П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності, - ОСОБА_1 ,

представника іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди

- адвоката Євсєєва В.В.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бородянського районного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Псебай Росія, громадянина України, працюючого на посаді молодшого комірника в ТОВ "Логістик Юніт" в с. Копилов Макарівського району Київської області, який проживає: АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винний у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 3 ст. 130 КУпАП, та на нього на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2.400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40.800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

Постановою суду встановлено, що 15.09.2020, в 00 год. 10 хв., на 71 км. автодороги "Київ-Ковель" в Бородянському районі Київської області ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем "Chevrolet Evanda", д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "Volkswagen Transporter", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився у встановленому порядку в лікарні за адресою: смт. Бородянка, вул. Семашко, б. 3, результат огляду - 2 0/00.

ОСОБА_1 за викладених обставин порушив п.п. 2.9 (а), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з рішення суду, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову Бородянського районного суду Київської області від 06.10.2020 в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі в частині притягнення до відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 вказує, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які підтверджували, що він двічі протягом року притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 звертає увагу, що довідка з бази ППС "Армор" не може бути допустимим доказом, оскільки вона не містить дати складання та вихідного номеру, підпис особине засвідченийпечаткою, довідка містить виправлення до посади, прізвища та ім?я особи, яка підписала довідку.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що йому нічого не відомо про постанови Бородянського районного суду від 09.01.2019 та 08.12.2019, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 435559 від 15.09.2020 кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 130 КУпАП є невірною, викладена суть правопорушення не відповідає диспозиції ч. 3 ст. 130 КУпАП та він як особа, відносно якої складено протокол, не є судноводієм і не керувала судном.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги про скасування постанови Бородянського районного суду Київської області від 06.10.2020 в частині притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП, пояснення представника іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 - адвоката Євсєєва В.В., який, вказавши що його повноваження розповсюджуються тільки на захист інтересів водія ОСОБА_2 у провадженні щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, проте висловив своє бачення що апеляційна скарга останнього задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, слід дійти наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколами про адміністративні правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, за порушення ним п.п. 2.9 (а), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України за обставин, викладених в постанові, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

При цьому, ОСОБА_1 не заперечив своєї вини у порушенні ним п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та керуванні транспортним засобом за досліджуваних обставин в стані алкогольного сп?яніння.

Твердження ОСОБА_1 щодо невірної кваліфікації правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а саме за ч. 3 вказаного матеріального закону, так як протягом року він не притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 і ч. 2 ст. 130 КУпАП - спростовується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, довідкою Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області №/109/1007-20, з якої видно, що згідно ІІПС "Армор" ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а саме:

- 09.01.2019 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, рішення Бородянського районного суду - штраф 10.200,00 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами -1 рік,

- 08.12.2019 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, рішення Бородянського районного суду - штраф 20.400,00 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами - 3 роки (а.с. 6).

При цьому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що довідка з бази ІІПС "Армор" не може бути допустимим доказом, бо не містить дати складання та вихідного номеру, підпис особи не засвідчений печаткою, довідка містить виправлення до посади, прізвища та ім?я особи, яка підписала довідку - на увагу не заслуговують, оскільки довідка виготовлена на запит Бородянського районного суду Київської області на офіційному бланку і вимоги засвідчувати підпис уповноваженої на підписання довідки особи, яка виконавцем власноручно в силу оформлення офіційних документів і вказана у довідці як т.в.о. начальника Ірпінського відділу Бородянського відділення поліції ГУНП в Київській області С. Приходько, печаткою - нормативним актом не передбачено.

Крім того, досліджувана довідка містить - вих. №/109/1007-20.

В матеріалах справи наявна і копія постанови Бородянського районного суду Київської області від 21.01.2020 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп?яніння всупереч нормі п. 2.5 Правил дорожнього руху України після притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічного правопорушення 09.01.2019 (а.с. 9-10), що було предметом дослідження суду першої інстанції 06.10.2020 у присутності самого ОСОБА_1 (а.с. 29-31).

Ухвалені щодо себе попередні постанови ОСОБА_1 не оскаржені.

Виходячи з приписів ст. 39 КУпАП, якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то тільки ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

А оскільки ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, що передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП - 09.01.2019, наступне - протягом року 08.12.2019, наступне - протягом року 15.09.2020, то він вважається таким, що двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за дії, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, станом на 15.09.2020.

Отже, обґрунтування зазначені в апеляційній скарзі про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є непереконливими, конкретних висновків не містять та спростовується доказами, які наявні в матеріалах справи та перевірені в апеляційному порядку з дотриманням вимог закону.

За наведеним, слід дійти висновку, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, в їх сукупності, обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 3 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п.п. 2.9 (а), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

На правильність даних висновків не можуть вплинути доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неправильного застосування матеріального закону, з огляду на те, що, як указав останній на час інкримінованих йому адміністративних правопорушень - 15.09.2020 він не був судноводієм, який після події вживав алкоголь, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП, за таким.

Дійсно, Верховною Радою України 22.11.2018 прийнято Закон України "Про внесения змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" (далі - Закон № 2617-VІІІ, що набирав чинності 01.01.2020), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання, за яким змінено редакцію ст. 130 КУпАП і керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп?яніння було віднесено Законом до кримінальних проступків, за які передбачена відповідальність за ст. 286-1 КК України.

03.12.2019 Верховною Радою прийнято Закон України "Про внесення зміни до розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" (далі - Закон № 321-IX), яким відтерміновано набрання чинності Законом № 2617-VIII з 01.01.2020 на 01.07.2020.

17.06.2020 Верховною Радою України прийнято Закон України № 720-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", яким внесені зміни до Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII, з якого виключили положення, які змінювали ст. 130 КУпАП та включали до КК України ст. 286-1.

Даний Закон опублікований в газеті "Голос України" 03.07.2020, а отже, з 03.07.2020 ст. 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, тому дії ОСОБА_1 15.09.2020 по керуванню ним транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння, що вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння і кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції з закриттям провадження в справі, як про те виказав прохання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.

У рішенні по справі "О?Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Законом України від 07.07.2016 № 1446-VIII посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або за відмову від проходження огляду з метою виявлення такого стану.

Притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за обставин, встановлених судом, буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що є ефективним.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено у межах санкцій ст. 124, ч. 3 ст. 130 КУпАП з дотриманням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП.

За викладеним, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Бородянського районного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винний у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 3 ст. 130 КУпАП, та на нього на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2.400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40.800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О.Балацька