Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/939/19
№ провадження 3/624/1/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

смт. Кегичівка 11 лютого 2020 року

Суддя Кегичівського районного суду Харківської області Куст Н.М., розглянувши справу, відповідно до якої

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Маріуполь, Донецької області, українець, громадянин України, пенсіонер, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з протоколом серії АПР18 №615169 від 05 грудня 2019 року,

- за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Кегичівського районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал, у якому зазначено, що 05 грудня 2019 року ОСОБА_1 порушив правила тримання собаки, яка здійснила «задушення» свійської птиці ОСОБА_2 , завдавши останньому матеріальних збитків.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулись на адресу суду, про причини неявки суд не повідомив.

Крім того, взято до уваги, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення правопорушнику ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи відбудеться в Кегичівському районному суді Харківської області.

Отже ОСОБА_1 , достовірно знаючи про знаходження відносно нього справи в суді, в судове засідання не з`явився, розглядом не цікавився.

З цього приводу Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження». В рішенні «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки строки накладення адміністративного стягнення закінчуються і безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення та довідку проведення перевірки за фактом повідомлення ОСОБА_2 суд прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Частиною 2 статті 154 КУпАП, встановлено відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

На підставі ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

У відповідності до частини 1 цієї ж статті, у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Разом з тим, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не зібрано достатніх і переконливих доказів наявності вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП.

Так, висновок про вчинення про адміністративного правопорушення базується на заяві ОСОБА_2 , при цьому орган поліції, що склав протокол, обмежився формальним відібранням пояснень у заявника і ОСОБА_1 , при цьому не зібрано будь-яких доказів у розумінні ч. 1 ст. 256 КУпАП, існування обставин описаних у протоколі, а саме жодним чином не зафіксовано факт перебування собаки на території домогосподарства ОСОБА_2 , не опитано осіб, які проживають поруч і могли б бути очевидцями даних подій, також матеріали справи не містять даних про свідків, яких суд мав би можливість викликати і допитати у судовому засіданні. Факт спричинення шкоди майну ОСОБА_2 , також в ході розгляду не знайшов свого підтвердження, оскільки не доводиться наявними матеріалами справи.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Також особою, що складала зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення, незважаючи на бланкетну норму закону і всупереч вимогам КУпАП, не вказано, які положення нормативно-правових актів (правил утримання тварин) порушив ОСОБА_1 , оскільки згідно положень ч.2 ст.154 КУпАП адміністративна відповідальність настає за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених ч. 1 цієї статті.

Диспозиція цієї норми закону, як зазначалося вище, є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки осіб щодо тримання собак, встановлені відповідними правилами на адміністративній території певного населеного пункту. Зокрема, така норма має загальний і конкретизований зміст. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті КУпАП і в обов`язковому порядку включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №615169 від 05 грудня 2019 року є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері утримання тварин (ст. 254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що регулюється ст. 252 КУпАП.

Таким чином, оцінюючи вказаний доказ відповідно ст. 252 КУпАП, суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення серії АПР №615169 від 05 грудня 2019 року складений без дотримання вимог процесуального закону, що тягне за собою визнання цих доказів недопустимим.

З огляду на встановлені під час розгляду обставини, з урахуванням практики ЄСПЛ, та того ,що наявні у матеріалах справи докази не дають можливості прийти до однозначного висновку про вчинення останнім правопорушення, суд вважає, що провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.154 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу в апеляційний суд Харківської області через Кегичівський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Н.М. Куст

Постанова набрала законної сили ____________20 р.

Строк пред`явлення до виконання _____________20 р.

Дата видачі для виконання _____________20 р.

Суддя Н.М. Куст