Справа № 694/1452/20
Провадження № 3/694/543/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

29.12.2020 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Звенигородського ВПГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративноївідповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянинаУкраїни, працюючого водієм «Укрпошта» м. Звенигородка,проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч. 4ст. 122, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

До Звенигородського районного суду Черкаської області 24.11.2020 року з Звенигородського ВПГУНП у Черкаській областінадійшло два адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 4 ст.122 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. В порядку автоматизованого розподілу справ дані матеріали надійшли в провадження судді Сакун Д.І. (Справа № 694/1452/20, провадження 3/694/543/20 та № 694/1457/20, провадження 3/694/548/20).

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 29.12.2020 року справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження та присвоєно єдиний №694/1452/20.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №397356 ОСОБА_1 15.11.2020 року о 12.00 год. на перехресті вул. Чорновола та вул. Благовісна у м. Звенигородка, Черкаської області, керував автомобілем «ВАЗ 21093», д/н НОМЕР_1 , при наявності дорожнього знаку «Дати Дорогу» 2.1 не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, змусив водія автомобіля «ChevroletAveo» д/н НОМЕР_2 різко гальмувати та змінювати напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, чим створив аварійну ситуацію. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Він же, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№397355 15.11.2020 року о 12.00 год. по вул. Чорновола у м. Звенигородка, Черкаської області, керував автомобілем «ВАЗ 21093», д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога Звенигородської ЦРЛ за адресою вул. Героїв Небесної Сотні 75 у м. Звенигородка Черкаської області. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.9А ПДР, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 подав до суду заперечення в якому вину не визнав та пояснив, що 14.11.2020 року приблизно о 19-00 год керував автомобілем ВАЗ 2109 в м.Звенигородка по вул.Чорновола, та неподалік перехрестя вул.Благовісна-Чорновола автомобіль заглох та не заводився. Так як автомобіль не новий, на вулиці вже було темно, ОСОБА_1 розумів що його не відремонтує, а в центрі міста його ніхто не троне, тому зачинив його та пішов додому відпочивати, оскільки проживає у м.Звенигородка. На наступний день 15.11.2020року зранку він прийшов до автомобіля в надії його відремонтувати та доїхати ним додому або бодай кудись. Але у останнього не вийшло його завести. Тому розуміючи, що автомобіль сьогодні не відремонтує, пішов до магазину знімати стрес, та випив одну літру пива світлого. Після чого повертаючись додому по вул.Чорновола переходячи перехрестя вул.Благовісна, незнайомі йому особи, почали звинувачувати його в тому, що він керував автомобілем ВАЗ 2109 в стані алкогольного сп`яніння, не реагуючи на його заперечення, що автомобіль стояв в несправному стані та 15.11.2020року він ним не керував. В подальшому ці особи викликали працівників поліції. Оскільки ОСОБА_1 не керував автомобілем та жодних правопорушень не здійснював, він вирішив дочекатися поліцію та пояснити їм надуманість звинувачень не відомих йому осіб. По прибуттю працівники поліції почали вимагати в нього документи та продути в прибор «Драгер» для визначення стану сп`яніння, на що останній погодився хоча і пояснював їм, що автомобілем не керував, а має запах оскільки нещодавно вживав пиво. Однак їм цього виявилося мало, тому вони повезли його щей в лікарню визначати стан сп`яніння. В результаті чого надумано склали відносно нього протоколи про керування в стані алкогольного сп`яніння та створення аварійної ситуації. На його твердження працівники поліції не зважали, а лише дослухалися до осіб які їх викликали та у подальшому вписали їх свідками та понятими в протокол, що вважає є неприпустимим, оскільки ці особи є зацікавленими, так як з ними в ОСОБА_1 і виник конфлікт. Вказує, що водій це особа, яка керує транспортним засобом, однак поліцейські його не зупиняли та на момент їх приїзду він навіть не перебував у транспортному засобі, тому інкреміновані йому правопорушення є надуманими. Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі. Просить провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122 ч.4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою не визнав та дав пояснення аналогічні, які викладені у запереченні.

В судове засідання були викликані свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 в судове засідання для дачі пояснень не з`явилася. Подала заяву в якій повідомила, що з`явитися не може, письмові покази підтримує.

Свідок ОСОБА_3 в судове засідання для дачі пояснень не з`явився.

Поліцейський СРПП № 1 Звенигородського ВПГУНП у Черкаській області Панченко О.В. в судовому засіданні пояснив, що під час патрулювання їх автомобіль зупинили люди, які повідомили, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем створив аварійну ситуацію. Вказав, що в той час коли працівники поліції під`їхали до місця пригоди ОСОБА_1 стояв біля автомобіля, за кермом автомобіля ОСОБА_1 вони не бачили. Протокол про адміністративне правопорушення склав зі свідчень ОСОБА_4 . Інші особи, які були свідками події надавати свої свідчення відмовились.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення адміністративних правопорушень, передбаченихч. 4 ст. 122, ч. 1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 з наступних підстав.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

До матеріалів справи окрім протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень свідків не додано жодного іншого доказу, який би підтвердив вину ОСОБА_1 .

На диску, який долучений до матеріалів справи містяться лише фото автомобіля, який стояв, копії документів ОСОБА_1 та відео з якого вбачається, що ОСОБА_1 проходить огляд на стан сп`яніння. Однак, ані дати, ані часу відео не містить.

При цьому свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та викликалися в судове засідання, не з`явилися, вину ОСОБА_1 не підтвердили.

Жодних доказів, які б спростовували твердження ОСОБА_1 , що 15.11.2020 року він взагалі не керував автомобілем до матеріалів справи не надано.

Крім того, диспозиція положенння п. 2.9А Правил дорожньогоруху передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій цеособа,яка керуєтранспортним засобомі маєпри собіпосвідчення водіявідповідної категорії,однак докази, що ОСОБА_1 15.11.2020 року керував автомобілем відсутні.

Разом з тим, відповідальність за ч. 4 ст. 122 КУпАП України настає у разі вчинення порушень, передбачених ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 122 КУпАП України, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Тобто, для кваліфікації діяння, передбаченого ч. 4 ст.122КУпАП України необхідним є встановлення будь-якого порушення, передбаченого ч.1, ч.2 або ч.3 ст.122 КУпАП України та настання наслідків у вигляді примушення інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

З представлених суду матеріалів справи не вбачається можливим встановити наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбаченого ч.4ст. 122 КУпАП, які наведені в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки немає належних доказів підтвердження його вини (пояснення свідків, відеозапис з нагрудного відео реєстратора, тощо ), що унеможливлює підтвердження обставин, які викладені в протоколі серії ДПР18 №397356 від 15.11.2020 року.

Відомості, які містяться в протоколі не можуть бути самостійним доказом доведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, протоколи про адміністративне правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122, ч.1ст.130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю та недостатністю належних, об`єктивних та обґрунтованих доказів, що підтверджують його вину, а обставини викладені у протоколах працівником поліції, не відповідають фактичним обставинам справи, що й не відповідає вимозі достатності доказів, а тому провадження в даній справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122, ч.1ст.130 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодекс у.

Особа, що склала адміністративний протокол зобов`язана надати до суду докази, які б доводили наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст.19Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення через недоведеність належними доказами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.7,221,247,252,256,279,283,284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 4 ст. 122, ч. 1 ст.130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області.

Суддя Д.І. Сакун