Справа № 305/1599/20
Номер провадження 3/305/612/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2020. Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Марусяк М.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має 1 малолітню дитину, військовозобов`язаного, сезонного робітника, раніше не судимого ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2020 року до Рахівського районного суду Закарпатської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, складений стосовно ОСОБА_1 .

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №152944 від 16.09.2020 вбачається, що 16.09.2020 року о 07 год. 30 хв., в м. Тячів по вул. Незалежності, ст. ДОП Тячівського ВП ГУПН в З/о ОСОБА_2 зупинив а/м Мерседес Спринтер д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який перевозив 20 осіб без засобів індивідуального захисту з міста Рахів, чим порушив п.10.1 Постанови КМУ від 22.07.2020 №641 та п.10 Постанови КМУ від 12.08.2020 №712.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 16.09.2020, він на прохання власника мікроавтобусу одноразово здійснював перевезення пасажирів у Чеську Республіку. Усім пасажирам, які були в автобусі, він роз`яснював про обмеження щодо застосування захисних масок. При цьому він, як водій автобуса, засобів реагування на такі ситуації не має, а виганяти людей з автобусу він також не має права. Ствердив, що 16.09.2020 року, о 07 год. 30 хв., в м. Тячів по вул. Незалежності, його зупинив працівник поліції, який не представившись зайшов у мікроавтобус, через декілька секунд вийшов з мікроавтобуса, і склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, від пасажирів не відбирав ніяких пояснень, на місці події були відсутні свідки. У протоколі, у графі письмові пояснення він зазначив, що з порушенням не згідний. Вважає, що не має нести жодної юридичної відповідальності за таких обставин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адімінстативне правопорушення та відеозапис, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Відповідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ч.1 та 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме в ньому повинні міститися повні й точні відомості про вчинене правопорушення і його кваліфікацію, що має значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст.44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Згідно п.10.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641"Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (порушення якого ставиться у провину ОСОБА_1 ), в редакції чинній на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Так, з досліджених матеріалів справи вбачається, що доказом вчинення правопорушення є протокол від 16.09.2020 серії АПР18 152944 та відеозапис, на конверті якого навіть не вказано, яка саме інформація міститься на такому доказі. Працівник поліції не ідентифікував особу, яка притягується до адміністративної відповідальності. тобто водія ОСОБА_1 , не відібрав письмові пояснення від пасажирів мікроавтобуса, відеозйомка тривала декілька секунд. Інших доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП (письмових пояснень пасажирів мікроавтобуса, свідків події, тощо), суду не надано.

При цьому, з урахуванням положень ст.7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» саме перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та контроль використання засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисник масок пасажирами під час перевезення.

Згідно пояснень ОСОБА_1 він, здійснюючи пасажирське перевезення, роз`яснив пасажирам про обмеження щодо застосування захисних масок, однак вони не реагували.

Таким чином слушними є доводи ОСОБА_1 про те, що в даному випадку, ним як водієм автобуса було дотримано усіх карантинних санітарних та протиепідемічних заходів, наявність у всіх пасажирів засобів індивідуального захисту і у салоні автомобіля тобто у суворій відповідності до вказаної Постанови КМУ.

Разом з тим, жодних доказів про те, що ОСОБА_1 не дотримався карантинних вимог матеріали справи не містять.

При цьому, приєднаний до матеріалів справи диск з відеофіксацією події адміністративного правопорушення не містить відомостей, котрі б вказували на наявність саме у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладений на осіб, які вповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вище викладене, суддя, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважає, що у матеріалах справи відсутні докази, які б поза будь-яким розумним сумнівом свідчили про порушення саме ОСОБА_1 протиепідемічних правил, а тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст.40-1 КУпАП судовий збір стягується в разі накладення на особу адміністративного стягнення. Оскільки, на ОСОБА_1 адміністративне стягнення не накладено, підстави для стягнення судового збору відсутні. З урахуванням наведеного судовий збір необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 245, 247, 251, 256, 266, 278, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір в сумі 420 гривень 40 копійок віднести за рахунок держави.

На постанову може бути подана апеляційна скарга в судову палату до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області протягом 10 діб з моменту її проголошення.

Суддя Рахівського районного суду: М.О. Марусяк