Пр.№3/756/5532/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколами про адміністративні правопорушення, складеними відносно ОСОБА_1 , які надійшли до суду з Оболонського УП ГУНП в м. Києві, останній 10 липня 2020 року о 15 год. 30 хв. за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: під час конфлікту висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Він же, 22 липня 2020 року о 17 год. 00 хв. за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: під час конфлікту висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 07 серпня 2020 року о 14 год. 00 хв. за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: під час конфлікту висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 21 серпня 2020 року о 21 год. 48 хв. за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: під час конфлікту висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що він має намір розлучитися з дружиною, про що повідомив останню. Після цього дружина, для того, щоб заволодіти житлом, де вони зараз мешкають, систематично провокує сварки, викликає працівників поліції, щоб ті складали протоколи відносно нього. Дійсно, між ними виникають сварки, але це тільки словесні перепалки, жодного разу він не вчиняв фізичного насильства відносно дружини. Остання сама постійно та спеціально провокує скандали, свідком яких стає дитина, для того, щоб вигнати його з квартири.

Потерпіла ОСОБА_2 до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому суд зауважує, що частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно з Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - дії або бездіяльність фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічним насильством, відповідно до вказаного Закону, вважаються словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Разом з тим, у протоколах про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 не зазначена повністю суть адміністративних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується. Так, фабули адміністративних правопорушень, викладені у протоколах працівниками поліції, не відображають усіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема, не зазначено, чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, вказано лише про те, що ОСОБА_1 висловлювався на адресу дружини нецензурною лайкою.

У відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії», рішення від 30.05.2013 та «Карелін проти Росії», рішення від 20.09.2016, ЄСПЛ, серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не мас права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготовитися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

До протоколів про адміністративні правопорушення додані письмові пояснення ОСОБА_2 , датовані різними датами, з яких вбачається, що між нею та чоловіком ОСОБА_1 відбулася сварка, інших доказів суду не надано.

Суд враховує, що ОСОБА_1 не заперечував факту висловлювання на адресу дружини нецензурною лайкою, проте останній зазначав, що зробив це у відповідь на взаємні образи, жодного насильства не вчиняв, дружина спеціально провокує конфлікти, щоб вигнати його з дому.

Вказані твердження ОСОБА_1 не спростовані наявними матеріалами справи.

Так, до протоколів про адміністративні правопорушення не додано доказів того, що ОСОБА_1 чинив фізичне насильство відносно дружини, як зазначено у заяві останньої від 21.08.2020, відсутні матеріали перевірок за заявами потерпілої, не опитувалися свідки, відсутні медичні документи, які б засвідчили наявність у потерпілої побоїв, синців тощо, які могли утворитися внаслідок вчинення щодо неї фізичного насильства з боку чоловіка.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Письмові пояснення ОСОБА_1 , які додані до протоколів про адміністративні правопорушення, лише підтверджують його пояснення, надані суду, про те, що між ним та дружиною на побутовому ґрунті відбулися сварки. Разом з тим, усі письмові пояснення ОСОБА_1 датовані 27.08.2020, в той час, як події, викладені у протоколах, відбувалися у різний час, перша подія взагалі мала місце 10.07.2020, тобто за півтора місяці до надання ОСОБА_3 зазначених пояснень. Вказане, на думку суду, свідчить про формальний підхід до збирання доказів з боку посадових осіб органів поліції.

Крім того, статтею 254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Проте, усі протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 складено в один день, 04.09.2020, тобто майже через два місяці після першої події, яка мала місце 10.07.2020.

Вказане викликає сумнів в об`єктивності уповноваженої посадової особи, що складала вказані протоколи, законності вказаних протоколів та свідчить про наявність формалізму під час збирання матеріалів відносно ОСОБА_1 з приводу нібито вчинення ним домашнього насильства.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу v зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд, оцінивши протоколи про адміністративні правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративні правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.173-2 ч.1, 247, 251, 252, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд містаКиєва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А.М. Майбоженко