Справа № 595/537/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2020

м.Бучач

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Содомора Р.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Бучацького ВП Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

07 квітня 2020 року приблизно о 21 год. 30 хв. ОСОБА_1 в м.Бучач по вул.Галицькій,137, керував автомобілем «Хюндай Туксон», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, судові повістки повернулися до суду із відміткою «Відсутній адресат».

Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 050973 від 07.04.2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про те що розгляд справи відбудеться у Бучацькому районному суді.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

З огляду на те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та про розгляд справи Бучацьким районним судом, в судові засідання не з`явився, така його поведінка свідчить про умисне небажання з`являтися до суду з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, та відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується даними, що містяться в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення ОБ № 050973 від 07.04.2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що вони були свідками того, як ОСОБА_1 відмовився пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння. Крім того, із оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу відмовився пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці, а також в медичному закладі.

Протокол складено відповідно до вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України № 1395 07.11.2015 року.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Згідно із ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд, керуючись ст.33 КУпАП, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, яке являється грубим порушенням ПДР, дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави з позбавленням прав керування транспортними засобами.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.ст.252, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Р. О. Содомора