Провадження № 3/522/7359/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 жовтня 2020 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Науменко А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наданих суду 30 липня 2020 року адміністративних матеріалів, 21 липня 2020 року о 16 годині 20 хвилин, громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не в повному обсязі виконує свої батьківські обов`язки, стосовно своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до паління цигарок, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 184 КУпАП.

За цим фактом співробітниками поліції стосовно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 186015 від 21 липня 2020 року за ч. 3 ст. 184 КУпАП.

В судове засідання 18.09.2020 року та 19.10.2020 року ОСОБА_1 не з`явилась.

Повідомлена шляхом надіслання смс-повідомлення про місце та час розгляду справи за номером телефону вказаним, у матеріалах справи. Про причини неявки не повідомила та не звернулась із клопотанням про відкладення розгляду справи, чим позбавила суд можливості вислухати її пояснення по суті справи. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У зв`язку з чим, згідно з ст. 268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які містяться у ній.

З приводу цього суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». З огляду на вищевикладене, враховуючи ігнорування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, викликів до суду, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами. Інших засобів зв`язку особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення не повідомила. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року за № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. В контексті статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка поряд з практикою Європейського Суду з прав людини, є джерелом права в Україні, «розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливість предмета спору для заявника». Отже, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідчать про недобросовісність наданих їй процесуальних прав, у вирішенні даного адміністративного протоколу. Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 повністю підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 186015 від 21 липня 2020 року, рапортом поліцейського, поясненнями ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21 липня 2020 року, поясненнями ОСОБА_1 від 21.07.2020 року.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 винна у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП.

Відповідно до санкції ч.3 ст.184 КУпАП за це правопорушення на особу накладається стягнення у вигляді штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, особу порушника, щире каяття, малозначність правопорушення, вважаю можливим застосувати дію ст.22 КУпАП, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст.ст. 9, 22 , 24, 34, 184, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП .

Згідно ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи подання прокурора.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.В. Науменко

19.10.2020