ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/819/446/20 Доповідач в апеляційній інстанції Коровайко О.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року місто Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі головуючого судді Коровайка О.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 07 жовтня 2020 року, у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 07 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу аудиту та контролю управління з питань внутрішнього аудиту Херсонської обласної державної адміністрації, будучи суб`єктом декларування та відповідальності, згідно із п.п. «в» п. 1, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог, передбачених ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно (09.06.2019 о 17-55 год.), без поважних причин, маючи при цьому фізичні та технічні можливості, подала на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями, як особи, яка припиняє виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що оскаржувану постанову винесено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає , що суд не повністю з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки доказам, наявним у матеріалах справи, а тому постанова суду є незаконною та необґрунтованою. Просить постанову міського суду скасувати, прийняти нову постанову, якою звільнити її від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення апелянта та захисника Березняка А.А. на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Вимоги зазначених статей КУпАП виконані судом першої інстанції в повному обсязі.

Згідно із положеннями ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , висновки суду першої інстанції про доведеність її вини у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення при зазначених у постанові обставинах та кваліфікація її дій за ч.1 ст. 172-6 КУпАП підтверджуються сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, належно досліджених та оцінених судом за принципами всебічності, повноти та об`єктивності.

Так, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення на підставі наступних досліджених в судовому засіданні доказів:

- протоколу про адміністративне правопорушення №167/2020 від 31.08.2020 р., з якого вбачаються обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та положення діючого законодавства в частині вимог щодо обов`язку своєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями, як особи, яка припиняє виконання функцій держави або місцевого самоврядування (перед звільненням);

- розпорядження першого заступника голови Херсонської обласної державної адміністрації від 21.04.2016 року №263-ОС, згідно якого ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста відділу аудиту та контролю управління з питань внутрішнього аудиту Херсонської обласної державної адміністрації;

- наказу Керівника апарату обласної державної адміністрації від 07.05.2019 року №22-ОС, згідно якого ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу аудиту та контролю управління з питань внутрішнього аудиту Херсонської обласної державної адміністрації з 07.05.2019 року;

- роздруківки відомостей з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які свідчать, що декларація особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, ОСОБА_1 була подана 09.06.2019 року;

- довідки АТ КБ «Приватбанк» про надання послуг КЕП від 19.08.2020 року, відповідно до якої сертифікат для здійснення електронного підпису на ім`я ОСОБА_1 дійсний до 28.02.2020 року;

- довідки НАЗК від 21.12.2019 року про те, що у зв`язку з проведенням регламентних робіт доступ до ІТС Реєстр було обмежено з 10:00 год 11.05.2019 року по 06:00 год. 12.05.2019 року, інших технічних несправностей та перебоїв у роботі ІТС Реєстр, які б завадили поданню документів до ІТС Реєстр у період по 05.07.2019 року не зафіксовано.

Даних щодо обставин, які об`єктивно могли завадити ОСОБА_1 подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями, як особи, яка припиняє виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у встановлений законом строк апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Отже, висновок суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч.1 КУпАП є правильним, а тому постанова суду є законною та скасуванню не підлягає.

Доводи ОСОБА_1 про те, що перевірка по справі проведена не уповноваженим органом УСР в Херсонській області ДСР НП України, оскільки в нього відсутні повноваження на здійснення перевірки декларацій та повідомлень про зміну майнового стану, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі та відповідно протизаконним протокол про адміністративне правопорушення щодо неї, апеляційним судом до уваги не приймаються з огляду на наступне.

НАЗК є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику та має повноваження щодо здійснення в порядку, визначеному Законом №1700, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя зазначених осіб.

Відповідно до абз. 14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» до спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції відносяться: органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Відповідно до Положення про Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, затвердженого Наказом НПУ № 1077 від 25.10.2019 року, та Положення про Управління стратегічних розслідувань Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, затвердженого Наказом ДСР НПУ № 17 від 06.11.2019 року, до повноважень посадових осіб управління належить збирання доказів про вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією та складання протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Пунктом 12 ч.1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має право, зокрема: ініціювати проведення службового розслідування, вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, надсилати до інших спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції матеріали, що свідчать про факти таких правопорушень.,

Згідно з п.3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Статтею 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до частини першої ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в ст.ст. 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) та Національного агентства (ст.ст. 172-4 - 172-9 КУпАП).

Також, частиною 2 ст. 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Таким чином, із системного аналізу вищевказаних положень законодавства можна дійти висновку про те, що законом не заборонено спеціально уповноваженому суб`єкту у сфері протидії корупції, до якого відноситься ДСР НПУ, в разі виявлення ознак адміністративного правопорушення складати протокол про порушення вимог фінансового контролю, тому в даному випадку співробітники поліції не вийшли за межі своїх повноважень та цілком обґрунтовано склали протокол відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Непереконливими є і доводи апелянта щодо відсутності в даному випадку складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку із відсутністю умислу на вчинення правопорушення, з огляду на те, що ОСОБА_1 з положеннями Закону України «Про запобігання корупції» ознайомлена, що підтверджується відповідними документами, які містяться в матеріалах справи, зокрема розпискою ОСОБА_1 з цього приводу від 22.04.2016 року (а.с. 62) та особовою карткою державного службовця на її ім`я в графі «Підвищення рівня професійної компетентності державних службовців» (а.с. 74), що свідчить про те, що їй було відомо про обов`язок подати декларацію після звільнення в установлений законодавством строк, проте остання своїх обов`язків не виконала, чим допустила порушення вимог фінансового контролю та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

За таких обставин, доводи викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 07 жовтня 2020 року, у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Коровайко