Роздільнянський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 511/2085/20

Номер провадження: 3/511/954/20

"23" грудня 2020 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

при секретарі Ніколас С.О.,

за участю ОСОБА_1 ,

захисника правопорушника адвоката Довгаль О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області матеріали, які надійшли з впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, лейтенанта, працюючого на посаді начальника групи дільничних інспекторів прикордонної служби віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_5 » Подільського прикордонного загону, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника групи дільничих інспекторів ПС віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », будучи призначеним для здійснення прикордонного контролю в віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », недбало поставився до виконання своїх обов`язків, а саме 11.11.2020 року о 07 год не з`явився на службу без поважних причин, чим порушив вимоги ст. 11, 16, 37, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, п. 2, п. 20 Кодексу поведінки працівників до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Суду пояснив, що в період проходження служби на посаді начальника групи дільничих інспекторів віпс «Лучинське», вирішив звільнитися зі служби та 04.11.2020 року подав рапорт до прикордонного загону про звільнення з прикордонної служби по сімейним обставинам. Його заява була зареєстрована 09.11.2020 року, а тому після подачі заяви він вирішив не з`являтися на службу, так як при цьому боявся, що після подачі ним рапорту про звільнення відносно нього з боку керівництва буде вчинено якусь провокацію, щоб його звільнили за неналежне несення служби. В телефонному режимі 10.11.2020 року його викликали на службу, однак він відмовився прибути на місце несення служби, після цього будь-якого наказу в письмовій формі він не отримував, а потім з`явився на процедуру складання відносно нього вказаного протоколу. При цьому від підпису в протоколі відмовився, права йому не було роз`яснено, свідків при складанні протоколу не було.
Вважає також, що адміністративне провадження відносно нього повинне бути закрите судом в зв`язку з тим, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 КупАП, а також в зв`язку з тим, що порушено процедуру його притягнення до адмінвідповідальності, а саме:
-протокол про адмінправопорушення складено особою, яка не має на це повноважень, так як в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують повноваження Бурдейного О.А. складати такого виду адміністративний протокол;
-- в протоколі не конкретизовано суть адміністративного правопорушення;
-йому не були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України, про що свідчить відсутність його підпису в протоколі, не зазначені свідки його відмови від підпису;

-в порушення вимог Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, протокол складений на бланку, який не передбачено Інструкцією;

-до протоколу додано документи, які не мають жодного відношення до інкримінованою адміністративного правопорушення, а також їх не зазначено в самому протоколі.

Крім того при складанні протоколу, не було враховано, що він є учасником бойових дій, має відзнаку Президента України «За участь в антитерористичній операції». Нещодавно зареєстрував шлюб та має на утриманні неповнолітню дитину.

Зважаючи на вище викладене, вважає що у даній справі відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, що у свою чергу є підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи правопорушника та його захисника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КупАП, суд дійшов до наступних висновків.
Частина 2 ст. 172-15 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність військової службової особи за недбале ставлення до військової служби.

З об`єктивної сторони правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього. Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується - виною у формі умислу, а щодо наслідків у формі необережності: коли особа, яка його вчинила, не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до наведених вище вимог закону, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, орган, який розглядає справу, повинен встановити, в чому конкретно проявилося недбале ставлення до військової служби з боку нього.

Так згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №029917 від 12.11.2020 року, ОСОБА_1 , будучи призначеним для здійснення прикордонного контролю віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », недбало поставився до виконання своїх обов`язків, а саме 11.11.2020 року о 07 год не з`явився на службу без поважних причин.

Так питання проходження служби в прикордонних військах регулюються нормативно-правовими актами, до яких зокрема відноситься Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарний статут Збройних Сил України, Кодекс поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, затвердженого Наказом від 05.07.2011 N 30/151/809/434/146, зареєстрованого в Мінюсті України 27 липня 2011 року за N 922/19660,

За ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. Згідно ст. 16 вказаного Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними інструкціями. Ст. 37 вказаного Статуту - військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно. Ст. 130 вказаного Статуту - внутрішній порядок досягається, зокрема: - глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та статутами Збройних Сил України; - чіткою організацією бойової підготовки; - зразковим бойовим чергуванням та несенням служби добовим нарядом; - неухильним виконанням розпорядку дня.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: - додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Пунктом 2 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, затвердженого Наказом від 05.07.2011 N30/151/809/434/146 передбачено, що: - працівник зобов`язаний служити Українському народові, демонструючи етичну поведінку, усвідомлюючи, що його служба передбачає: - відданість Українському народу, зобов`язання діяти в інтересах держави та відстоювати національні інтереси, утверджуючи базові суспільні цінності; - свідоме підпорядкування власних інтересів суспільним вимогам та інтересам і державним пріоритетам; - професійне, сумлінне виконання службових обов`язків згідно з Конституцією України, законами України, іншими нормативно-правовими актами.

