П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2006/20

Провадження № 3/348/928/20

16 листопада 2020 рокусуддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Матолич В.В. розглянувши матеріали, які надійшли із Надвірнянського відділу поліції ГУ НП у Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 КУпАП,

встановила:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 460556 від 17.10.2020, 17.10.2020 о 09 год. 58 хв. в м. Надвірна по вул. Г.Мазепи, водій ОСОБА_1 маршрутного автобуса "Mercedes-Benz 814", д.н.з НОМЕР_1 , "Надвірна-Мирне", порушив правила постанови КМУ від 17.06.2020 №500 п.7 розділ 3, перевозив пасажирів без засобів індивідуального захисту і сам перебував без маски.

Постановою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.10.2020 протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 460556 від 17.10.2020, з долученими до нього матеріалами повернено в Надвірнянський відділ поліції ГУ НП у Івано-Франківській області для належного оформлення. У даній постанові суд вказав на конкретні недоліки протоколу, які не можуть бути усунені у ході судового розгляду.

03.11.2020 справа надійшла до суду після дооформлення, однак недоліків зазначених у постанові судді від 23.10.2020 не усунуто.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив п. 7 розділу 3 постанови КМУ від 17.06.2020 №500, однак, ця постанова складається тільки з трьох пунктів і не має розділів.

Норма ст.44-3 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Слід зазначити, що у протоколі про адміністративне правопорушення, що надійшов до суду, не викладено суть правопорушення відповідно до диспозиції ст.44-3 КУпАП, яка чітко визначає, що повинно бути встановлено порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства.

Покликання на постанову КМУ від 17.06.2020 №500 суд вважає неналежним, оскільки у тексті даної постанови не зазначено правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норм, що можуть становити елемент диспоції ст.44-3 КУпАП.

Відповідальним за правильність складення протоколу, так само як і за долученя до протоколу доказів вини особи (зокрема, надання суду відомостей про свідків адміністративного правопорушення та долучення їх письмових пояснень до матеріалів справи) є особа, яка відповідно до КУпАП уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, у даному випадку - працівник поліції. Суд у ході судового розгляду справи про адміністративне правопорушення не може змінювати суть правопорушення, викладену у протоколі, оскільки тягар доведення винуватості покладається на особу, яка здійснює функцію звинувачення.

Працівник поліції, що складав протокол у судове засіданні не з`явився, хоча був належно повідомлений про час і місце проведення судового розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових пояснень щодо того, чому саме недоліки протоколу не були усунені на підставі постанови від 23.10.2020 не надав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Враховуючи наведене, суддя приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Пунктом 1 ч.1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП, суддя,

постановила:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за 44-3 закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову про накладення адміністративного стягнення подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Матолич В.В.