ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/845/20 Головуючий в 1-й інстанції Дністрян О.М.
Єдиний унікальний № 310/7859/20 Доповідач в 2-й інстанції Фомін В.А.
Категорія ч.1 ст.173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 листопада 2020 року стосовно нього та з клопотанням про поновлення пропущеного строку на оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и в:

постановою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 листопада 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Також постановлено звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору у відповідності до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Як зазначено в постанові, 20 жовтня 2020 року о 20-00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи дома за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , під час якого штовхнув її, внаслідок чого розбив ніс, тим самим заподіявши фізичне насильство, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що працівники поліції, які складали протокол відносно нього в порушення вимог ст.254 КУпАП та «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» не вручили йому копію протоколу та припису, не повідомили серію та номер бланку протоколу та припису.

Крім того, суд першої інстанції не виконав вимоги ст.277-2 КУпАП та не повідомив інших учасників провадження.

Також зазначає, що копію постанови суду отримав поштою 17.11.2020 року, апеляційна скарга була подана ним 20.11.2020 року, а тому вважає строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

На підставі викладеного, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. В апеляційній скарзі просив розглядати справу без його участі.

Перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 копію постанови отримав поштою 17.11.2020 року, апеляційна скарга була подана ним 20.11.2020 року, суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права, доходить висновку, що наведені у клопотанні обставини можна визнати як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, та надати можливість ОСОБА_1 реалізувати своє право на захист в судовому засіданні, а тому вказаний строк підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

З наведеними висновками погоджується й суд апеляційної інстанції.

Так, відповідальність за змістом ст.173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою провину визнав частково та пояснив, що дійсно під час конфлікту штовхнув ОСОБА_2 , чи пішла в неї кров з носа не знає, проте вважав, що конфлікт спровокувала сама ОСОБА_2 , в нього був відсутній умисел на спричинення відносно неї насильства.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_1 на свій захист спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №281395 від 20 жовтня 2020 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1); поясненнями ОСОБА_2 , відповідно до яких під час сварки з ОСОБА_1 останній наніс їй тілесні ушкодження (а.с.5).

Більш того, в своїх поясненнях ОСОБА_1 не заперечував, що під час сварки відштовхнув дружину, внаслідок чого у неї з носа пішла кров.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зазначено склад адміністративного правопорушення, відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, та який ним підписаний без зауважень, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.10.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 наніс кулаком кілька ударів в обличчя ОСОБА_2 та вдарив її в ніс; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , показаннями ОСОБА_1 в судовому засіданні, який не заперечував, що штовхнув дружину.

Такі докази перебувають у об`єктивному взаємозв`язку, є належними, достатніми та допустимими.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №281395 від 20 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом, а тому його посилання про неотримання копії протоколу є безпідставними. Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_1 під час його складання не надходило.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції ст.277-2 КУпАП є також безпідставними, оскільки саме він був повідомлений належним чином та був присутній в судовому засіданні.

Таким чином, суд першої інстанції дав правильну оцінку всім наявним доказам у справі та належним чином мотивував у постанові свої висновки. Вказані висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 листопада 2020 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 310/7859/20