Справа № 199/6576/20
ПОСТАНОВА

іменем України

13.10.2020 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягуються до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП,

за участю: захисника адвоката Поляка О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 16.09.2020 слідує, що 15.07.2020 об 11:48 годині у місті Дніпрі на пр. Мануйлівський, в районі буд. № 3, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Renault Magnum», н.з. НОМЕР_1 , був учасником дорожньо-транспортної пригоди, з місця якої зник, до поліції не повідомив, чим порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився. Захисник Поляк О.В. надав суду відомості про те, що ОСОБА_1 перебуває на стаціонарному лікуванні, а тому просив розглядати справу за його відсутності у відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП.

В судовому засіданні захисник Поляк О.В. просив закрити дану справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 . В якості обґрунтування свого клопотання захисник послався на письмові заперечення, долучені до справи.

Вислухавши пояснення захисника Поляка О.В., дослідивши письмові матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, ОСОБА_1 з огляду на фабулу протоколу про адміністративне правопорушення притягнутий до адміністративної відповідальності з підстав порушення вимог п. 2.10 Правил дорожнього руху.

В той же час, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, опис якого здійснив працівник поліції, який визначає межі судового розгляду, в ньому не зазначено: нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, що суперечить ч. 1 ст. 256 КУпАП, відповідно до якої протокол про адміністративне правопорушення, крім іншого, повинен містити посилання на нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Враховуючи, що дана справа складається лише з одного документа протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , тобто справа не містить жодних доказів залишення водієм місця пригоди, з метою повного та всебічного розгляду даної справи слід зазначити про наступне.

Під час розгляду справи за ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, місце якої він, начебто, залишив, встановлено, що згідно рапорту слідчого опитати пішохода ОСОБА_2 не надалося можливим у зв`язку з тим, що він глухонімий, тому встановити обставини та механізм спричинення йому тілесних ушкоджень також не надалося можливим. Більше того, жодних відомостей про особу потерпілого в справі як за ст. 124 КУпАП, так і в цій справі не зазначено.

Таким чином, рапорт, який міститься в матеріалах справи за ст. 124 КУпАП, вказує на те, що висновок працівника поліції щодо наявності порушень в діях водія ОСОБА_1 складений без з`ясування всіх обставин у справі, враховуючи, що свідків наїзду на пішохода ОСОБА_2 не має, як і не має відео-фіксації події даної дорожньо-транспортної пригоди та залишення водієм її місця.

При цьому, суд не може взяти як належний доказ вини ОСОБА_1 протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схему до нього з фото-таблицею, оскільки ці документи лише фіксують вулицю та розміри проїзної частини та оглядом місця події нічого не виявлено, будь-то автомобіля, який скоїв наїзд на пішохода, місця та слідів такого наїзду, тощо.

Враховуючи наведене слід констатувати, що сукупність зібраних у справі доказів не розкриває питання, якими доказами обґрунтовується вина водія ОСОБА_1 у наїзді на пішохода ОСОБА_2 та залишення місця пригоди.

Суд погоджується з думкою захисника Поляка О.В. про те, що працівник поліції не здійснив усіх необхідних дій, щодо збирання достатніх та беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, враховуючи, що у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), суд у справі має бути неупередженим і безстороннім і не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, викладене надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду справи, є неналежним доказом у справі, а інших доказів справа взагалі не містить, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко