ПОСТАНОВА

іменем України

23 грудня 2020 рокуСправа №451/1852/20
Провадження № 3/451/1144/20

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Семенишин О.З., розглянувши матеріали, які надійшли від Радехівського ВП ЧВП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, працюючої у ТзОВ ТВК ``Львівхолод-Рукавичка`` магазин Рукавичка, затупником керуючого, з середньою освітою, одруженої, не інвалід, проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягалася,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП,-

в с т а н о в и л а :

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №348395 від 15.11.2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 , 15.11.2020 року, о 16 год 25 хв, будучи посадовою особою, а саме адміністратором супермаркету ``Рукавичка``, що знаходиться в смт. Лопатин, по вул.. Січових Стрільців, 8, не вжила заходів, щодо виконання вимог Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року (із змінами та доповненнями), внаслідок чого допустила відвідування вищевказаного супермаркету, а також відпуск товарів гр.. ОСОБА_2 , яка знаходилась в приміщенні супермаркету без засобів індивідуального захисту, а саме маски чи респіратора, що закривають ніс та рот, чим вчинила правопорушення передбачене ст.. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явилася, вину свою не визнала та суду пояснила, що вона не може нести відповідальність за осіб, які не одягають засоби, відвідуючи магазин.

На підтвердження винності ОСОБА_1 суду протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №348395 від 16.11.2020 року; рапорт поліцейського Магазинюк С.В. від 15.11.2020 року; письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 15.11.2020 року; диск з відеозаписом.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 44-3 КУпАП, як порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Норма ч.1 ст.44-3 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативних актів. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Пунктом 1 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року (в редакції від 13.11.2020 року) встановлено, що з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626).

Так, п.п. 1 п.10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року (в редакції від 13.11.2020 року) на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до ДБН В.2.2-9:2018 "Громадські будинки та споруди. Основні положення" затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 28.09.2018 № 260 громадські будинки і споруди загальна назва будинків і приміщень які призначені для розміщення закладів, підприємств, організацій тощо, які надають послуги.

Так пп. 13 п.10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року (в редакції від 13.11.2020 року) встановлено, що на території України на період дії карантину забороняється діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, в яких:

не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра;

не забезпечено працівників засобами індивідуального захисту органів дихання (захисні маски або респіратори) та не здійснюється належний контроль за їх використанням;

не забезпечується централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни);

Таким чином, здійснивши аналіз вказаних вище норм, та Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року (в редакції від 13.11.2020 року) в цілому, на ОСОБА_1 , як на посадову особу не покладено обов`язок, щодо контролю за відвідувачами супермаркету. В матеріалах справи відсутні інші докази того, що на ОСОБА_1 був покладений обов`язок здійснювати такий контроль.

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність таких елементів, як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона. З диспозиції п.п.1 п.10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року (в редакції від 13.11.2020 року) до якої відсилає ст.44-3 КУпАП вбачається, що суб`єктом адміністративного правопорушення є особа, яка перебувала в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту.

З наведеного вище вбачається, що ОСОБА_1 не була суб`єктом на якого поширювалась вимога п.п.1 п.10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року (в редакції від 13.11.2020 року).

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу правопорушення.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

У зв`язку з наведеним вище, суддя з врахуванням матеріалів справи робить висновки про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ст.44-3 КУпАП, закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Радехівський районний суд.

СуддяСеменишин О. З.