Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року м. Рівне

Справа № 569/22631/19

Провадження № 33/4815/802/20

Рівненський апеляційний суд в складі судді Ковальчук Н. М., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 07 лютого 2020 року відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 та 122-4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та 122-4 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрито, в зв`язку з малозначністю, обмежившись щодо неї усним зауваженням.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 10.11.2020 року подала апеляційну скаргу, з пропуском строку, встановленого ч.2 ст.294 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що отримавши оскаржувану постанову, вона з радості, швидко занесла її до УПП в м. Рівному, навіть не читаючи, лише зараз вона зрозуміла про протиправність постанови суду в частині притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП. Оскільки вона не є фахівцем у галузі права та нічого в цьому не розуміє, ніде не працює, доглядає дитину та постійно сидить вдома, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, а тому пропустила строки на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. Із цих підстав просила визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними та поновити вказаний строк.

Перевіривши аргументи апеляційної скарги, в якій міститься клопотання про поновлення строку на оскарження, матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Отже, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданні Рівненського міського суду Рівненської області 07 лютого 2020 року (а.с. 21).

Апеляційну скаргу подано ОСОБА_1 10 листопада 2020 року, тобто з пропуском десятиденного строку з дня винесення постанови суду (а.с. 23).

Матеріали справи не містять інформації про дату отримання постанови суду ОСОБА_1 і вона не зазначає в апеляційній скарзі коли саме отримала вказану постанову. Зазначає лише, про те, що отримавши оскаржувану постанову вона з радості, швидко занесла її до УПП в м. Рівному, навіть не читаючи її. Також вказувала, що вона не є фахівцем в галузі права.

Наведені в апеляційній скарзі причини пропуску строку на оскарження постанови суду, суд апеляційної інстанції вважає неповажними, оскільки можливість своєчасного подання апеляційної скарги залежала тільки від волевиявлення самого заявника, тобто мала суб`єктивний характер.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому КУпАП не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доказів існування перешкод для подання апеляційної скарги, у визначений Законом строк, ОСОБА_1 не надано та поважних причин пропуску цього строку нею не зазначено в апеляційній скарзі.

Необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Устименко проти України»).

Оскільки апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 подано з пропуском встановленого частиною другою статті 294 КУпАП десятиденного строку, а саме через 9 місяців з дня винесення постанови, суд апеляційної інстанції вважає, що в клопотанні про поновлення строку не наведено поважних причин його пропуску, а тому в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 07 лютого 2020 року - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 07 лютого 2020 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Ковальчук Н. М.