ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/8869/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С., розглянувши матеріали які надійшли від Дарницького УП ГУ НП в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.44-3 КпАП України, -

Встановив:

16.11.2020 до Дарницького районного суду м. Києва від Дарницького УП ГУ НП в м. Києві надійшла справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ГП № 526972, 09.11.2020 о 13 год. 20 хв. у м. Києві по вул. Харківське шосе, 55, гр. ОСОБА_1 , керував автобусом Богдан, державний номерний знак НОМЕР_1 , та здійснював регулярні пасажирські перевезення за маршрутом № 545, під час руху перебував без засобів індивідуального захисту, а саме без захисної маски, чим порушив п.п. 1 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину визнав, щиро розкаявся. Пояснив, що у цілому у повній мірі дотримується карантинних заходів, і той день не був виключенням. Він являється водієм автобуса Богдана, державний номерний знак НОМЕР_1 , та здійснював регулярні пасажирські перевезення за маршрутом № 545, підприємство забезпечило видачу масок водіям, з необхідністю періодично змінювати захисні маски упродовж робочого дня. Після тривалого носіння захисної маски і безпосереднього спілкування з пасажирами, вирішив змінити захисну маску на нову. Просить обмежитися усним зауваженням, посилаючтсь на те, що являється інвалідом війни 2 групи, на підтвердження цього надав суду копію довідки, оскільки накладення стягнення у виді штрафу беду надмірним тягарем для його сім`ї.

Суд дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих в суді пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо його ролі в їх настанні, доводів щодо умов та порядку запровадження карантину та самої адміністративної відповідальності за порушення його умов, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 44-3 КУпАП, передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Тим самим, указана стаття КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до правових норм інших галузей права.

В Рішенні Конституційного Суду України від 19.04.2000 у справі № 6-рп/2000 визначено, що основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний і конкретизований зміст. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює правову норму більш конкретним змістом.

Відповідно сама по собі указана стаття наведеного Кодексу не передбачає конкретних порушень правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і їх норм, як ознак адміністративного порушення, що впливають на його кваліфікацію, так її диспозиція є бланкетною - для встановлення ознак об`єктивної сторони складу діяння, передбаченого цієї статтею належить звертатися до аналізу нормативно-правових актів, у яких сформульовано правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і їх норми.

У цій ситуації, діючі акти щодо правил карантину, станом на день учинення відповідного діяння регламентували у сфері надання послуг з питань організації перевезень пасажирів.

Пунктом 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» визначено, що на території України на період дії карантину забороняється: 1) перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно; 2) перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи; 3) самовільно залишати місця самоізоляції, обсервації; 4) перетин державного кордону іноземцями та особами без громадянства (крім іноземців, осіб без громадянства, які постійно проживають на території України, та осіб, яких визнано біженцями, або осіб, які потребують додаткового захисту, працівників дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей, військовослужбовців (підрозділів) збройних сил держав - членів НАТО та держав - учасниць програми НАТО «Партнерство заради миру», які беруть участь у заходах з підготовки підрозділів Збройних Сил) без наявного поліса (свідоцтва, сертифіката) страхування, що виданий страховою компанією, яка зареєстрована в Україні, або іноземною страховою компанією, яка має представництво на території України чи договірні відносини із страховою компанією - партнером на території України (асистанс), та покриває витрати, пов`язані з лікуванням COVID-19, обсервацією, та діє на строк перебування в Україні. Особі, визначеній в абзаці першому цього підпункту, в якої відсутній поліс (свідоцтво, сертифікат) страхування, уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону відмовляє у перетині державного кордону в порядку, визначеному статтею 14 Закону України «Про прикордонний контроль»; 5) перетин контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та виїзду з них іноземцями та особами без громадянства без наявного поліса (свідоцтва, сертифіката) страхування, що виданий страховою компанією, яка зареєстрована в Україні, або іноземною страховою компанією, яка має представництво на території України чи договірні відносини із страховою компанією - партнером на території України (асистанс), та покриває витрати, пов`язані з лікуванням COVID-19, та діє на строк перебування в Україні.

У той же час, в цій справі, безпосередньо з пояснень самої особи, що притягається до адміністративної відповідальності установлено факт неналежного забезпечення засобами індивідуального захисту (зокрема захист обличчя), який мав місце з його боку, тобто факт порушення умов карантину.

Сам карантин установлений на території України з березня 2020 року діяв станом на дату допущеного порушення.

Тим самим, є дійсним факт порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, зокрема, в цій ситуації, Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626).

При вирішенні питання щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, згідно ст. 34 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність є щире розкаяння винного і те, що у цілому у повній мірі він дотримується карантинних заходів.

Обставин, які обтяжують відповідальність винного, відповідно до ст. 35 КУпАП, суд не вбачає.

При цьому, згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

За таких обставин, суд враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, а саме: вчинення останнього у сфері надання послуг з питань організації перевезень пасажирів, конкретний алгоритм допущеного порушення, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали (відсутність матеріальної шкоди), поведінку під час та після вчинення протиправних дій, життєві обставини, які спонукали порушника до вчинення цього адміністративного правопорушення, його вік, стать, інвалідність другої групи вважає за можливе, беручи до уваги завдання КУпАП, у даному конкретному випадку, звільнити порушника, у порядку ст. 22 КУпАП, від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю, враховуючи вищевказані обставини, цього адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити згідно абз. 2 ст. 284 КУпАП, так як даною нормою регламентовано, що постанова про закриття справи виноситься у т.ч. при оголошенні усного зауваження.

В свою чергу, Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому враховуючи той факт, що усне зауваження, виходячи з норм ст.ст. 24, абз. 2 ст. 284 КУпАП, не відноситься до видів адміністративних стягнень, та являється однією із можливостей, визначених КУпАП, для звільнення особи від адміністративної відповідальності, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-24, 33-35, 44-3, 251, 252, 260, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановив:

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності, за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення, у порядку ст. 22 того ж Кодексу, у зв`язку з малозначністю цього адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити відповідно до абз. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту винесення.

Суддя Ю.С. Мицик