Провадження № 3/201/5100/2020
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 грудня 2020 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з УПП в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який офіційно працевлаштований, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягається до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Посадовою особою УПП в Дніпропетровській області складений протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 525486 від 04 листопада 2020 року, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 04 листопада 2020 року о 08 год. 10 хв., в м. Дніпрі по вул. Набережна Перемоги, 124, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом БАЗ А079.32 Еталон, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів міським маршрутом № 118, у кількості, що перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною документацією транспортного засобу, чим порушив пп. 2 п. 11 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020р.

Адвокат Антонов Костянтин Дмитрович, який діє в інтересах ОСОБА_1 (на підставі ордеру серії АЕ №1047112 від 09 грудня 2020 року) надав суду письмові пояснення, в якій зазначає, що ОСОБА_1 вину не визнає. Пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про свідків, які могли б підтвердити факт вчинення адміністративного правопорушення. З доданих фотознімків не видно, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, здійснював перевезення пасажирів у кількості, що перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною документацією транспортного засобу та дати їх складання. Також, взагалі не відомо, коли, де та ким зроблені ці фотознімки. На підставі вищевикладеного, в закрити адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за відсутністю складу правопорушення.

Суд, оцінивши досліджені в судовому засідання докази з точку зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, приходить наступників висновків.

Стаття 44-3 КУпАП за способом свого викладення відноситься до бланкетних норм права, тобто її диспозиція не встановлює певних правил поведінки, а передбачає відповідальність за порушення правил поведінки та заборон, що встановлюються іншими нормативно-правовими актами, в даному випадку Постанови КМУ «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020р. № 641 зазначений уповноваженою посадовою особою поліції у протоколі.

Відповідно до пп. 2 п.11 Постанови КМУ від 22.07.2020р. № 641 на період дії карантину забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається у «перевезені пасажирів в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб».

Як видно з доданих до протоколу фотокопій, вони зроблені невідомо в якому місці, не відомо коли і ким, з них не видно - хто саме перебував за кермом транспортного засобу. Тому вказані фотознімки не можуть бути належним доказом здійснення ОСОБА_1 перевезення пасажирів у кількості, що перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною документацією транспортного засобу.

Також до суду взагалі не надані копії технічної документації транспортного засобу, з зазначеною належною кількістю місць сидіння. Таким чином, суд позбавлений можливості вирішити питання, чи здійснювалося перевезення пасажирів у кількості, що перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною документацією транспортного засобу.

Також, враховуючи положення КУпАП та позицію Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 15 квітня 2020 року у справі №489/4827/16а, можна зробити висновок, що рапорт поданий службовою особою патрульної поліції не може вважатися об`єктивним доказом у справі, оскільки він не передбачений в переліку доказів відповідно до ст. 251 КУпАП, та така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин у протоколі посадовою особою поліції до протоколу не надано, а тому суд не має можливості об`єктивно надати оцінку діям інкримінованих останньому з огляду на наступне.

Так, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, однак сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути вирішальним доказом винуватості.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. При цьому суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, у відповідності до ст. 251 КУпАП України, наявний в справі рапорт співробітника поліції Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області не має жодного доказового значення відносно доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також в матеріалами справи відсутні письмові пояснення свідків чи понятих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З тлумачення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод викладених в рішеннях ЄСПЛ вбачається, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, як норми прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачиться на користь особи. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що посадовою особою органу поліції, уповноваженою на складання протоколу, не надано належних доказів того, що 04 листопада 2020 року о 08 год. 10 хв., в м. Дніпрі по вул. Набережна Перемоги, 124, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом БАЗ А079.32 Еталон, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів міським маршрутом № 118, що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів у кількості, що перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною документацією транспортного засобу, чим порушив пп. 2 п. 11 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020р., а тому в діях ОСОБА_1 не вбачається складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. Отже, провадження по даній справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1 ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 притягнутого за ст. 44-3 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.С. Наумова