Справа №333/7390/19
Провадження №3/333/192/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 травня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., за участю захисника Клєц Т.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №060380 від 10.12.2019 року, 10.12.2019 року, о 13 год. 19 хв., на 329 км. автодороги Харків-Сімферополь, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2113», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахувавши дорожні умови та не врахувавши небезпечну дистанцію та швидкість руху, порушивши вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, скоїв зіткнення з автомобілем «Форд», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який стояв на проїзній частині в зв`язку з технічними неполадками з включеною аварійною сигналізацією. Внаслідок ДТП транспортні засоби технічно пошкоджені.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не визнав та пояснив, що 10 грудня 2019 року, близько 13 годин 00 хвилин, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21130», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , він здійснював рух у лівому ряду вгору по автодорозі Харків-Сімферополь при виїзді з с. Кам`янське у бік м.Василівка, Запорізької області. Рух здійснював на 3 передачі, зі швидкістю, приблизно 50 км/год. Попереду нього мене у також лівому ряду смуги рухався мікроавтобус, який несподівано різко перестроївся у правий ряд смуги, і в цей час він побачив на своїй полосі руху автомобіль марки «Форд», який стояв. Перестроїтися праворуч або ліворуч він не зміг, так як праворуч паралельно рухалися автомобілі, а ліворуч назустріч також їхали автомобілі. Він терміново почав гальмувати, але його автомобіль не зміг зупинитися, тому відбулося зіткнення із автомобілем «Форд». Знаку аварійної зупинки, перед зіткненням, на проїзній частині встановлено не було, як не була у автомобіля «Форд» включена і аварійна сигналізація. Таким чином, фактично у нього не було технічної можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди.

У його автомобіля пошкоджена передня частина (капот, бампер, праве крило), а у автомобіля «Форд» пошкоджена задня частина. Внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження голови, так як вдарився об лобове скло. Він їхав з включеними фарами ближнього світла, так як це передбачено Правилами дорожнього руху у цю пору року, а також на вулиці був невеликий туман.

У судовому засіданні захисник Клєц Т.С. заявила письмове клопотання про призначення судової інженерно-транспортної експертизи, яке суддя задовольнив, виніс постанову про призначення вказаної експертизи та доручив її проводити експертам Запорізького НДЕКЦ МВС України. На вирішення експертів суддя поставив наступні питання:

- як з технічної точки зору в даній дорожній ситуації повинні були діяти кожен із учасників дорожньо-транспортної пригоди ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) для забезпечення безпеки дорожнього руху?

- виходячи із пояснень водіїв, матеріалів справи, пошкоджень автомобілів, їх розташування після зіткнення, пояснення кого із водіїв є більш достовірними з технічної точки зору?

- в діях кого з учасників дорожньо-транспортної пригоди маються невідповідністі вимогам Правил дорожнього руху України, що знаходяться у причинному зв`язку зі скоєним зіткненням і які саме?

- чи мали технічну можливість учасники дорожньо-транспортної пригоди уникнути зіткнення?

Згідно висновків експерта сектора автотехнічних досліджень відділу автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів Запорізького НДЕКЦ Борченко О.М. №9-227 від 15.04.2020 року:

1. Варіант № 1 (за поясненнями ОСОБА_2 та пасажира ОСОБА_3 )

В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Форд» ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 9.9 а), 9.10, 9.11, 15.14 Правил дорожнього руху України.

Вирішити дане питання стосовно водія автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_1 не є можливим, оскільки в даних поясненнях відсутні будь-які дані стосовно автомобіля «ВАЗ» та дій його водія, які передували зіткненню транспортних засобів.

Варіант № 2 (за поясненнями ОСОБА_1 )

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Форд» ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 9.9 а), 9.10, 9.11, 15.14 Правил дорожнього руху України.

2. Встановити, чи пояснення водія ОСОБА_1 , чи пояснення водія ОСОБА_2 та пасажира ОСОБА_3 є більш достовірними з технічної точки зору не є можливим, оскільки в наведених поясненнях відсутні дані, які можливо перевірити за допомогою технічних розрахунків.

3. Варіант № 1 (за поясненнями ОСОБА_2 та пасажира ОСОБА_3 )

В даній дорожній ситуації, в діях водія автомобіля «Форд» ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 9.9 а), 9.10, 9.11, 15.14 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної ситуації.

Вирішити дане питання стосовно водія ОСОБА_1 , за наданими в даному варіанті вихідним даним не є можливим, через не інформованість даних пояснень стосовно автомобіля ВАЗ та дій його водія, які передували зіткненню транспортних засобів.

Варіант № 2 (за поясненнями ОСОБА_1 )

В даній дорожній ситуації, в діях водія ОСОБА_1 невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається.

В даній дорожній ситуації, в діях водія автомобіля «Форд» ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 9.9 а), 9.10, 9.11, 15.14 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної ситуації.

4. Варіант № 1 (за поясненнями ОСОБА_2 та пасажира ОСОБА_3 )

В даній дорожній ситуації технічна можливість запобігти зіткнення транспортних засобів у водія автомобіля «Форд» ОСОБА_2 залежала від виконання вимог п.п. 9.9 а), 9.10, 9.11, 15.14 Правил дорожнього руху України.

Вирішити дане питання стосовно водія ОСОБА_1 , за наданими в даному варіанті вихідним даним не є можливим, через не інформативність даних пояснень стосовно автомобіля ВАЗ та дій його водія, які передували зіткненню транспортних засобів.

Варіант № 2 (за поясненнями ОСОБА_1 )

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути наїзду на нерухомий автомобіль.

В даній дорожній ситуації технічна можливість запобігти зіткнення транспортних засобів водія автомобіля «Форд» ОСОБА_2 залежала від виконання вимог п.п. 9.9 а), 9.10, 9.11, 15.14 Правил дорожнього руху України.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно, воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Нормами статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням є (проступок) протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 124 КУпАП передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Отже, для наявності складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП необхідно, щоб поведінка водія транспортного засобу, порушувала Правила дорожнього руху України, і це стало причиною пошкодження транспортних засобів тощо.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пункт 13.1. Правил дорожнього руху, порушення про яке було вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачає, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Пункт 12.1 Правил дорожнього руху, про порушення якого також вказано у протоколі про адміністративне правопорушення передбачає: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до висновку експерта в даній дорожньо-транспортній ситуації ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які останній не порушив, тому ОСОБА_1 і не мав технічної можливості уникнути наїзду на нерухомий автомобіль «Форд», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Зазначені висновки експертизи підтвердили пояснення ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суддя вважає, що в цій справі відсутні належні, достатні і допустимі докази, а також докази поза розумним сумнівом, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 .

Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі, зокрема, відсутності складу адміністративного правопорушення, тому, вважаю за необхідне провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Керуючись ст.ст. 124, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод