П О С Т А Н О В А

iменем України

3/330/758/2020

Справа № 330/1771/20

"28" серпня 2020 р. смт. Якимівка

Суддя Якимівського районного суду Запорізької області Куценко О.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшла з Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП у Запорізькій області, щодо притягнення до адміністративної діяльності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення складеного 13 липня 2020 року. серія АПР18 620262, 13 липня 2020 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , знаходячись по вул.. Миру 9 смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області висловлювався на адресу ОСОБА_2 грубою нецензурною лайкою, чим вчинив правопорушення передбачене ст.173 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 279, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Протоколом про адміністративне правопорушення серія серія АПР18 620262 складеного 13 липня 2020 року (далі - Протокол), ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП.

Стаття 173 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» №19 від 22.12.2006 р., дрібне хуліганство - це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю за винятковим цинізмом.

Громадський порядок - це обумовлена потреба суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами, система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. При цьому дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про судову практику у справах про хуліганство» №10 від 22.12.2006 р. зазначив, що судам належить забезпечувати своєчасний і правильний розгляд адміністративних справ про дрібне хуліганство.

Разом з тим, дослідивши наявні у справі наступні матеріали: письмові пояснення ОСОБА_2 від 13 липня 2020 року (а.с.4), письмові пояснення ОСОБА_3 від 13 липня 2020 року (а.с.5), рапорт ОСОБА_4 (а.с. 6-7), оцінивши їх зміст, вищезазначені приписи законодавства, а також враховуючи наступне.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ, застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v.Turkey, п.282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до рішень ЄССЛ у справах: «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З досліджених доказів, судом не встановлено достатніх та узгоджених між собою доказів, які б «поза розумним сумнівом» доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП, враховуючи також, і те, що судом не встановлено такої обов`язкової ознаки складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП - як умислу у ОСОБА_1 на вчинення інкримінованого їй правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що справа відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 7, 9, 247, 251, 255, 256, 266, 283, 284, 287-289, 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя