1Справа № 335/433/20 3/335/254/2020
ПОСТАНОВА
про накладення адміністративного стягнення
13 лютого 2020 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,
ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за таких обставин.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час та місце розгляду справи двічі повідомлявся судом належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом із повідомленням, однак конверти із поштовими відправленнями повернулись на адресу суду з відміткою пошти «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» із позначкою «немає вдома».
Відповідно до п. 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані листи з позначкою Судова повістка, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Судова повістка. Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою Судова повістка, працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
Згідно з п. 101 цих Правил, у разі коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.
Відповідно до п. 116 вказаних Правил, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.
Отже, у даному випадку двічі засобами поштового зв`язку не видалось за можливе вручити судові повістки особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. При цьому, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять телефону ОСОБА_1 або інших засобів його зв`язку. Судом вживались заходи щодо встановлення місця проживання ОСОБА_1 , а саме здійснювались запити до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Згідно з отриманими відповідями, за адресою, що зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не зареєстрований, однак до 17.12.2013 був зареєстрований за іншою адресою, на яку судом також було здійснено направлення судової повістки.
Оскільки судом вжито всіх можливих заходів з метою належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду справи, суд, враховуючи, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у розгляді даної справи відповідно до статті 268 КУпАП не є обов`язковою, вважав за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу таких висновків.
Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 достовірно підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 215758 від 08.01.2020, актом про відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 08.01.2020, копією направлення на огляд водія до закладу охорони здоров`я, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , інформацією, що міститься на лазерному диску із відеозаписом реєстраторів поліцейських, довідкою про відсутність повторності вчинення правопорушення.
Підсумовуючи викладене, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, будучі особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено такі види адміністративних стягнень як накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Поряд із цим, як роз`яснено в абзаці 3 п. 28 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України №18 від 19.12.2008, позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.
Згідно з довідкою з бази даних підсистеми «Адмінпрактика» ІПНП МВС, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.
Отже, в даному випадку до нього не можливо застосувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Тому з урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі вищевикладеного, ст. 130 КУпАП, керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 24, 27, 29, 33, 34, 35, 38, 40-1, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 284, 294, 300, 300-1, 307 КУпАП, суд
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави Україна судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя А.В. Шалагінова