигляді цієї квартири в якій їй належить 12/100.

Отже, вищенаведене дає підстави вважати, що покази та пояснення ОСОБА_2 не можуть бути беззаперечним доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 , оскільки вона є зацікавленою особою у справі, свідків події та обставин, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, встановлено не було.

Домашнє насильство являє собою діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» сестра ОСОБА_2 не відноситься до кола осіб які спільно проживають (проживали) однією сім`єю і крім того, сама не заперечує того факту, що проживає окремо від ОСОБА_1 за іншим адресом.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки підставою його складення було звернення однієї зі сторін конфлікту, а саме ОСОБА_2 та протокол за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликають сумніви у суду.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, апеляційний суд не вбачає належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини викладені в протоколі щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, крім того, що вираз в графі протоколу суть правопорушення: «…могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 », носить сумнівний характер і міститься на припущеннях.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на те, що ОСОБА_1 вчинялося насильство стосовно своєї сестри ОСОБА_2 , у зв`язку із чим апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 247, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 жовтня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Чернівецької області Г.А. Станковська