Справа № 474/178/20
Провадження № 3/474/103/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

10.04.20 року смт. Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від інспектора СРПП № 2 Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції Бобровського С.М. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

встановив:

27.03.2020р. до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 346333 від 18.03.2020р., згідно якого 05.02.2020р. о 16 год. 30 хв., гр. ОСОБА_1 , будучи учасником дорожнього руху в якості пішохода, в с. Фонтанка Лиманського району Одеської області, на перехресті вул. Західна та а/д Одесса-Южний, що має пішохідний перехід, який регулюється світлофором, раптово вибіг на проїзну частину автодороги неподалік пішохідного переходу на заборонений червоний сигнал світлофору, внаслідок чого на нього було здійснено наїзд автомобіля Nissan Tiida, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по а/д Одесса-Южний в напрямку м. Одеса, та в результаті під час ДТП гр. ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження - у вигляді забою м`яких тканин правої кисті та лівого колінного суглобу, а т/з отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 4.7, 4.9, п.п. б п. 4.14 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 , якому роз`яснені судом положення ст. 268 КУпАП, щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, пояснив, що дійсно 05.02.2020р. на перехресті вул. Західна та а/д Одесса-Южний він вибіг на проїзну частину автодороги на пішохідному переході на заборонений червоний сигнал світлофору, внаслідок чого на нього було здійснено наїзд автомобіля Nissan Tiida та він отримав тілесні ушкодження. На автомобілі були механічні пошкодження однак він не може стверджувати, що ці механічні ушкодження утворилися під час дорожньо-транспортної пригоди за його участю.

ОСОБА_1 також зазначив, що права передбачені ст. 268 КУпАП йому зрозумілі, з матеріалами справи ознайомився, залучати до у часті у справі захисника, перекладача, надавати інші докази він не бажає.

Потерпілий ОСОБА_3 (зазначений у протоколі), який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, на розгляд справи не з`явилися, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до п.п. 4.7, 4.9, п.п. б п. 4.14 Правил дорожнього руху пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

У місцях, де рух регулюється, пішоходи повинні керуватися сигналами регулювальника або світлофора.

У таких місцях пішоходи, які не встигли закінчити перехід проїзної частини дороги одного напрямку, повинні перебувати на острівці безпеки або лінії, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, а у разі їх відсутності - на середині проїзної частини і можуть продовжити перехід лише тоді, коли це буде дозволено відповідним сигналом світлофора чи регулювальника та переконаються в безпеці подальшого руху.

Пішоходам забороняється раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, склад якого полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, за яке передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

З пояснень наданих ОСОБА_1 в судовому засіданні вбачається, що він дійсно порушив Правила дорожнього руху, які спричинили дорожньо-транспортну пригоду, водночас з огляду на суть адміністративного правопорушення зазначеного в протоколі та матеріалів долучених до останнього на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, слід зазначити таке.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що під час дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні ушкодження. Вказане твердження також прописано і в довідці за результатами розгляду повідомлень із лінії 102 від 29.02.2020р., складеної начальником СРППП № 2 Лиманського ВП ГУНП в Одеській області капітаном поліції В.Латка.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Згідно п.п. 1 та 4 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015р. (далі - Інструкція), у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються:

1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський;

2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності);

3) показання технічних приладів (у разі їх наявності);

4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності);

5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

На схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти:

1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП;

2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів;

3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів;

4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям;

5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту;

6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів;

7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами;

8) ширина тротуарів, узбіччя;

9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття;

10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття;

11) розташування дорожньої розмітки;

12) розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху;

13) розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду.

В обов`язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі.

На зворотному боці схеми місця ДТП зазначаються:

1) марка (модель) пошкодженого транспортного засобу;

2) номерний знак транспортного засобу;

3) власник (співвласник) транспортного засобу;

4) серія та номер полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності - посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов`язковою;

5) перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП;

6) вид пригоди;

7) кількість учасників ДТП;

8) порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306;

9) результати огляду на стан сп`яніння (у випадку його проведення);

10) тип транспортного засобу.

Зазначена інформація підтверджується підписами водіїв транспортних засобів.

Однак, як вбачається з наданих до суду матеріалів щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вищевказані приписи КУпАП та Інструкції не дотримані.

Так, в схемі місця ДТП від 05.02.2020р. не зазначені: марка (модель) пошкодженого транспортного засобу; номерний знак транспортного засобу; власник транспортного засобу; серія та номер полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала; перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП; вид пригоди; порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001р. № 1306, тощо.

При чому зі схемі місця ДТП слідує, що її підписав слідчий Лиманського ВП Бряков М.Д. та лише один невідомий учасник, якого жодним чином не можливо ідентифікувати, а не всі учасники дорожньо-транспортної пригоди, як цього вимагають приписи Інструкції.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, схема місця ДТП від 05.02.2020р. не є належним та допустимим доказом, а тому не може бути взята до уваги як доказ на підтвердження обставин вчинення адміністративного правопорушення, зокрема щодо наявності пошкоджень транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

До матеріалів справи також надано протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.02.2020р., який складений в присутності ОСОБА_3 , а також письмові пояснення вказаної особи від 05.02.2020р. У яких зазначено, що транспортний засіб отримав пошкодження у вигляді вм`ятини на передньому капоті та його власником є ОСОБА_3 .

Водночас згідно протоколу про адміністративне правопорушення та довідки за результатами розгляду повідомлень із лінії 102 від 29.02.2020р., складеної начальником СРППП № 2 Лиманського ВП ГУНП в Одеській області капітаном поліції В.Латка, слідує, що дорожньо-транспортна пригода сталася за участю ОСОБА_2 , який і керував транспортним засобом, а не ОСОБА_3 .

Крім того до протоколу про адміністративне правопорушення долучено копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Nissan Tiida, д/н НОМЕР_1 , за ОСОБА_4 , а тому ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_3 не є власниками вказаного транспортного засобу.

Отже з долучених до протоколу доказів не можливо достовірно встановити хто був учасником дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 чи ОСОБА_3 , що ставить під сумнів достовірність складених за участі вказаних осіб матеріалів по дорожньо-транспортній пригоді.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене вбачається, що працівниками поліції під час оформлення матеріалів про дорожньо-транспортну пригоду та складення протоколу про адміністративне правопорушення грубо порушено приписи КУпАП та Інструкції, а докази отримані під час проведення вказаних дій є неналежними, недопустимими та недостовірними.

Отже матеріали протоколу про адміністративне правопорушення не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження факту наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011р.), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

На підставі вищевикладеного вважаю, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання правопорушника винним.

В судовому засіданні особа, відносно якої складено протокол вказаних в останньому подій щодо пошкодження транспортного засобу не підтвердила, а сам по собі факт складення протоколу не свідчать про безумовне вчинення адміністративного правопорушення за обставин зафіксованих в протоколі, при чому до справи надані матеріали з яких неможливо поза розумним сумнівом встановити наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення, а відтак вказане є підставою для закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 124, 221, 247, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку із відсутню складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ф.Г. Сокол