Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді у відсутності учасників, справу про адміністративне правопорушення №33/4806/281/20, за апеляційною скаргою захисника - адвоката Андрейчука О.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонногосуду Закарпатської області від 09. 01. 2020.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, тимчасово непрацюючий, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 ( десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384грн. 20 коп.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №305488 від 10. 10. 2019 та постанови судді від 09. 01. 2020 вбачається, що ОСОБА_1 10. 10. 2019 о 22 год. 05 хв. в м. Ужгород по вул. Заньковецької, 68, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Стан сп`яніння підтверджується висновком лікаря-нарколога №284 від 10. 10. 2019.

В апеляційній скарзі, поданій захисником - адвокатом Андрейчуком О.М. в інтересах ОСОБА_1 ставиться питання про скасування постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09. 01. 2020 щодо ОСОБА_1 та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06. 11. 2015 №1376, оскільки протокол не містить повних даних про посаду, спеціальне звання, ПІБ поліцейського, який склав протокол. Також вказує, що всупереч вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07. 11. 2015, до

-2-

матеріалів справи не додано акту огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та даних про свідків, в присутності яких такий огляд проведено. Крім того захисник вказує на те, що матеріали справи не містять даних про незгоду ОСОБА_1 на здійснення його огляду на стан сп`яніння на місці зупинки поліцейськими чи його незгоду з результатами такого огляду, а тому вважає незаконним доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу, яке до того ж здійснено без наявності доказів направлння на такий огляд. Також вказує і на те, що всупереч п. 10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС №1452 /735 від 09. 11. 2015, до матеріалі справи долучено тільки висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 , тоді як повинен бути долучений акт такого огляду. Звертає увагу на відсутність у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі даних про роз`яснення йому процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Також просить врахувати наявні в акті медичного оглду №284 від 10. 10. 2019 розбіжності у часті проведення огляду ОСОБА_1 - 22 год. 35 хв., 22 год. 45 хв. із часом складання цього акту - 22 год. 30 хв, а також висловлену у протоколі незгоду ОСОБА_1 із результатами проведеного в медичному закладі огляду на стан сп`яніння, оскільки лікарем було відмовлено провести аналіз крові на вміст алкоголю. Також вважає недопустим доказом винуватості ОСОБА_1 акту проведення його огляду в медичному закладі, оскільки в ньому не зазначено серію та номер технічного пристрою Драгер, за допомогою якого проведено огляд ОСОБА_1 , у зв`язку з чим відповідь Закарпатского ОМЦПЗМЗ про повірку технічного засобу Драгер також не підлягає врахуванню. Вважає, що судовий розгляд справи проведено поверхово та без дотримання вимог ст. ст. 251, 254, 278 КУпАП та ст. 62 Конституції України, у зв`язку з чим постанова суду щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню. Одночасно захисник Андрейчук О.М. порушує питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на те,що такий строк пропущено з поважних причин, оскільки в порушення вимог ст. 285 КУпАП судом першої інтанції ОСОБА_1 копія постанови не направлялась, судове рішення опубліковано в ЄДРСР тільки 22. 01. 2020, а копію постанови захисник ОСОБА_1 - адвокат Андрейчук О.М. отримав лише 24. 01. 2020.

Будучи неодноразово належними чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Андрейчук О.М. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процессу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Андрейчука О.М., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. ст. 268, 271 КУпАП. Крім того апеляційний суд враховує подану останніми заяву 09. 11. 2020 про розгляд справи без їх участі.

-3-

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи, при цьому даних про виконання судом першої інстанції вимог ст. 285 КУпАП, матеріали справи щодо ОСОБА_1 не містять.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, визнаються поважними, у зв`язку із чим, клопотання захисника Андрейчука О.М., подане в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а строк поновленню.

