Справа № 438/1499/19
Номер провадження 3/438/75/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 лютого 2020 р. суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Із протоколу серії АПР 18 №522311 вбачається, що 20 листопада 2019 року о 14 год. 17 год. гр. ОСОБА_1 вчинила економічне насильство відносно колишнього чоловіка ОСОБА_2 , що проявилося у перешкоді користування належним йому майном та помешканням за адресою АДРЕСА_1 , чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні не визнала, зазначила, що між ними існує конфлікт з приводу нерухомого майна в смт. Східниця, вул. Шевченка, 75 «б».

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що тривалий час, його колишня дружина ОСОБА_1 поселяє без його згоди мешканців, сторонніх людей у будинок за адресою АДРЕСА_1 «в». Потерпілий перекрив у будинку будинок за адресою смт.Східниця м.Борислава, вул. АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 «б» комунікації, що йдуть до будинку 75 «в». 20 листопада 2019 року ОСОБА_1 самовільно відновили зазначені комунікації, пошкодивши замок на вхідних дверях.

Суддя заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, виражається у вчиненні певних діянь, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Сам лише факт у перешкоді користування належним йому майном, не може свідчити про вчинення економічного насильства по відношенню до ОСОБА_2 в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що фізичної та психологічної шкоди здоров`ю ОСОБА_2 завдано не було.

Так, ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, шо обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З протоколу про адміністративне правопорушення неможливо встановити, які саме дії завдали шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілому, у зв`язку з чим суддя приходить до висновку, що підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КпАП України немає, а тому справа відносно неї підлягає закриттю.

Згідно п. 1 ч.1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 283, 290, 291 КпАП України, -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КпАП України закрити у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На дану постанову протягом 10 днів може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.

Суддя: А.Т. Слиш