Справа 703/3066/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Опалинська О.П., при секретарі судового засідання Холодняк Л.П., за участі прокурора Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області Фуркало В.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Геріха М.А., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, -

встановив:

До Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшов протокол № 203/2020 від 03 вересня 2020 року складений старшим оперуповноваженим управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Найчук Г.О. про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 перебуваючи на посаді начальника відділу право просвітництва та взаємодії з суб`єктами надання безоплатної первинної правової допомоги Смілянського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно з пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 45 даного Закону, без поважних причин несвоєчасно подала до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила діяльність за 2018 рік (після звільнення), а саме 22 червня 2019 року, хоча законом визначено строк до 31 березня 2019 року включно, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, не визнала та надала пояснення про причини несвоєчасного подання декларації.

ОСОБА_1 пояснила, що дійсно з червня 2018 року працювала начальником відділу правопросвітництва та взаємодії з суб`єктами надання безоплатної первинної правової допомоги Смілянського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. 04 грудня 2018 року вона була звільнена з займаної посади за угодою сторін. Зазначила, що на вищевказаній посаді вона працювала менше року, а до того часу працювала на державній службі була ознайомлена з обов`язком щодо подачі декларацій та завжди сумлінно ставилась до виконання нею таких обов`язків, декларації подавала в межах визначеного законом строку.

ОСОБА_1 вказує, що в період до 31 березня 2019 року не подала відповідну декларацію після звільнення з посади начальника відділу правопросвітництва, оскільки не вважала себе державним службовцем та на неї не було покладено виконання функцій держави.

В червні 2019 року ОСОБА_1 отримала лист від Національного агентства з питань запобігання корупції з пропозицією протягом 10 днів подати таку декларацію після звільнення, на виконання якого вона 22 червня 2019 року подала до НАЗК декларацію особи, яка припинила діяльність.

Представник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 пояснив, що умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення та на порушення вимог фінансового контролю ОСОБА_1 не мала, доказів на підтвердження такого матеріали справи не містять, відтак просив провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 є суб`єктом декларування, будучи ознайомленою з вимогами антикорупційного законодавства мала можливість вчасно подати декларацію після звільнення, однак без поважних причин проігнорувала вимоги розділу VII «Фінансовий контроль» Закону України «Про запобігання корупції», тобто в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, просила накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її представника та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, при вирішенні питання про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, містить вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідно до наказу №21-к від 31 травня 2018 року «Про переведення ОСОБА_1 » останню з 01 червня 2018 року переведено з посади головного спеціаліста відділу просвітництва та взаємодії з суб`єктами надання безоплатної первинної правової допомоги Смілянського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на посаду начальника відділу право просвітництва та взаємодії з суб`єктами надання безоплатної первинної правової допомоги Смілянського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Відповідно до наказу №53-к від 04 грудня 2018 року «Про звільнення ОСОБА_1 » її цього дня звільнено з посади начальника відділу правопросвітництва та взаємодії з суб`єктами надання безоплатної первинної правової допомоги Смілянського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги за угодою сторін.

Згідно з пп. «а» п.2 ч. 1 ст. 3 Закону суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, члени Ради Національного банку України (крім Голови Національного банку України), особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі. Одночасно, зазначена категорія посад віднесена до суб`єктів вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, та на них розповсюджуються обмеження і обов`язки передбачені ст.45 Закону.

Згідно положень ст.81 ЦК України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права.

Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Згідно положень ст.169 ЦК України територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

У положенні про Смілянський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зазначено Смілянський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги утворюється, реорганізовується та ліквідовується Міністерством юстиції України за пропозицією Координаційного центру з надання правової допомоги з урахуванням потреб відповідної адміністративно-територіальної одиниці та забезпечення доступу осіб до безоплатної правової допомоги і є його територіальним відділенням.

Місцевий центр є неприбутковою організацією, користується правами юридичної особи, має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, власні бланки, самостійний баланс, рахунки в органах Казначейства.

Таким чином, Смілянський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги є юридичною особою, публічного права, а ОСОБА_3 , у свою чергу, була посадовою особою, оскільки її посада наділена організаційно-розпорядчими та адміністративними функціями.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 5 організаційно-розпорядчими обов`язками (наявність яких є характерним для поняття «посадова особа») є обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Відповідно до пункту 14 ч. 1 ст. 1 Закону, суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1 п.п. «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст. 45 Закону, особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Декларація після звільнення - декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Згідно рапорту старшого оперуповноваженого УСР в Черкаській області від 23 липня 2020 року, встановлено факт можливого несвоєчасного подання ОСОБА_1 , декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, а саме декларації «після звільнення» (а.с.13-14).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 було подано декларацію «після звільнення» о 18 годині 47 хвилин 22 червня 2019 року(а.с.15-21).

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що граничним терміном подачі декларації після звільнення для ОСОБА_1 було визначено Законом до 1 квітня 2019 року. Тоді як остання подала декларацію суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування шляхом заповнення на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, лише 22 червня 2019 року, тобто несвоєчасно.

В судовому засіданні встановлено, що несвоєчасність подачі ОСОБА_1 декларації як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність (після звільнення) обумовлено тим, що остання, не усвідомлювала необхідність подачі такої декларації, відтак, не мала на меті уникнення фінансового контролю, у неї були відсутні мотиви та бажання вчинити порушення закону.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 6 жовтня 2010 (справа №1-27/2010).

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не містить даних про форму її вини, яка, виходячи із визначення зазначеного у ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» поняття корупційного правопорушення, характеризується лише умисною формою.

Крім того, відповідно до протоколу № 203/2020 від 03 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 зазначено, що фактичним моментом виявлення вчиненого нею адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є дата складання протоколу, тобто 03 вересня 2020 року.

Однак, таке твердження є помилковим, оскільки моментом виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є день отримання компетентними органами інформації, з якої вбачається наявність в діянні особи ознак правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Разом з цим, матеріали справи не містять, та прокурором у судовому засіданні не надано доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 , подавши декларацію «після звільнення» 22 червня 2019 року мала умисел, спрямований на порушення вимог фінансового контролю чи переслідувала будь-який корупційний інтерес.

Отже, у даному випадку відсутність умислу ОСОБА_1 , спрямованого на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, свідчить про відсутність однієї із складових його елементів, а саме суб`єктивної сторони, а отже і складу адміністративного правопорушення в цілому.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з цим, за викладених обставин, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому усі сумніви і припущення стосовно наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення повинні бути визнані на її користь.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях особи умислу на порушення вимог фінансового контролю.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 172-6, 247, 251, 252, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови виготовлено 12 листопада 2020 року.

Суддя О.П.Опалинська