Згідно практики Європейського суду з прав людини будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст. ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Ці вимоги закону, всупереч доводів апеляційної скарги, судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09. 11. 2015 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням

-4-

спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як вбачається, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №305488 від 10. 10. 2019, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №305488 від 10. 10. 2019, водій ОСОБА_1 10. 10. 2019 о 22 год. 05 хв. в м. Ужгороді по вул.Заньковецької, 68, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 284 від 10. 102. 109, відповідно до якого ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння; належним чином завіреною копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДПО18 №760386 від 10. 10. 2019, відповідно до якої 10. 10. 2019 о 22 год. 05 хв. ОСОБА_1 , в м. Ужгороді по вул. Заньковецької, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби та не мав при собі посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.9 «в», п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП; даними, що вбачаються з відеофайлів, які містяться на наданому відділом поліції компакт-диску «DVD»

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника ОСОБА_1 - адвоката Андрейчука О.М. в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Викладені в апеляційній скарзі захисника доводи щодо невідповідності складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів в органах поліції, затвердженої наказом МВС №1376 від 06. 11. 2015, у зв`язку з відсутністю у протоколі повних даних про посаду, спеціальне звання, ПІБ поліцейського, який його склав, не заслуговують на увагу, оскільки такі дані у ньому зазначені повністю та без скорочень.

Доводи апеляційної скарги про не роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав та ст. 63 Конституції України під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення також є безпідставними.

-5-

У протоколі про адміністративне правопорушення серії БД 305488 від 10. 10. 2019 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, якими і скористався ОСОБА_1 власноручно зазначивши у протоколі щодо суті правопорушення, про свою незгоду із висновком лікаря.

При цьому апеляційний суд враховує, що матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським інспектором взводу 2 роти 1 батальойну УПП в Закарпатській області Лендєл Б.М. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

На думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу посилання адвоката Андрейчук О.М. щодо відсутності у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення даних про свідків проведення медичного огляду ОСОБА_1 , оскільки присутність двох свідків необхідна згідно ст. 266 КУпАП лише під час огляду водія на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або прийняття відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

В суді апеляційної інстанції були переглянуті відеозаписи із нагрудних камер працівників поліції, що оформляли матеріали про адміністративне правопорушення.

Зі змісту вищевказаних відеозаписів вбачається, що водій ОСОБА_1 не погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським на місці зупинки та був доставлений працівниками поліції для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння до Закарпатського обласного наркологічного диспансеру, де у відповідності до висновку №284 від 10. 10. 2019, ОСОБА_1 пройшов огляд щодо визначення стану алкогольного сп`яніння, за наслідком якого лікарем надано висновок, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

-6-

Із матеріалів справи вбачається, що на запит суду першої інстанції медичною установою надіслано копію акту медичного огляду ОСОБА_1 від 10. 10. 2019, на підставі якого лікар прийшов до висновку про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, про що було складено відповідний висновок №284 від 10. 10. 2019. Відповідно до даного акту, лікар ОСОБА_2 10. 10. 2019 о 22 год. 35 хв. провів огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння, результат якого показав 0.68 проміле, у зв`язку з чим лікарем було ухвалено заключний діагноз щодо ОСОБА_1 : стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю.

Апеляційний суд неодноразово звертав у своїх рішеннях увагу на те, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог Інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію і несе правову відповідальність за правильність свого висновку.

У зв`язку з наведеним доводи сторони захисту про недопустимість в якості доказу результатів проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використаням спеціального приладу Драгер 6820 у зв`язку з наявністю похибки в його показниках, невчасне проходження ним калібрування та його сумнівних функціональних характеристик є безпідставиними, оскільки в основу рішення суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, обґрунтовано покладено результати його огляду лікарем Закарпатського обласного наркологічного диспансеру.

При цьому, апеляційний суд враховує, що в апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів щодо неможливості застосування приладу Драгер 6820, або заборони використання його на території України, за умови правомірності введення такого в експлуатацію на час дії дозвільних документів та своєчасного проходження відповідного калібрування.

Доводи сторони захисту про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на огляд в заклад охорони здоров`я, апеляційний суд також не бере до уваги, оскільки його відсутність не є беззаперечним доказом порушення з боку працівників поліції порядку направлення водія для огляду на стан сп`яніння та не спростовує порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху України.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Андрейчука О.М. щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

-7-

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону .

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга , подана захисником- адвокатом Андрейчуком О.М в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що правопорушником та його захисником жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

клопотання захисника - адвоката Андрейчука О.М., подане в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09. 01. 2020.

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Андрейчука О.М., подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09. 01. 2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя