Справа № 603/157/20
Провадження № 3/603/64/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2020 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Іванчук В. М. розглянувши матеріали, які надійшли від Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

- за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 05.03.2020 року біля 11 год. 45 хв. на а/д Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль км 51, керував транспортним засобом марки ИЖ 2717, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5(а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання, згідно якого останній просить матеріали справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, передати на розгляд до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за місцем проживання особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому, враховуючи передбачені у ст. 38 КУпАП, обмежені строки накладення адміністртивного стягнення, вказані дії ОСОБА_1 , суд розцінює як намагання уникнути правопорушником відповідальності шляхом невиправданого затягування розгляду справи з метою закінчення строку накладення адміністративного стягнення, тобто фактично як намагання уникнути притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, згідно із ч. 2 ст. 276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №051591 від 05.03.2020 року, правопорушення ОСОБА_1 вчинено на а/д Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль км 51, що територіально відноситься до підсудності Монастириського районного суду Тернопільської області.

У зв`язку з наведеним заяву про направлення матеріалів адміністративної справи за місцем проживання особи, суд відхиляє з підстав недоцільності та з метою недопущення затягування строків розгляду справи.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №051591 від 05.03.2020 року, ОСОБА_1 повідомлений про те, що розгляд адміністративної справи відбуватиметься у Монастириському районному суді Тернопільської області.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України", в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, суд вжив всіх необхідних та можливих заходів для повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату, час та місце розгляду справи, тому керуючись ст. 268 КУпАП, беручи до уваги що строк притягнення до відповідальності закінчується 05.06.2020 року, при цьому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи суд дійшов висновку, що справу можна розглянути за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши фактичні обставини справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, перевіреними на їх допустимість, належність та достатність, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №051591 від 05.03.2020 року, згідно якого ОСОБА_1 05.03.2020 року біля 11 год. 45 хв. на а/д Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль км 51, керував транспортним засобом марки ИЖ 2717, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився;

- письмовим поясненням свідка ОСОБА_2 від 05.03.2020 року, жителя с.Григорів, Монастириського району, Тернопільської АДРЕСА_2 , згідно якого ОСОБА_2 був свідком, як інспектор поліції запропонував водієві ОСОБА_1 продути у встновленому порядку технічний пристрій з метою визначення стану алкогольного сп`яніння, пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, від чого водій ОСОБА_3 відмовився;

- письмовим поясненням свідка ОСОБА_4 від 05.03.2020 року, жителя с.Григорів, АДРЕСА_3 , згідно якого ОСОБА_4 був свідком, як інспектор поліції запропонував водієві ОСОБА_1 продути у встновленому порядку технічний пристрій з метою визначення стану алкогольного сп`яніння, пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, від чого водій ОСОБА_3 відмовився;

- письмовим поясненням ОСОБА_1 від 05.03.2020 року про визнання своєї вини, у якому ОСОБА_1 зазначає, що 05.03.2020 року він рухався на автомобілі ИЖ 2717 д.н.з. НОМЕР_1 по автомобільній дорозі Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль. Коли побачив автомобіль патрульної поліції, він здійснив рух заднім ходом та заїхав на площадку, оскільки настрашився, тому що вживав алкогольні напої, а саме пиво «Микулинецьке». Після цього, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про порушення п.10.10 ПДР України. Під час спілкування, працівники поліції почули від ОСОБА_1 запах алкоголю та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків, від чого ОСОБА_1 відмовився, оскільки вину свою визнає та йому було відомо, що він керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА №757015 від 05.03.2020 року, згідно якого ОСОБА_1 05.03.2020 року о 11 год. 41 хв. на автомобільній дорозі Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль, керуючи транспортним засобом марки ИЖ 2717, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив своїм автомобілем рух заднім ходом по дорозі для автомобілів, чим порушив п.10.10 ПДР України;

- дослідженим в судовому засіданні диском «DVD-R VIDEX 4,7 gb», з відеофіксацією вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем ИЖ 2717, д.н.з. НОМЕР_1 , в тому числі заднім ходом, а також факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у

справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином, аналізуючи матеріали справи, суд приходить до переконання про наявність в матеріалах справи належних, достатніх і переконливих доказів, які б, поза розумним сумнівом, підтверджували, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, сімейний стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вважаю за доцільне ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП слід стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 130, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя В. М. Іванчук