Справа № 450/4346/20 Провадження № 3/450/2428/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Кукса Д.А., з участю адвоката Мудрак Р.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1

за ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №350436, вбачається, що 12.11.2020 року близько 08 год. 38 хв. громадянин ОСОБА_1 здійснюючи регулярні перевезення Львів-Пустомити у с. Сокільники перевозив на 6 пасажирів більше ніж кількість місць для сидіння передбаченою технічною характеристикою транспортного засобу, чим порушив п.п. 11 п. 2 Постанову Кабінету Міністрів № 641 від 22.07.2020 року, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник в судовому засіданні вину у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП заперечили про що подали до суду письмове заперечення. Вважають, що посилання інспектора на п.п. 11 п. 2 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року є невірним, оскільки в п. 2 даної Постанови відсутні підпункти. Просили закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико -санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

У відповідності до ст. 41 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Статтею ст. 44-3 КУпАП, передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею потрібно звертатися до конкретних правил і норм, які регулюють відносини боротьби з інфекційними хворобами.

Постановою КМУ № 641 від 22.07.2020 р. Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 передбачено ряд обмежень у зв`язку із встановленням карантину.

Однак в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що водій ОСОБА_1 здійснюючи регулярні перевезення пасажирів порушив п.п. 11 п. 2 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року, однак даний підпункт у вказаній Постанові відсутній, тому дане посилання є невірним.

Також дослідивши в судовому засіданні відеозапис долучений до матеріалів адміністративної справи суд прийшов до переконання що дане відео є неналежним доказом, оскільки з даного відеозапису неможливо ідентифікувати водія транспортного засобу.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55рішення у справі "Гурепко проти України"; п.21 рішення у справі "Надточій проти України").

Із змісту ст.256 КУпАП вбачається, що у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначається час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Відповідно до п."а" ч. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Отже, виходячи з вимог Конвенції, практики Європейського суду та положень КУпАП, формулювання неконкретного обвинувачення в адміністративній справі розглядається, як порушення вимог Конвенції. Нечітке, незрозуміле обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення є порушенням права особи на захист.

Крім того, судом встановлено, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 поліцейським Пустомитівського ВП, в порушення вимог ст.ст. 251, 255 КУпАП, не зібрано доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. Зокрема, до матеріалів справи не додано жодного доказу його вчинення, а саме: пояснень свідків, а відеозапис долучений до матеріалів справи не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Отже, належних та допустимих доказів, які б засвідчували обставини щодо вчиненого адмінстративного правопорушення, вказані у протоколі про адмінправопорушення не надано, що свідчить про недоведеність вини ОСОБА_1 та відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Відтак, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.44-3 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1ст.247КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247,283-285 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяД. А. Кукса