Справа №642/5067/20
Провадження №3/642/1934/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 р. суддя Ленінського районного суду м. Харкова Вікторов В.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли до суду з Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 184 КУпАП , -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 р. до Ленінського районного суду м. Харкова з Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшла справа про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Згідно протоколу серії ВАБ №158575 від 04.09.2020 зазначено, що ОСОБА_1 не приділила належної уваги до догляду за своїми дітьми - ОСОБА_2 , 2016 р.н., ОСОБА_3 , 2018 р.н., ОСОБА_4 , 2019 р.н., ОСОБА_5 , 2013 р.н., а саме: 04 вересня 2020 року близько 11-00 години за адресою: АДРЕСА_1 знаходилися в антисанітарних умовах, голодні та брудні без догляду матері, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 КУпАП.

У відповідності до ст. 278 КУпАП суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статей 251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Отже, з аналізу змісту ч. 1 ст. 184 КУпАП вбачається, що ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Зміст наведеної норми дозволяє констатувати, що в силу її вимог особа може бути притягнута до відповідальності за наявності в сукупності таких умов, коли вона: 1) є батьком або матір`ю дитини чи іншою особою, яка їх замінює (далі - батьки); 2) ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей; 3) ухиляється від виконання вказаних обов`язків саме відносно неповнолітніх дітей.

Аналіз приписів Закону України «Про освіту» та Закону України «Про охорону дитинства» дозволяє дійти висновку, що під невиконанням обов`язків по вихованню і навчанню дітей варто розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про виховання і навчання неповнолітніх. Ухилення батьків і осіб, що їх заміняють, від виконання своїх обов`язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоров`я, створення необхідних умов для своєчасного одержання ними освіти, успішного навчання, підготовки до трудової діяльності.

Окремо слід зазначити, що за змістом ч.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3 під «непіклуванням про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя» слід вважати: - незабезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; - неспілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; - ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; - несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; - невиявлення інтересу до її внутрішнього світу; - нестворення умов для здобуття нею освіти. При цьому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У вищенаведеному протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено суть адміністративного правопорушення, конкретних обставин, які б вказували на невиконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей та не вказано, від яких саме передбачених законодавством обов`язків, з посиланням на норму закону, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх дітей, ухиляється остання. Крім того, матеріали справи складені за фактом нанесення 04 вересня 2020 року тілесних ушкоджень ОСОБА_1 своїй дочці ОСОБА_2 та взагалі не містять даних щодо наявності у особи, відносно якої складений протокол, ще трьох дітей, як про це зазначено у протоколі (зокрема копій свідоцтв про народження дітей, як єдиних доказів, які б свідчили про дату народження дитини та те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є його матір`ю).

Так, частина 1 ст.184 КпАП України передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Однак, згідно ч.1 ст.32 ЦК України неповнолітньою особою є фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Частиною 2 ст.6 СК України встановлено, що малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Крім того, в силу вимог ч.2 ст. 184 КУпАП до адміністративної відповідальності притягується особа, за ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Однак, в матеріалах про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази повторності притягнення ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за аналогічною статтею КУпАП, а саме: копія постанови суду про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачена можливість суду перекваліфіковувати статтю, за якою притягується правопорушник. У зв`язку з цим суд не може зробити висновок про те, що дії правопорушника необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Згідно абзацу 5 ст.26 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року визнано правильною практику тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному органу для належного оформлення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Приймаючи до уваги, що при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення були виявлені вищевказані недоліки справу необхідно повторно повернути до Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області для доопрацювання та належного звернення до суду.

Керуючись ст. ст. 256, 268, 276-278, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, повернути до Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області для доопрацювання та належного звернення до суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Вікторов