За пунктом 20 вище зазначеного Кодексу від працівників вимагається: - суворо дотримуватися встановленого розпорядку дня; - раціонально використовувати робочий час; - при мінімальних затратах робочого часу та державних ресурсів забезпечувати максимальне виконання доручених завдань; - належним чином виконувати функції, пов`язані зі своєю посадою, підтримуючи довіру суспільства до органу, в якому проходить службу чи працює, у тому числі утримуватися від дій, які можуть завдати шкоди службі; - не займатися будь-якою сторонньою справою у робочий час.

Відповідно , суд вважає, що ОСОБА_1 під час несення служби повинен дотримуватись вимог вищевказаних нормативно-правових актів, а порушення даних вимог є саме недбалим ставленням до служби.

Крім цього відповідно до п. 34. Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 контракт з військовослужбовцем вважаєтья припиненим: у день закінчення строку контракту, а також у день, зазначений у наказі командира (начальника) військової частини по стройовій частині про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (у разі дострокового припинення (розірвання) контракту, звільнення з військової служби або направлення для проходження військової служби до іншого військового формування з виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України).

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 на час складання відносно нього протоколу про адімінстративне правопорушення проходив військову службу на посаді начальника групи дільничих інспекторів ПС віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Подільського прикордонного загону на підставі контракту, термін дії якого станом на 11.11.2020 року не закінчився.

Крім того 09.11.2020 року він подав рапорт на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковнику ОСОБА_2 про звільнення його з лав Державної прикордонної служби України.

Однак наказ командира військової частини про його звільнення зі служби та виключення з списків особового складу військової частини станом на 11.11.2020 року не видався, а тому у вказаний день ОСОБА_1 перебував на службі, і повинен був дотримуватись під час несення служби вимог ст. 11, 16, 37, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, п. 2, п. 20 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами .

Відповідно суд вважає, що факт неявки ОСОБА_1 без поважних причин на службу підтверджується:

- посадовою інструкцією Начальника групи дільничих інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби, згідно якої особа, займаючи вказану посаду, повинна додержуватися Конституції та законів України, Кодексу професійної етики персоналу ДПСУ, та інших нормативно-правових актів, що регламентують проходження військової служби; - дотримуватись вимог військової дисципліни, розпорядку дня;

- графіком роботи дільничих інспекторів прикордонної служби відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 04.09.2020 року, згідно якого лейтенант ОСОБА_1 11.11.2020 року о 07 годині ранку зобов`язаний був заступити в п/н «ПП» з перевірки сектору відповідальності №49,50 ДКУ;
- рапортом начальника віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 11.11.2020 року, згідно якого 11.11.2020 року о 07 год ранку ОСОБА_1 не здійснив доповідь «Черговому підрозділу охорони державного кордону» про розпочаток ведення спостереження в секторі відповідальності №49-50 не здійснив. По телефону ОСОБА_1 повідомив, що перебуває вдома та що до виконання службових обов`язків приступить на наступний день;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , згідно яких в їх присутності старшиною ОСОБА_5 10.11.2020 року о 19 год ОСОБА_1 було доведено графік служби та повідомлено про необхідність заступити в п/п «ПП» з перевірки сектору відповідальності №49-50. Однак 11.11.2020 року о 07 год ОСОБА_1 доповідь про розпочаток ведення спостереження в секторі відповідальності №49-50 не здійснив та на службу не з`явився;

- поясненнями в суді представника віпс ОСОБА_6 , про те, що вона була присутня при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 12.11.2020 року у військовій частині, куди прибув ОСОБА_1 для складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в її присутності та присутності свідка ОСОБА_7 від підпису протоколу відмовився, а також підтвердила в суді, що права ОСОБА_1 при складанні відносно нього протоколу були роз`ясненні. Також повідомила, що за порушення дисципліни та неявку на службу останній вже притягався судом до адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що вищенаведеними доказами в сукупності підтверджено, що 11.11.2020 року ОСОБА_1 без поважних причин не з`явився на місце несення військової служби, що є відповідно недбалим ставленням до військової служби ерез несумлінне відношення до своїх службових обов"язків. Сам факт подачі ним заяви про звільнення з військової служби не звільняє його від обов`язків, покладених на нього контрактом та військовими Статутами до припинення його контракту в установленому законом порядку.

Доводи захисту, щодо порушення порядку притягнення особи до адміністративної, що дає підстави також для закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 , то суд вважає їх також необґрунтованими з огляду на таке.

Суд погоджується з доводами адвоката Довгаль О.О., що при складанні даного виду протоколів про притягнення до адміністративної відповідальності військовослужбовців ДПСУ зокрема до адміністративної відповідальності за ст.172-15 КУпАП, посадові особи військових частин ДПСУ мають керуватися у своїй роботі саме Інструкцією зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 18.07.2017 року №374.
Саме ця Інструкція встановлює механізм складання протоколів про військові адміністративні правопорушення відносно військовослужбовців Збройних Сил України, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені главою 13-Б "Військові адміністративні правопорушення" Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), порядок надсилання протоколів до районних, районних у місті, міських, міськрайонних судів .

В свою чергу на підставі ст. 6 розділу II Закону України «Про державну прикордонну службу» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, і під час виконання цієї функції керується Інструкцію з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом МВС України №898 від 18.09.2013 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 09.10.2013року за № 1729/24261, відносно інших осіб, які вчиняють правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (Глава 15 КУпАП).

Між тим, суд вважає, що при складанні даного протоколу не допущено порушень Інструкції №374, які б давали підстави закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 з огляду на таке.
Стосовно повноважень щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення то суд вважає, що згідно п. 14 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати командири (начальники) військових частин (установ, закладів), командири підрозділів, які уповноважені на те командирами (начальниками) військових частин (установ, закладів) (статті 172- 10 - 172-20).
Наявним в матеріалах справи наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , військової частин НОМЕР_1 від 05.08.2020 року №809-аг «Про організаційні заходи щодо протидії в Подільському прикордонному загоні військовим адміністративним правопорушенням», начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 уповноважено складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-10 - 172-20 КУпАП.
Відтак, начальник відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , складаючи протокол відносно військовослужбовця ОСОБА_1 , діяв в межах наданих йому повноважень.
Також судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №029917 був складений 12 .11.2020 року за участю ОСОБА_1 , останній це підтвердив в суді і зазначив, що його викликами на місце несення служби для складання протоколу, куди він прибув 12.11.2020 року і від підпису в протоколі він відмовився, так як не згодний з тим, що вчинив правопорушення, при цьому отримав копію протоколу під особистий підпис.

Відмова від підпису зафіксована в протоколі в установленому законом порядку, що засвідчили свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_7 своїми підписами, а в судовому засіданні представник віпс Ігнатюк Н. свою участь у складенні вказаного протоколу підтвердила.

Дане правопорушення ОСОБА_1 вчинив в особливий період, який діє в Україні і встановлений низкою Законів України.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в особливий період.
Додатково, ОСОБА_1 надав на адресу суду документи, що підтврджують його участь в антитерористичній операції, а також документи, що підтврджують його статус учасникабойових дій та дані про нагородження його відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції».
Однак раніше дані документи вже були враховані судом при розгляді аналогічного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 і його з урахуванням даних обставин за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст.172-15 КУпАП постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.11.2020 року вже було звільнено від відповідальності за ст.22 КУпАП.
Тому суд вважає, що в даному випадку суд не може звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені правопорушення по цим же підставам, так як систематичне порушення військової дисципліни не може вважатися малозначним, в умовах особливого періоду, який триває в Україні.
Всебічно та повно вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, суд вважає за необхідне, накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" 08.07.2011 року № 3674-VI, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 , виданим 27.03.2018 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій, а тому від сплати судового збору звільняється.

На підставі викладеного, керуючись ст. 283,284 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя: Ж. В. Теренчук
Постанова набрала законної сили "______" ____________20___р.

Строк пред`явлення до виконання постанови 3 місяці.