328/2544/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року м.Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Коваленко П.Л., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 154 КУпАП,

в с т а н о в и в:

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.154 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 12.11.2020 серії ВАБ № 281838, 11.11.2020 о 17-00 год. ОСОБА_1 допустила порушення Правил утримання собак, котів та інших непродуктивних тварин в м.Токмак, затверджених рішенням Токмацької міської ради від 22.09.2016, а саме, за адресою: АДРЕСА_2 , утримується безпородна собака на ім`я « ОСОБА_2 » без прив`язі за відсутності високого надійного паркану, внаслідок чого тварина вибігла за межі двору та вкусила ОСОБА_3 , пошкодивши одяг, чим спричинено йому матеріальну шкоду, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.154 КУпАП.

В судове засідання особа відносно якої складено протокол про адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та особа, яка визначена органом поліції як потерпілий ОСОБА_3 , не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.154 КУпАП.

Відповідно до змісті протоколу від 12.11.2020 серії ВАБ № 281838, 11.11.2020 о 17-00 год. ОСОБА_1 допустила порушення Правил утримання собак, котів та інших непродуктивних тварин в м.Токмак, затверджених рішенням Токмацької міської ради від 22.09.2016, а саме, за адресою: АДРЕСА_2 , утримується безпородна собака на ім`я « ОСОБА_2 » без прив`язі за відсутності високого надійного паркану, внаслідок чого тварина вибігла за межі двору та вкусила ОСОБА_3 , пошкодивши одяг, чим спричинено йому матеріальну шкоду, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.154 КУпАП

Суддя зазначає, що ст.154 КУпАП є бланкетною та відсилає для встановлення її змісту до інших нормативних актів.

Особою, яка склала протокол, взагалі не зазначено які саме пункти Правил утримання собак, котів та інших непродуктивних тварин в м.Токмак порушено ОСОБА_1 .

Відповідно до рапорту помічника чергового СРПП №1 Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 12.11.2020, 12.11.2020 о 09.04 годині до чергової частини Токмацького ВП надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 вчора покусала собака.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.11.2020, ОСОБА_3 повідомив про те, що 11.11.2020 близько о 17-00 годині в місті Токмак по вулиці Ковальська поряд з АЗС «Укрнафта» його покусала собака, пошкодивши майно. Теж саме зазначено в письмових поясненнях ОСОБА_3 .

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Територія її домоволодіння огороджена частково. За місцем проживання утримує двох собак, у кожного собаки є окрема будка та ціпок з ошийником. Документів на собак не має. Далі пояснення ОСОБА_1 записані нерозбірливим почерком. Про подію, що сталося 11.11.2020 близько о 17-00 годині вона дізналася лише зі слів поліцейського.

З протоколу огляду від 12.11.2020, складеного ДОП СП Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області Пащиною Д.О., який проводився за адресою: Запорізька область, місто Токмак, вулиця Ковальська, 28, з`ясовано, що частина домоволодіння не огороджена. Інші дані записані нерозбірливим почерком.

Також до протоколу додано копію рішення Токмацької міської ради №3 від 22.09.2016, яким затверджено «Правила утримання собак, котів та інших непродуктивних тварин в м.Токмак».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, належне викладення в протоколі про адміністративне правопорушення фактичних обставин інкримінованого особі правопорушення є гарантією забезпечення її прав в частині бути обізнаним щодо суті пред`явленого звинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення за конкретних обставин та, у зв`язку з цим, мати можливість скористатися гарантованими ст.268 КУпАП правами щодо надання пояснень, подання доказів та за явлення клопотань саме з приводу інкримінованого порушення.

Натомість суд не має права виходити за межі викладених в протоколі обставин та притягнути особу до адміністративної відповідальності, навівши інші обставини правопорушення, які не були викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, а саме за місцем проживання ОСОБА_1 утримується безпородний собака на ім`я « ОСОБА_2 » без прив`язі за відсутності високого надійного паркану, внаслідок чого тварина вибігла за межі двору та вкусила ОСОБА_3 , пошкодивши одяг, чим спричинено йому матеріальну шкоду.

При цьому, ч.1 ст.154 КУпАП, зі змісту якої випливає суть правопорушення, передбаченого ч.2 вказаної статті, передбачає настання відповідальності за ряд альтернативних діянь, перелік яких є вичерпним, а саме: тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях.

Відповідно до ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Комплексний аналіз положень ст.154 КУпАП вказує на те, що відповідальність за ч.2 вказаної статті настає лише у випадку вчинення особою діянь, визначених ч.1 ст.154 КУпАП та за умови, що настання наслідків, передбачених ч.2 даної статті, перебуває в причинно-наслідковому зв`язку із вчиненими особою діяннями, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.154 КУпАП.

Проте ні протокол про адміністративне правопорушення, ні матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що заподіяння шкоди майну потерпілого ОСОБА_3 є наслідком саме факту тримання ОСОБА_1 собаки, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.154 КУпАП.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної). Аналогічні за суттю порушення прав людини при розгляді адміністративних справ були встановлені зокрема у рішеннях ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України, «Лучанінова проти України».

Зібрані докази необхідно вважати недостатніми для прийняття законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.154 КУпАП.

При цьому, всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, при викладених в протоколі про адміністративне правопорушення від 12.11.2020 серії ВАБ № 281838 обставинах.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суддя може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суддя має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно із вказаної позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення через недоведеність належними доказами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, оскільки зміст протоколу про адміністративне правопорушення спростовується дослідженими судом доказами і не дає змоги встановити вину останньої в інкримінованому їй правопорушенні за викладених в протоколі обставин, висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином, носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.154, 247 ч.1, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.154 КУпАП України закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Cуддя