Справа № 462/4405/20 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 33/811/1395/20 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника - адвоката Кусь Юрія Орестовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає на АДРЕСА_1 , на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 11 вересня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, із врахуванням положень ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 /шістсот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 /десять тисяч двісті/ гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 420,40 грн. /чотириста двадцять гривень сорок копійок/ судового збору.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 14.07.2020 р. о 23:23 год. у м. Львові на вулиці Стрийська, 45 керуючи автомобілем марки «Chevrolet Epica», номерний знак НОМЕР_1 при зміні напрямку руху не переконався у безпечності, не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на бордюр, який позначав край дороги, у результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_1 , 14.07.2020 р. о 23:23 год. у м. Львові на вулиці Стрийська, 45 керував автомобілем марки Chevrolet Epica», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння /запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, різка зміні забарвлення шкірного покриву обличчя/, від проходження в установленому законом порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин відмовився, порушивши п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на незаконність та необґрунтованість, просить скасувати постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 11 вересня 2020 року та закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 та ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що вказана постанова постановлена з порушенням правил підсудності. Зазначає, що місцем вчинення правопорушення зазначено м. Львів, вул. Стрийська, 45, що територіально відноситься до Сихівського районного суду м. Львова. Звертає увагу, згідно ч.1, ч.2 ст.276 КУпАП (в редакції чинній на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи судом) справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені що ст.ст.80, 81, 121-126, 127-1-129 і ст.139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Тобто положеннями вищевказаної статті передбачено можливість розгляду справи за ст.130 КУпАП лише тим судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місце вчинення правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки з долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що 1 липня 2020 року о 23 год 23 хв автомобіль «Chevrolet Epica», номерний знак НОМЕР_1 був припаркований на краю проїзної частини дороги і знаходився в нерухомому стані, що спростовує відомості зазначені в протоколі про факт керування ним автомобілем у вказаний період.

Вказує, що працівниками поліції порушено процедуру огляду особи на стан сп`яніння, а відтак такий огляд на переконання апелянта вважається недійсним. Зокрема поліцейські не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі та не направили його для проведення огляду до найближчого закладу охорони здоров`я, в матеріалах справи відсутнє направлення особи до медичного закладу.

Наголошує, що дані зазначені у письмових поясненнях свідків суперечать даним відеозапису події, оскільки в присутності зазначених свідків не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу «Драгер», а лише поставлено запитання чи буде він проходити огляд, при цьому не зазначено де і яким чином.

На переконання апелянта, судді районного суду слід було повернути справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП до поліції для належного оформлення, оскільки кваліфікація дій особи вказана у протоколі за ч.1 ст.130 КУпАП є невірною, викладена суть правопорушення не відповідає диспозиції вказаної статті.

Що стосується притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, ОСОБА_1 стверджує, про відсутність об`єктивної сторони складу вказаного правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що діями ОСОБА_1 спричинено будь-яку майнову шкоду, зокрема бордюру на який було здійснено наїзд, спричинення майнової шкоди собі самим правопорушником (спричинення шкоди автомобілю що належить особі відносно якої складено протокол) не охоплює склад правопорушення передбачений ст.124 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Кусь Ю.О., які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Ст. 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Висновки суду першої інстанції підтверджуються сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП дав належну оцінку.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП,є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії ДПР18 № 539161 (а.с.2), серії ДПР18 № 539162 (а.с.1), записами нагрудного відеореєстратора поліцейського, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими засвідчений факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку (а.с.4,5), письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.6), схемою місця ДТП.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про порушення правил підсудності, то відповідно до ч.2 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 124 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Оскільки ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 , що належить до Залізничного району м. Львова, а тому справа підсудна Залізничному районному суду м. Львова.

Щодо твердження в апеляційній скарзі про те, що працівниками поліції порушено процедуру огляду особи на стан сп`яніння, то слід зазначити наступне.

Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і ст. 266 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 539162 від 15.07.2020 року складений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства і він є складеним та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення. Крім цього, його дані узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема, з поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Отже, він є належним та допустимим доказом у справі, який суд обґрунтовано поклав в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується покликань апелянта в частині того, що інспектором поліції не було складено направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, то такі не беруться до уваги суддею апеляційної інстанції, оскільки як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису нагрудної камери працівника поліції та письмових пояснень свідків, ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, відтак у поліцейських не виникло обов`язку складати направлення ОСОБА_1 для проходження відповідного огляду до медичного закладу.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що адміністративна відповідальність водіїв наземних транспортних засобів за ст.130 КУпАП відсутня і це є підставою для направлення до відповідного органу поліції для належного оформлення, то апеляційний суд виходить з наступного.

Після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за №2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, виключено з ч.1 ст.130 КУпАП та закріплено у ст.286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року за №720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону України за №2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону України №720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону України №2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст.130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння - відтак адміністративна відповідальність за ці дії відновлена з 03 липня 2020 року;

Також слід заначити, що дійсно, ч.1 ст.130 КУпАП на офіційному сайті Верховної Ради України викладена в редакції Закону України №2617-III від 22 листопада 2018 року без врахування положень Закону України №720-1Х від 17 червня 2020 року, який вніс зміни до Закону України №2617-V111 від 22 листопада 2018 року. Проте цей факт сам по собі не впливає на кваліфікацію дій осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, оскільки п.117 Закону №720-1Х від 17 червня 2020 року виключено, зокрема, підпункт 4 пункту 1 Закону №2617-V111 від 22 листопада 2018 року, в якому ст.130 КУпАП викладалася в новій редакції, що свідчить про те, що після набрання чинності Законом №720-1Х від 17 червня 2020 року ст.130 КУпАП діє в попередній редакції.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є безпідставними. Відповідно до диспозиції наведеної статті обов`язковою ознакою об`єктивної сторони, окрім самого діяння - порушення правил дорожнього руху, також є настання наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №539161 зазначено, що внаслідок скоєння ДТП автомобіль зазнав механічного пошкодження з матеріальними збитки, а отже в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ст.124.

Таким чином, докази здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції не має.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги про відсутність складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наведеними вище доказами у справі.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними і такими, що не впливають на законність прийнятого по суті рішення, щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Обираючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст.33, ст.36 КУпАП, урахував дані про особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, та в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Відтак, апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст.294 КУпАП , апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 11 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк