Код суду 233 № 233/5261/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Орчелота А.В., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, разом із доданими до нього матеріалами, який надійшов від Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснені права згідно з ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП,

-за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення Серії ААБ №094954 від 08.11.2020 року складений поліцейським СРПП Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Сосницьким А.Г., відповідно до якого: громадянин ОСОБА_1 - 08 листопада 2020 року о 20 годині 53 хвилини в м. Костянтинівка, Донецької області по вул. Інтернаціональна, 414, керував автомобілем марки «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Alkotest6810» та у встановленому законом порядку, у медичному закладі категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив своїми діями вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що не згоден з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним відносно нього, зазначивши, що 08 листопада 2020 року він, за проханням його батька вийшов, щоб загнати автомобіль «Lexus» у двір та не встигнувши підійти до автомобілю, як під`їхали працівники поліції, які представилися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та почали його обшукувати, після чого він зателефонував за номером «102», а поліцейські зупинили свідків та склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, за нібито відмову від проходження від мед обстеження. Однак вважає, що він не встиг навіть потрапити в середину транспортного засобу, що здійснити ним керування, а тому вважав, що в його діях відсутній склад інкримінованого правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський СРПП Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Сосницький А.Г. суду пояснив, що 08 листопада 2020 року він ніс службу та з чергової частини надійшов виклик про те, що в парку ім.. Леніна стоїть автомобіль марки «Lexus», в якому гучно грає музика та розпиваються спиртні напої та він з бригадою виїхав до вказаного місця. Коли вони приїхали у парк ім.. Леніна, там вже нікого не було та вони продовжили патрулювати. В цей час повз них на великій швидкості проїхав автомобіль «Lexus» з номерами, які їм повідомляли з чергової частини. Вони увімкнули на автомобілі проблискові маячки та намагались зупинити вказаний автомобіль, однак він не зупинився і вони почали його наздоганяти по вул. Інтернаціональна. Автомобіль «Lexus» відірвався від них, після чого водій автомобіля під`їхав до свого будинку та швидко вийшов з автомобілю. У водія був стійкий запах алкоголю з порожнини рота. Вони запропонували йому пройти огляд на місці на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Alkotest6810», на що останній відмовився. Потім вони запропонували водію проїхати до медичного закладу для проходження медичного обстеження, на що останній також відмовився, внаслідок чого було складено протокол про адміністративне правопорушення. Допитаний в судовому засіданні поліцейські СРПП Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Матейченко О.О. та ОСОБА_4 , надали суду пояснення, за своєю суттю, аналогічні поясненням ОСОБА_5 .

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідків та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, а саме: дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №094954 від 08.11.2020 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.11.2020 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 08.11.2020 року, явка яких, з боку сторони обвинувачення, в судове засідання, забезпечена не була, переглянувши відео з якого не вбачається факту управління транспортним засобом саме водієм ОСОБА_1 , приходжу до висновку про недоведеність в діях громадянина ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП України, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння з наступних підстав.

Відповідно до ст.19Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено в п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно зі ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.130КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255КУпАП.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом спростовується дослідженими в судовому засіданні відеоматеріалами, на яких спочатку зафіксовано рух автомобіля марки «Lexus», а пізніше перебування з ним поряд громадянина ОСОБА_1 , однак жодних підтверджень керування саме ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом за обставинами зазначеними у фабулі протоколу Серії ААБ №094954 від 08.11.2020 року - суду не надано.

Пояснення працівників поліції ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 надані в судовому засіданні, самі по собі, є неналежними доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, оскільки вони, є зацікавленими особами, тому до їх свідчень суд відноситься критично.

Крім того, суд критично оцінює, ідентичні за своїм змістом, письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відібрані працівниками поліції, з точки зору їх достатності як доказу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні у справі «Еркапіч проти Хорватії» від 25.04.2013 (Erkapic v. Croatia), згідно якого «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції».

Викликані судом свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , до суду не з`явилися, явка їх працівниками поліції забезпечена не була, а тому суд позбавлений можливості, безпосередньо в судовому засіданні, відібрати від зазначених осіб особисті пояснення, привівши їх до присяги та попередивши про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову давання показань, а тому письмові пояснення зазначених осіб відібрані безпосередньо працівниками поліції не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (Постанова ВС №560/751/17 від 27 червня 2019 року).

Ще раз звертаючи увагу на відеозапис фіксації, що є складовою адміністративного матеріалу, доданий до протоколу та пояснення інспекторів поліції, судом встановлена процедура примусової вимоги до громадянина ОСОБА_1 , проходження огляду на стан сп`яніння, а також відсутність повного відеозапису фіксації обставин події, яка мала місце 08 листопада 2020 року о 20 годині 53 хвилини в м. Костянтинівка, Донецької області по вул. Інтернаціональна, 414, а саме: з моменту зупинки транспортного засобу і до моменту закінчення складання протоколу про адміністративне правопорушення, що суперечить вимогам діючого законодавства України та порушує права особи, відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Тож зважаючи на принципи змагальності та диспозитивності даного виду судочинства, обов`язок довести вказані обставини, як зазначалось раніше, покладено на орган, який ініціює притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Частина 1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, керуючись положеннями ч.3 ст.62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 , у зв`язку з її недоведеністю у встановленому діючому законом порядку, не може ґрунтуватись на припущеннях та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

За відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ст.247КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в Донецький апеляційний суд через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.В.Орчелота