Справа №461/7860/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року суддя Галицького районного суду м.Львова Фролова Л. Д., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, фізична особа-підприємець, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ,

за ч. 1, 3 ст.41 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № ЛВ 26335/1468/АВ/П/1ПТ від 22 вересня 2020 року встановлено, що в ході інспекційного відвідування, яке проводилося в період з 09.09.2020 по 14.09.2020 на підставі наказу Головного управління Держпраці у Львівській області від 08.09.2020 №1172-П у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , встановлено наступне:

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 звільнення працівників проводиться із порушенням вимог ч.1 ст. 38 КЗпП України. Так, відповідно до наказу №11 від 21.07.2020 кухара ОСОБА_2 звільнено 21.07.2020, незважаючи на те, що в заяві про звільнення від 17.07.2020 працівник просить звільнити її 20.07.2020. Тобто, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 на свій розсуд визначила дату звільнення працівника, не враховуючи вимоги ч.1 ст. 38 КЗпП України, відповідно до якої працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Відповідно до наказу №10 від 10.07.2020 кухара ОСОБА_3 звільнено із займаної посади 10.07.2020 за власним бажанням, п.1 ст.38КЗпП України. В порушення вимог ст. 116 КЗпП України щодо виплати працівнику всіх сум належних від підприємства в день звільнення, виплату заробітної плати проведено 15.07.2020 відповідно до відомості на виплату грошей №9.

Відповідно до наказу №12 від 23.07.2020 кухара ОСОБА_4 звільнено із займаної посади 23.07.2020 за власним бажанням, п.1 ст.38КЗпП України, виплата заробітної плати проводилася частинами після звільнення працівника - 24.07.2020 в сумі 739,26 грн відповідно до виписки банку по рахунку працівника, 01.08.2020 в сумі 1046,50 грн. відповідно до відомості на виплату грошей №10, остаточний розрахунок з працівником проведено 07.09.2020 в сумі 1733,33 грн. відповідно до виписки банку по рахунку працівника.

Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до наказу №12 від 23.07.2020 кухара ОСОБА_4 звільнено із займаної посади 23.07.2020 за власним бажанням, п.1 ст.38 КЗпП України, виплата частини заробітної плати проводилася після звільнення працівника - 24.07.2020 в сумі 739,26 грн. відповідно до виписки банку по рахунку працівника, 01.08.2020 в сумі 1046,50 грн. відповідно до відомості на виплату грошей №10, а остаточний розрахунок з працівником проведено 07.09.2020 в сумі 1733,33 грн. відповідно до виписки банку по рахунку працівника. В порушення вимог ст. 117 КЗпП України працівнику не виплачено його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. При інспекційному відвідування на вимогу інспектора надати табелі обліку використання робочого часу, та графіки роботи працівників. Документи, які б свідчили про відпрацьований працівниками час за період із січня по серпень 2020 року, на час інспекційного відвідування відсутні, що свідчить про порушення вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці». Нормативним актом, який безпосередньо стосується табеля обліку використання робочого часу, є наказ Держкомстату України від 05.12.2008 № 489, яким затверджено та введено в дію з 1 січня 2009 року типову форму № П-5 «Табель обліку використання робочого часу».

Дані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 41 КУпАП, як порушення вимог законодавства про працю.

Крім того, з метою проведення інспекційного відвідування Головними державними інспекторами Управління 09.09.2020 відвідано бістро «Дешево і Смачно», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Крива Липа, 3, де здійснює підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1 . Під час інспекційного відвідування в бістро «Дешево і Смачно», працювали офіціанти, бармени, на кухні працювали посудомийка, кухарі. На момент відвідування працювало 6 осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , що зафіксовано засобами відеотехніки та фототехніки. Встановлено, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 працевлаштовані у ФОП ОСОБА_11 , ОСОБА_9 - у ТзОВ «Реціпе», які також здійснюють діяльність в бістро «Дешево і Смачно».

Відповідно до наданих пояснень ОСОБА_5 з 1 вересня 2020 року проходить стажування на посаді офіціанта, до її посадових обов`язків входить прийняття замовлень від споживачів, подання страв і напоїв, прибирання використаного посуду та приборів.

ОСОБА_6 надала письмове пояснення, відповідно до якого вона працює у ФОП ОСОБА_1 на посаді кухара з 09.09.2020, робочий день почався о 8 год. 00 хв., після проходження триденного стажування ФОП ОСОБА_1 пообіцяла працевлаштувати її на роботу.

При інспекційному відвідуванні на вимогу інспектора праці не надано наказів про призначення найманих працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на роботу у ФОП ФОП ОСОБА_1 , не надано повідомлення до центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску нас загальнообов`язкове державне соціальне страхування працівників.

Таким чином, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 без оформлення трудових відносин використовує найману працю 2 осіб: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджено поясненням найманих працівників та зафіксовано засобами відеотехніки та фототехніки. Фактично наймані особи були допущені до виконання посадових обов`язків кухара та офіціанта без укладання трудового договору.

Дані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 41 КУпАП, як фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Права особи, притягненої до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вимоги статті 63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені при складанні протоколу.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи те, що адміністративні правопорушення вчинено однією особою, суд вважає за необхідне матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 об`єднати в одне провадження та присвоїти справі номер № 461/7860/20 (провадження № 3/461/4067/20), оскільки їх спільний розгляд сприятиме, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи.

ОСОБА_1 в судові засідання 30 жовтня 2020 року, 06 листопада 2020 року, 18 листопада 2020 року, 02 грудня 2020 року, не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, наслідки неявки.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на те, що особа, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, була обізнана про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не надав суду письмових пояснень щодо складеного протоколу про адміністративне правопорушення, суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

А тому враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Частина третя статті 41 КУпАП передбачає відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за які передбачена ч.1, 3 ст. 41 КУпАП, а її вина підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема:

- даними, що містяться в протоколах про адміністративне правопорушення № ЛВ 26335/1468/АВ/П/1ПТ від 22 вересня 2020 року та № ЛВ26335/1468/АВ/П/2ПТ від 22 вересня 2020 року;

- актами інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману від 14 вересня 2020 року;

- фотокартками;

- витягом з реєстру платників податку;

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, 3 ст. 41 КУпАП.

В той самий час, згідно з положеннями ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до положень п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 Кодексу.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, правопорушення було виявлене в період з 09 вересня 2020 року по 14 вересня 2020 року.

Відтак, суд приходить до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки від моменту вчинення правопорушення до дня розгляду справи суддею минуло більше трьох місяців.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 38, 247, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, 3 ст. 41 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1, 3 ст. 41 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти діб з дня винесення постанови через Галицький районний суд м. Львова.

Суддя Л.Д. Фролова