Номер провадження: 33/813/1478/20
Головуючий у першій інстанції Коблова О.Д.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/18297/20

Номер провадження: 33/813/1478/20

Одеській апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участю секретаря судового засідання Гавриленко М.А.,

особи, які прийняли участь у судовому засіданні:

- захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Єршов Руслан Володимирович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці Державної митної служби України на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2020 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 483 МК України,

встановив:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшов протокол № 1047/50000/19 від 16.10.2020 року про порушення митних правил з відповідними матеріалами, у відношенні громадянки ОСОБА_1 , за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

З вищезазначеного протоколу про порушення митних правил вбачається, що 01.10.2020 з Китайської Народної Республіки до Україні, через Одеський морський торговельний порт, в зону діяльності м/п «Одеса» Одеської митниці Держмитслужби на судні закордонного плавання «SOLSTICE N» надійшов контейнер MSDU8017930 з товаром, загальною вагою брутто 15 737 кг..

06.10.2020 до Одеської митниці Держмитслужби була подана митна декларація типу «ІМ 40 ЕЕ» №UA500150/2020/207784.

Разом із митною декларацією до митного органу було подано наступні документи: коносамент № MEDUN9010533 від 02.09.2020, інвойс № 7930 від 01.09.2020, контракт № ОМ1708/2020 від 17.08.2020.

Відповідно до наданих до митниці документів, від фірми-відправника «SUPER 2U LIMITED» (Китай) на адресу одержувача TOB «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА «БУДДЕКОРСЕРВІС» () прямував вантаж:

1. Матеріали неткані з покриття із синтетичного волокна з поверхневою щільністю понад 25 г/м2, але не більш як 70 г/м2 - 6849 кг. Виробник: SUPER 2U LIMITED. Торгова марка: нема даних. Країна виробництва: CN.

2. Вузькі тканини з вмістом 5 мас.% чи більше гумових ниток: эластичная лента - 3850,2 кг.. Виробник: SUPER 2U LIMITED. Торгова марка: нема даних. Країна виробництва: CN.

3. Вироби будівельні з пластмас кільця для гардин - 181,6 кг.. Виробник: SUPER 2U LIMITED. Topгова марка: нема даних. Країна виробництва: CN.

4. Нитки швейні із синтетичних волокон, розфасовані для роздрібної торгівлі - 3764,8 кг. Виробник: SUPER 2U LIMITED. Торгова марка: нема даних. Країна виробництва: CN.

Під час здійснення митного контролю посадовими особами Одеської митниці Держмитслужби, керуючись ч. 2 ст. 338 МК України, 15.10.2020 проведено митний огляд товару, який переміщено в контейнері MSDU8017930.

Під час проведення митного огляду товарів із повним вивантаженням та перерахуванням місць та частковим розпакуванням вантажних місць, було виявлено суттєві розбіжності між кількістю та ваговими характеристиками товарів, наявних в контейнері MSDU8017930 та відомостями в товаросупровідних документах. Фактично встановлено наявність вантажу:

- товар № 1 - матеріал нетканий із синтетичного волокна (флізелін) фактично 648 місць вагою 10368 кг (брутто), 10083 кг (нетто);

- товар № 2 - вузькі тканини (еластична лента) фактично 396 місць, 4356 кг (брутто), 3975 кг (нетто);

- товар № 3 - кільця з пластмас для гардин фактично 10 місць, 179 кг (брутто), 170 кг (нетто);

- товар № 4 - нитки швейні із синтетичних волокон фактично 49 місць, 931 кг (брутто), 912 кг (нетто).

Про проведення вказаного митного огляду складено акт № UA500040/2020/3605 від 15.10.2020.

Таким чином встановлено, що товар, який переміщувався в контейнері MSDU8017930 не відповідає заявленому у товаросупровідних документах інвойс № 1930 від 01.09.2020 та митній декларації №UA500150/2020/207784 від 06.10.2020.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005 № 8 (зі змінами): «переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон України, у т.ч. шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи таких, що містять неправдиві дані»

Згідно з п. 6 цієї Постанови Пленуму, необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку перемішуються, не відповідають дійсності.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Посадова особа підприємства - керівник та інші працівники підприємства (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за виконання вимог, встановлених законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України з питань митної справи.

Керівником ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА «БУДДЕКОРСЕРВІС» () є громадянка України ОСОБА_1 , яка, як керівник підприємства організує, визначає, формулює, планує, здійснює і координує діяльність підприємства.

Перебуваючи на посаді керівника підприємства, громадянка ОСОБА_1 відповідає за фінансово-господарську діяльність підприємства і зобов`язана забезпечити надання до митного контролю і оформлення документи з достовірною та правдивою інформацією.

Таким чином, директором компанії ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА «БУДДЕКОРСЕРВІС» () громадянкою України ОСОБА_1 були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом надання через декларанта, як підстави для переміщення товарів, інвойсу № 7930 від 01.09.2020, що містить неправдиві дані стосовно наявності, найменування, кількості та ваги товарів.

На підставі вищевказаних обставин, у відношенні громадянки ОСОБА_1 було складено протокол про ПМП № 1047/50000/20 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України (а. с. 1 4).

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2020 року закритопровадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності громадянку ОСОБА_1 , на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил, повернуто громадянці ОСОБА_1 або уповноваженій особі в установленому законом порядку, після сплати всіх необхідних митних платежів.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що в даному випадку, попередня митна декларація використовується як документ контролю доставки товарів, по прибуттю товару до місця призначення, декларант, або уповноважена на то особа, подає додаткову митну декларацію типу «ДЕ», в якій товар декларується у повному обсязі, та за якою нараховуються і проводяться митні платежі за ввезення товару.

Отже, внесення даних в попередню митну декларацію не тягне за собою юридичних наслідків, оскільки попередня декларація не є митною декларацією, заповненою у звичайному порядку (ч. ч. 13, 14 ст. 259 МК України), попередня митна декларація містить всі необхідні відомості щодо товару і до неї додано необхідні документи або їх копії, оскільки ця декларація прийнята до митного оформлення митним органом (ч. 8 ст. 259 МК України). Декларант несе відповідальність за неправдиві відомості тільки в митному органі, яким оформлена попередня митна декларація, тобто, лише після прибуття до митного органу (ч. 7 ст. 259 МК України).

Відомості до попередньої митної декларації № UA500150/2020/207784 вносились на підставі отриманих від продавця - компанії «SUNACCORN F.Z.E» інвойсу № 7930 від 01.09.2020, коносаменту № MEDUN9010533 від 02.09.2020, які були додані до цієї декларації. Оскільки, заповнення та подання до Одеської митниці Держмитслужби попередньої декларації передувало факту ввезення товару (що виключало можливість проведення фізичного огляду чи), а інвойс (та інші товаросупровідні й комерційні документи) ОСОБА_1 не складалися (не заповнювались) це вказує на відсутність в її діях умислу на подання митному органу документів, що містять неправдиві відомості (а. с. 78 - 84).

В апеляційній скарзі Одеська митниця Державної митної служби України просить постанову суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нову постанову, якою гр. ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100% вартості товару - безпосереднього предмету правопорушення, що становить - 438 266,22 грн., з конфіскацією цього товару.

Зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на низку норм МК України, приписи ГК України в обґрунтування вимог апеляційної скарги.

Частиною 5 ст. 529 МК України передбачено, що постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визнається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Єршов Р.В. заперечував проти апеляційної скарги. Просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Постанову суду першої інстанції просив залишити без змін.

Одеська митниця Державної митної служби України у судове засідання представника не направила. Причини неявки представника не повідомила.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України за ознаками - дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо відправника та/або одержувача.

Апеляційний суд погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 257 МК України, не забороняється внесення до митної декларації вантажоотримувачем товару іншу особу, ніж сторона контракту. В такому випадку не вимагається укладення окремого договору між вантажовідправником та вантажоотримувачем, оскільки покупець має право визначити вантажоотримувача та адресу доставки товару на свій розсуд в порядку та умовах, визначених контрактом.

Частиною 1 ст. 483 МК України передбачено, що переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо відправника та/або одержувача тягнуть за собою накладення штрафу в розмір 100 відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів.

Виходячи з вищевказаних положень діючого законодавства, вбачається, що: - об`єктом правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України, є - охоронюваний МК України та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю; - об`єктивною стороною передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України правопорушення є переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, зокрема шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, зокрема щодо відправника та/або одержувача; - суб`єктом правопорушення є громадяни-декларанти, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

- суб`єктивна сторона за ч. 1 ст. 483 МК України передбачає прямий умисел, тобто винна у скоєнні правопорушення особа чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України чи вивезти з України з порушенням встановленого порядку.

Таким чином, правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України може бути вчинено лише умисно, коли особа знає, що документи, які вона надає митному органу, як підставу для переміщення товару, - містять неправдиві дані, але бажає таким чином незаконно перемістити товар.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», із послідуючими змінами від 30.05.2008 року №8, для притягнення до відповідальності за ст. 483 МК України необхідна наявність умислу в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.

Судом встановлено, що у жовтні 2020 року до Одеського морського торговельного порту на судні закордонного плавання «SOLSTICE N» за коносаментом № MEDUN9010533 від 02.09.2020 із Китаю (відправник компанія «SUPER 2U LIMITED», продавець компанія «SUNACCORN F.Z.E» (Емірат Аджман)) на адресу ТОВ «Будівельна група «БУДДЕКОРСЕРВІС» (08292, Україна, Київська область, м. Буча, вул. Сім`ї Забарило, буд. 3, офіс 2, ) у контейнері № MSDU8017930, надійшов товар «Швейна фурнітура», загальною вагою брутто 15 737,7 кг..

Вказані товари переміщувались на підставі зовнішньоекономічного контракту № ОМ1708/2020 від 17.08.2020, відповідно до якого Продавець зобов`язується поставити, а Покупець прийняти і оплатити товар, згідно з інвойсами до зазначеного Контракту, які є його невід`ємною частиною.

З метою виконання митних формальностей, зокрема проведення митного оформлення товарів, ТОВ «Будівельна група «БУДДЕКОРСЕРВІС» уклало договір про надання митно-брокерських послуг від 29.08.2020 № 2908-2020 з ТОВ «ТРАНС КЕА ЛОГІСТІК».

Одержувачем планувалось митне оформлення товару здійснювати в зоні діяльності митного поста «Одеса-аеропорт», у зв`язку з чим, контейнер з товаром необхідно було доставити під митним контролем із пункту пропуску на державному кордоні до митного поста «Одеса-аеропорт» (зона діяльності Одеської митниці Держмитслужби).

Саме з цією метою ОСОБА_2 , як уповноваженою на декларування особою (працівник ТОВ «ТРАНС КЕА ЛОГІСТІК»), була подана попередня митна декларація № UA500150/2020/207784 («ІМ 40 ЕЕ») для можливості доставлення товару з пункту пропуску на державному кордоні («Одеський морський торговельний порт») під митним контролем в межах однієї митниці (Одеської) до підрозділу призначення, де мало бути оформлено товар в режимі імпорт.

Попередня митна декларація подається декларантом або уповноваженою ним особою митному органу, в зоні діяльності якого товари будуть пред`явлені для митного оформлення, з метою проведення аналізу ризиків та прискорення виконання митних формальностей (ч. 2 ст. 259 МК України).

Тобто, при заповненні ЕМД № UA500150/2020/207784 зазначено відомості із товаросупровідних та комерційних документів (інвойс № 7930 від 01.09.2020, коносамент № MEDUN9010533 від 02.09.2020), які були отримані від продавця товару - компанії «SUNACCORN F.Z.E», та як цього вимагають умови зовнішньоекономічного контракту № ОМ1708/2020 від 17.08.2020.

Відповідно до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотська конвенція) від 18.05.1973, до якої Україна приєдналась 05.10.2006 (набрала чинності 15.09.2011), якщо митний орган, в якому товари повинні бути представлені, розташований не у місці ввозу товарів на митну територію, митна служба повинна вимагати подачі документів у місці ввозу тільки у випадках, коли вона вважає це необхідним для цілей контролю.

У випадках, коли митна служба вимагає документи у зв`язку з представленням їй товарів, інформація, що міститься у цих документах, обмежується лише даними, необхідними для ідентифікації товарів та транспортного засобу.

Втім, за ініціативою посадових осіб митниці було виставлено форму митного контролю митний огляд з розпакуванням до 20% пакувальних місць, який проведено 15.10.2020 та складено Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 15.10.2020.

В ході митного огляду товар із контейнера було вивантажено, перераховано та встановлено певні розбіжності щодо фактичної кількості товарів в порівнянні з вказаними у комерційних, товаросупровідних документах й попередній митній декларації.

Статтею 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Після складання протоколу, ОСОБА_1 , як директором ТОВ «Будівельна група «БУДДЕКОРСЕРВІС» направлено запит контрагенту з приводу одержання пояснень по ситуації, що виникла при митному оформленні товарів із контейнеру MSDU8017930.

Продавець компанія «SUNACCORN F.Z.E» в свою чергу, звернулася до відправника товару компанії «SUPER 2U LIMITED», та через декілька днів надала відповідь.

Відправник - компанія «SUPER 2U LIMITED» (Китай) повідомила, що кількісні та вагові невідповідності товарів № 1-4 виникли з їх вини. Так, при завантаженні контейнеру MSDU8017930 товар було сформовано та завантажено в такому порядку і асортименті, в якому він знаходився на складі, однак про кількісні та вагові зміни не було повідомлено контрагента (Продавця) компанію «SUNACCORN F.Z.E» (копії листів додаються).

Митне оформлення - це виконання митних формальностей (тобто сукупності дій, що підлягають виконанню відповідними особами і митними органами з метою дотримання вимог законодавства України з питань митної справи) необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; випуск товарів - це надання митним органом права на користування та/або розпорядження товарами, щодо яких здійснюється митне оформлення, відповідно до заявленої мети (стаття 4 МК України).

Відповідно до ст. 259 МК України, попередня митна декларація подається до ввезення в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (у тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України.

Згідно з Класифікатором митних декларацій, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» (далі - наказ Мінфіну № 1011), митна декларація типу «ІМ 40 ЕЕ» - попередня митна декларація з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення.

Тобто, у разі ввезення товарів на митну територію України декларант або уповноважена ним особа попередньо повідомляють митний орган, у зоні діяльності якого товари будуть пред`явлені для митного оформлення, про намір ввезти ці товари.

В подальшому, з метою випуску вказаних товарів у вільний обіг на митну територію України до митного органу призначення у визначених ч. 13 ст. 259 МК України випадках, подається додаткова декларація до попередньої митної декларації типу «ІМ 40 ДЕ», при цьому декларантом або уповноваженою ним особою перед подачею митної декларації можуть бути реалізовані права, передбачені ст. 266 МК України, у тому числі і на проведення фізичного огляду товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

Митна декларація типу «ІМ 40 ДЕ», це додаткова декларація до попередньої митної декларації (наказ Мінфіну №1011), яка подається до відповідного митного органу, яким була оформлена відповідна попередня митна декларація.

Митна декларація типу «ІМ 40 ЕЕ» разом із митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» становлять митну декларацію, заповнену в звичайному порядку.

Під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим.

Оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є випуском товарів у заявлений митний режим (ч. 1 ст. 258 МК України).

Враховуючи викладене, попередня митна декларація типу «ІМ 40 ЕЕ» №UA500150/2020/207784 використовувалась для ввезення товарів на митну територію України та забезпечення їх доставки під митним контролем до митного посту «Одеса-аеропорт» Одеської митниці Держмитслужби. Дана обставина не суперечить матеріалам справи, оскільки саме так посадова особа митниці зазначила в протоколі про порушення митних правил.

Слід зазначити, що для випуску товарів у вільний обіг, до митного органу призначення декларант (уповноважена особа) повинен подати додаткову митну декларацію («ІМ 40 ДЕ»), без оформлення якої неможливо сплатити митні платежі, товар не вважається оформленим у вільне використання та не може бути виданий одержувачу. Саме на цьому етапі можливо проведення декларантом (уповноваженою особою) фізичного огляду товарів з метою перевірки їх відповідності опису, зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

Таким чином, попередня митна декларація використовується як документ контролю доставки товарів, по прибуттю товару до місця призначення, декларант (уповноважена особа) подає додаткову митну декларацію типу «ІМ 40 ДЕ», в якій товар декларується у повному обсязі, та за якою нараховуються і сплачуються митні платежі за ввезення товару. Тобто, визначений законодавством статус попередньої митної декларації (тип «ЕЕ») не тотожний митній декларації, заповненій у звичайному порядку (ч. ч. 13, 14 ст. 259 МК України) з достатнім обсягом відомостей для завершення митного оформлення у заявлений митний режим, а є лише повідомленням про намір ввезти товари на митну територію України.

З огляду на вищевикладене апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що працівниками митниці при застосуванні законодавчих актів, хибно зроблено висновок та надана неправильна кваліфікація діям громадянки ОСОБА_1 , що правомірно встановлено під час розгляду справи місцевим судом.

Товар переміщувався за попередньою митною декларацією типу «ІМ ЕЕ» під митним контролем від пункту ввезення на кордоні України до митниці призначення для завершення митного оформлення у відповідний режим. Формою заявлення точних відомостей про товар є додаткова митна декларація, яку ще не встигла заповнити та подати декларант.

Відповідно до вимог ст. 259 МК України, попередня митна декларація подається при ввезенні в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (в тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України. На підставі попередньої декларації не нараховуються митні платежі, не оплачується мито. Ці документи не є документами, на підставі яких митний орган приймає рішення про випуск товарів у вільний обіг на території України.

В даному випадку, попередня митна декларація використовується як документ контролю доставки товарів, по прибуттю товару до місця призначення, декларант, або уповноважена на то особа, подає додаткову митну декларацію типу «ДЕ», в якій товар декларується у повному обсязі, та за якою нараховуються і проводяться митні платежі за ввезення товару.

Отже, внесення даних в попередню митну декларацію не тягне за собою юридичних наслідків, оскільки попередня декларація не є митною декларацією, заповненою у звичайному порядку (ч. ч. 13, 14 ст. 259 МК України), попередня митна декларація містить всі необхідні відомості щодо товару і до неї додано необхідні документи або їх копії, оскільки ця декларація прийнята до митного оформлення митним органом (ч. 8 ст. 259 МК України). Декларант несе відповідальність за неправдиві відомості тільки в митному органі, яким оформлена попередня митна декларація, тобто, лише після прибуття до митного органу (ч. 7 ст. 259 МК України).

Відомості до попередньої митної декларації № UA500150/2020/207784 вносились на підставі отриманих від продавця - компанії «SUNACCORN F.Z.E» інвойсу № 7930 від 01.09.2020, коносаменту № MEDUN9010533 від 02.09.2020, які були додані до цієї декларації. Оскільки, заповнення та подання до Одеської митниці Держмитслужби попередньої декларації передувало факту ввезення товару (що виключало можливість проведення фізичного огляду чи), а інвойс (та інші товаросупровідні й комерційні документи) ОСОБА_1 не складалися (не заповнювались) це вказує на відсутність в її діях умислу на подання митному органу документів, що містять неправдиві відомості.

Згідно зі ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад правопорушення, наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.01.2019 року у справі № 760/10803/15-а (адміністративне провадження № К/9901/19074/18).

Апеляційна скарга не містить доводів щодо спростування вищевикладених висновків суду.

Доводи апеляційної скарги не конкретизовано, вони зводяться до цитування норм МК України, приписів ГК України, не містять посилань на конкретні факти незаконності оскаржуваного рішення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційна скарга є безпідставною, а тому вона не підлягає до задоволення.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. 529 Митного Кодексу України ст.ст. 7,

247, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2020 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 483 МК України, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін