Справа № 450/3420/20 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 33/811/1737/20 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., за участі ОСОБА_1 та його захисника Татух М.Д., розглянувши апеляційну скаргу захисника Татух М.Д. на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2020 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

Згідно постанови, 24.09.2020 о 20:50 год. в м.Пустомити, по вул.Лісневицька, 1, Львівської області, ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР.

Не погоджуючись з даною постановою особа, захисник Татух М.Д. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вважає її незаконною, необґрунтованою, і такою, що не відповідає фактичним обставинам справи.

На думку апелянта, протокол про вчинення адміністративного правопорушення, був складений з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме, на момент зазначений в протоколі о 20.50 год., що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, працівників поліції на місці події в цей час, ще не було, а тому не може доводити наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

У відповідності до п.6 «Порядку направлення та огляду» водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Відповідно до вимог п. 8 розділу III Інструкції форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Лише наявність вказаного направлення в матеріалах справи є відповідним доказом направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я відповідно до вимог ст. 266 КУпАП для виявлення чи спростування стану сп`яніння.

На час провадження у суді першої інстанції в матеріалах справи відсутнє направлення водія для визначення стану сп`яніння.

Також до матеріалів справи не було долучено відеозапису з боді камери працівника поліції, що здійснював зупинку транспортного засобу.

З огляду на все описане вище, можна дійти висновку, що суддя у вказаній Постанові неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи, чим порушив права ОСОБА_1 передбачені Конституцією України, право на справедливий судовий захист, а також порушив принципи верховенства права, законності, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, недостатньо аргументовано мотивував своє рішення, ухвалив його на припущеннях, не вказавши, чому саме не прийняв усі наведені нами факти до уваги, а також допустив неправильність при застосуванні норм права.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Вважає, що не можуть бути визнані належним доказом, долучені у справі відеозаписи не виконані належним чином, які не відображає відомостей про вчинення правопорушення (фактів адмінправопорушення), зокрема факт руху транспортного засобу.

Оскільки наданими матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а всі сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь та винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях, це свідчить про недоведеність вини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та виступ захисника Татух М.Д., які підтримали апеляційну скаргу та просили таку задовольнити, вивчивши матеріали справи №450/3420/20 та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 185161 від 24.09.2020 (а.с.1) з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в присутності двох свідків; відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції, на якому підтверджено факт відмови від огляду на стан сп`яніння; поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4,5,6), які засвідчили факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 ; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.7) а також направленням на огляд водія (а.с.8) згідно яких ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Сам факт відмови від походження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Отже, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому, оскільки наведені у ній доводи спростовуються наявними у матеріалах справи доказами тому вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Татух Марії Дмитрівни без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гончарук Л.Я.