Справа № 944/4385/20
Провадження №3/944/2974/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2020 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Поворозник Д.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Яворівського відділу поліції ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР №18 від 05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 03 жовтня 2020 року близько 10 год 44 хв, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, що полягало у висловлюванні в її сторону нецензурними словами, внаслідок чого могла бути завдана шкода здоров`ю потерпілої, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 прибув, заперечив обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначив, що домашнього насильства не вчиняв, не виражався в сторону ОСОБА_2 нецензурними словами. Пояснив, що зранку 03 жовтня 2020 року до нього зателефонувала дружина та повідомила що хоче зустрітися із їхньою малолітньою дочкою ОСОБА_3 . Він відповів, що перебуває з дочкою в м. Новояворівську, де купує їй зимовий одяг і взуття, сказав, що вона може зустрітися з дочкою пізніше, коли вони повернуться. Також зазначив, що з 10 липня 2020 року по 30 вересня 2020 року перебував в Республіці Польща. За дочкою в той час наглядала його мама ОСОБА_4 . Зі слів мами йому відомо, що ОСОБА_2 в той час жодного разу не приходила до дочки. Повідомлення на роздруківках з Вайберу, які долучені до протоколу, написані не з його телефону і датовані 01 липня 2017 року. Крім того, стверджує, що він не чинить дружині перешкод у спілкуванні з дочкою.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Адамчук І.О. просила закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Зазначила, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 тривалий час існує конфлікт. До матеріалів справи не долучено належних та достатніх доказів, які б підтверджували факт домашнього насильства. Долучені роздруківки з Вайберу написані з невідомого номера, крім тога такі повідомлення датовані 01 липня 2017 року. Заява ОСОБА_2 за фактом домашнього насильства подана до Яворівського ВП ГУНП у Львівській області з метою штучного створення доказів для цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 03 жовтня 2020 року о 10 год 00 хв зателефонувала до чоловіка та повідомила що приїде побачитися з дочкою. Коли приїхала до будинку ОСОБА_1 , його брат сказав, що його немає вдома. Близько о 11 год 00 хв зателефонувала в поліцію та повідомила, що ОСОБА_1 не дає побачитися з дитиною. Поліцейські відібрали в неї письмові пояснення і поїхали. У період з 10 год до 12 год вона дзвонила багато разів, однак ОСОБА_1 не піднімав. Психологічне насильство виявилося в тому, що ОСОБА_1 не дозволяє бачитися з дочкою. Погроз нецензурними словами 03 жовтня 2020 року не було. Також потерпіла зазначила, що не наполягає на притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, просила вплинути на чоловіка щоб не було конфліктів з приводу спілкування з дочкою.

В судовому засіданні представник потерпілої адвокат Тимощук О.І. зазначив, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує тривалий спір про побачення з малолітньою дитиною. Розпорядженням Яворівської РДА встановлено зустрічі з дитиною в присутності ОСОБА_1 , бабусі та мами в дома в ОСОБА_5 , однак пускають лише ОСОБА_2 . ОСОБА_1 систематично ображає та принижує потерпілу, не дає бачитися з дитиною.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, потерпілої та її представника, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа), розглядаючи та вирішуючи справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Так, Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Розділу І Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч. 1 Розділу І Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

З огляду на вищевикладене слід зазначити, що конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди, а не прагненням розв`язати спір.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться в провину домашнє насильство, а саме висловлювання в сторону потерпілої ОСОБА_2 нецензурними словами, образами та погрозами фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю. Однак ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненому заперечив, крім того його вина не підтверджена поясненнями потерпілої, наданими в судовому засіданні, яка пояснила що 03 жовтня 2020 року ОСОБА_1 не виражався нецензурними словами та не ображав її, він лише не надав їй можливості побачитися з дочкою.

При цьому службова особа, Яворівського відділу поліції ГУНП у Львівській області окрім протоколу про адміністративне правопорушення, долучила до нього: рапорт старшого інспектора чергового СРПП № 2 ПП Яворівського відділу поліції ГУНП у Львівській області, в якому зафіксовано повідомлення потерпілої ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 не дає бачитися з дочкою; письмові пояснення та заяву ОСОБА_2 , в яких зазначено, що ОСОБА_1 вчиняє відносно неї домашнє насильство, а саме не дозволяє бачитися з спільною дочкою ОСОБА_3 , 2017 року народження; письмові пояснення ОСОБА_1 , який заперечив факт домашнього насильства і зазначив, що між ним та ОСОБА_2 існує конфлікт щодо побачень з дитиною; роздруківки повідомлення з додатку Вайбер.

Описані вище докази, не дають підстав вважати та не підтверджують того, що ОСОБА_1 03 жовтня 2020 за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , отже, в матеріалах справи відсутні беззаперечні та достатні докази вчинення домашнього насильство відносно ОСОБА_2 . Також такі докази не наведено та не долучене до матеріалів справи потерпілою та її представником.

При цьому, як описано вище, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства полягало у висловлюванні в сторону потерпілої ОСОБА_2 нецензурними словами, образами та погрозами фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю. Однак, як встановлено судом і підтверджено потерпілою того дня ОСОБА_1 не виражався в її сторону нецензурною лайкою, не ображав, та не погрожував фізичною розправою, а домашнє насильство полягало у тому, що ОСОБА_1 не дає їй бачитися із їхньою спільною дочкою.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Також нормами КУпАП не передбачено повноважень суду для зміни кваліфікації дій особи, адже це суперечитиме наведеним засадам здійснення правосуддя.

За таких обставин, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, даючи оцінку фактичним даним, які наявні в матеріалах справи та дослідженим в судовому засіданні обставинам справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки потерпілій не заподіяно психологічної шкоди, а в даному випадку мав місце сімейний конфлікт щодо порядку побачень з дитиною.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Д.Б. Поворозник