ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1221/20 Справа № 214/4581/20 Суддя у 1-й інстанції - Леонідова О.В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Широківського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Широківського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року водій ОСОБА_1 21 червня 2020 року о 21.49 год. в м. Кривому Розі по вул. Недєліна на перехресті з вул. Гірників, керуючи транспортним засобом БМВх5, д.н.з. НОМЕР_1 , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом VOLKSWAGEN NEW BEETLE, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок зіткнення траспортні засоби отримали механічні пошкодження, а власники зазнали матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, 21 червня 2020 року о 21.49 год. в м. Кривому Розі по вул. Недєліна ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом БМВх5, д.н.з. НОМЕР_1 , залишив місце ДТП, до якого був причетний, чим порушив вимоги п. 2.10 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Після цього, 21 червня 2020 року о 22.02 год. в с. Цвіткове Широківського району Дніпропетровської області біля опори 117 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом БМВх5, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість мовлення, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції, не зважаючи на клопотання захисника про відкладення розгляду справи, оскільки він перебував в лікарні, розглянув справу, чим порушив його право на захист. Також вказує, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП містить виправлення в часі його складання та часі вчинення правопорушення, що є не допустимим. Зазначає, що його представнику було безпідставно відмовлено в допиті співробітника поліції та двох свідків. Вказує, що в порушення Інструкції його не було відсторонено від права керуванням транспортним засобом. Також зауважив, в резолютивній частині постанови судді не вказано, за якою саме частиною ст. 130 КУпАП на нього накладено стягнення.

Крім цього вказує, що судом було відмовлено в допиті потерпілої ОСОБА_2 , учасниці ДТП, оскільки 21 червня 2020 року о 21.49 год. він взагалі не керував транспортним засобом, а отже, в його діях відсутня подія правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а як наслідок і ст. 122-4 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений про час, місце та дату розгляду справи належним чином, будь-яких клопотань/заяв про відкладення розгляду справи не надходило, а тому у відповідності до ст. 294 КУпАП розгляд справи проведено без вказаної особи.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_1 стосовно порушення його права під час розгляду справи є безпідставними з огляду на наступне.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як слідує з матеріалів справи під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було під особистий підпис повідомлено про дату, час та місце розгляду справи.

Крім того, суд першої інстанції неодноразово повідомляв ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи, а саме шляхом направлення судових повісток про виклик до суду у судове засідання, проте останній у судові засідання суду першої інстанції не з`являвся та від нього і його захисника Сагайдака Д.С. неодноразово надходили клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи викладене, а також те, що захисник ОСОБА_1 адвокат Сагайдак Д.С. був присутній під час розгляду справи та надав суду пояснення, системність клопотань сторони захисту про відкладення розгляду справи, що свідчить про умисне затягування розгляду справи, суд першої інстанції з урахуванням вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ч. 1 ст. 130 КупАП, ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення, складеними уповноваженими особами з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортами поліцейських; схемами місця ДТП та фототаблицями до них; відеозаписом з бодікамер поліцейських, з яких слідує, що працівники поліції 21 червня 2020 року приблизно з 22.00 год. наздоганяли автомобіль БМВх5, д.н.з. НОМЕР_1 , який не зупинявся на вимогу поліцейських, за кермом був водій ОСОБА_1 , який не заперечував свою причетність до ДТП, не заперечував вживання пива, зауважував, що безалкогольного, пропонував поліцейським «вирішити» справу, в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; а також іншими наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КупАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та викладених обставин в поясненнях свідків, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи ОСОБА_1 про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 409060 наявні виправлення, то зазначене має місце, проте не є істотним порушенням вимог закону, оскільки виправлено було лише одну цифру в даті вчинення правопорушення та зазначене виправлення не перешкодило об`єктивному та всебічному розгляду справи, оскільки як слідує з наявного у матеріалах справи примірника зазначеного протоколу ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, ознайомлено зі змістом протоколу та вручено його копію, про що свідчать наявні у протоколі підписи останнього. Крім того, ОСОБА_1 під час отримання протоколу будь-яких зауважень щодо виправлень зазначених у ньому відомостей не надав.

Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечує факт того, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, було вчинено ним 21 червня 2020 року, що також підтверджується відеозаписом з бодікамери поліцейського.

Що ж стосується посилання на те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом, то слід зазначити, що вказані доводи не є тією безумовною підставою для визнання дій ОСОБА_1 такими, що не містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який містить самостійні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у момент вчинення ДТП, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, відеозаписом з бодікамер поліцейських, з якого слідує, що працівники поліції 21 червня 2020 року приблизно з 22.00 год. наздоганяли автомобіль БМВх5, д.н.з. НОМЕР_1 , який не зупинявся на вимогу поліцейських, за кермом був водій ОСОБА_1 , який не заперечував свою причетність до ДТП.

Крім того, ОСОБА_1 був присутній безпосередньо під час складання схеми місця ДТП, в якій відображено розташування транспортного засобу, а також пошкодження, які містяться на ньому, був із нею ознайомлений та будь-яких заперечень щодо відомостей, зазначених у ній, не мав, про що свідчить його підпис у схемі місця ДТП.

В матеріалах справи відсутні та захисником під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними.

Що стосується того, що судом першої інстанції було відмовлено у допиті співробітника поліції, двох свідків та потерпілої ОСОБА_2 , слід зазначити, що зазначене жодним чином не не перешкодило об`єктивному та всебічному розгляду справи, оскільки сукупності наявних в матеріалах справи доказів було достатньо для прийняття судом першої інстанції обгрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Той факт, що судом в резолютивній частині постанови не зазначено, за якою саме частиною ст. 130 КУпАП на ОСОБА_1 накладено стягнення, не є безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. Крім того з мотивувальної частини постанови суду чітко слідує, що дії ОСОБА_1 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер, у зв`язку з чим оцінюються судом як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 1ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ч. 1 ст. 130 КупАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Широківського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот