Справа № 748/581/20 Головуючий у 1 інстанції Меженнікова С. П.
Провадження № 33/4823/137/20
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участі захисника-адвоката - Кравченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника-адвоката Кравченка В.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Оскаржуваною постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Суд встановив, що ОСОБА_1 04 березня 2020 року о 08 год. 55 хв., на автошляху Чернігів-Пакуль-КПП Славутич, поворот на місто Славутич, керуючи автомобілем марки «AUDI А3» д.н.з. НОМЕР_1 , порушив п.п. 2.3 «б», 12. 3 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), а саме: при виникненні перешкоди, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль марки «МAN» д.н.з. НОМЕР_2 .

Крім того, ОСОБА_1 04 березня 2020 року о 08 год. 55 хв. на автошляху Чернігів-Пакуль-КПП Славутич, керував автомобілем марки «AUDI А3» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «А`ПДР України. Відповідальність за сказані адміністративні правопорушення передбачена ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно.

Не погоджуючись з винесеним відносно ОСОБА_1 рішенням суду першої інстанції, захисник адвокат Кравченко В.В. в його інтересах подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову місцевого суду за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі ст. 21 КУпАП, та передати правопорушника на поруки трудового колективу, а за ст. 124 КУпАП притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та призначити покарання у виді штрафу.

В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції не було дотримано норм ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, оскільки він, не забезпечивши всебічного та повного з`ясування всіх обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, фактично обмежився лише дослідженням протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому, відхилив усне клопотання особи, що притягується до адміністративної відповідальності про відкладення розгляду справи за для залучення захисника, та надання часу для збору та долучення до матеріалів справи характеризуючих даних на особу правопорушника, а також, на проведення зборів трудового колективу щодо можливого вирішення питання про передачу ОСОБА_1 на поруки трудовому колективу. Просить врахувати суд апеляційної інстанції характеризуючі дані ОСОБА_1 , а саме те, що він має на утриманні чотирьох непрацездатних осіб, а саме: дружину ОСОБА_2 , яка є пенсіонером та страждає на ряд хронічних захворювань, на даний час проходить МСЕК з метою отримання групи інвалідності, доньку ОСОБА_3 , яка на даний час не проживає зі своїм чоловіком та в зв`язку з запровадженням карантинних заходів, втратила своє місце роботи, та онуку ОСОБА_4 . Вказані особи зареєстровані з ним за однією адресою та в розумінні ст. 3 СК України є його сім`єю. Крім того, на утриманні ОСОБА_1 знаходиться його мати ОСОБА_5 , яка є пенсіонером за віком, дитиною війни, хворіє на ряд хронічних захворювань, тому, просить звернути увагу на необхідність забезпечення вказаних осіб як матеріальними благами, необхідними для життя, так і транспортом, як засобом для пересування, особливо в умовах карантину, пов`язаного з пандемією COVID-19, що є необхідністю для вказаних осіб в зв`язку з наявністю в них хвороб, які передбачають постійний медичний нагляд. Вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі ст. 21 КУпАП та передати його на поруки трудовому колективу, де він працює водієм.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника адвоката Кравченка В.В., який підтримав вимоги викладені в поданій апеляційній скарзі в інтересах ОСОБА_1 , вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, яка висловилась на підтримання вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчинених адміністративних правопорушень та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, яка в даному випадку ніким з учасників справи про адміністративне правопорушення не оскаржується.

Сторона захисту в поданій апеляційній скарзі не заперечувала факту порушення ОСОБА_1 п. 2.9 ПДР України, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в даному випадку полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та, як наслідок, порушення п.п. 12.3, 2.3 Б) ПДР України, за які передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Його вина у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень підтверджується наявним в матеріалах справи доказами, зокрема:

- даними, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення серії ДПР18 №381970 та №381971 від 04 березня 2020 року (а.с. 3, 17);

- відомостями, що містяться в схемі місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 4);

- даними висновку КНП «Славутицька міська лікарня» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04 березня 2020 року та роздруківками приладу «Драгер» алкотест №6810, тест №5553, 5551, відповідно до яких ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 19);

- відомостями рапорту старшого інспектора чергового Чернігівського РВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області від 04 березня 2020 року, згідно яких зафіксовано повідомлення на службу «102», про ДТП за адресою:Чернігівський район, с. Дніпровське, на повороті на м. Славутич, за участі автомобіля марки «AUDI А3» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля марки «МAN» д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 9, а.с. 24);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с. 5,6).

Вищевказаним доказам суд надав правильну оцінку та вірно встановив фактичні обставини справи щодо порушення ОСОБА_1 норм ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висловлюючи прохання про скасування постанови суду, сторона захисту в поданій апеляційній скарзі акцентував увагу суду на тому, що розгляд справи в суді першої інстанції проводився з порушенням вимог ст. 268 КУпАП в зв`язку з чим вважає, що були порушені права на захист цієї особи.

Так, відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було повідомлено про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення телефонограмою від 25 березня 2020 року, та, 16 квітня 2020 року він з`явився в судове засідання, де надав пояснення та вказав про визнання своєї вини, акцентувавши увагу на тому, що є безробітним.

Жодних клопотань, про які йде мова у апеляційній скарзі захисника-адвоката Кравченка В.В. в матеріалах справи не вбачається, та про них не зазначено і в протоколі судового засідання від 16 квітня 2020 року, в зв`язку з чим, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції, дослідивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, заслухавши особу правопорушника, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Права, які на думку сторони захисту були порушені під час розгляду справи в суді першої інстанції, зокрема: звернення до кваліфікованого фахівця за правовою допомогою, долучення до матеріалів справи додаткових доказів, надання часу на проведення зборів трудового колективу та інше, були повністю поновлені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду, як про це просила сторона захисту у своїй апеляційній скарзі, при апеляційному розгляді справи не було встановлено.

Суд першої інстанції накладаючи стягнення на ОСОБА_1 вірно врахував вищевказану норму ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до якої вказано, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, місцевий суд обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність накладення стягнення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як за дане правопорушення передбачено більш суворе стягнення.

При цьому, адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції статті, за яке передбачене більш суворе стягнення, а саме ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Що стосується клопотання про застосування щодо ОСОБА_1 положень ст. 21 КУпАП, то воно є безпідставним і не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, положеннями ст. 21 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Тобто, застосування вимог ст.21 КУпАП до особи, на думку апеляційного суду, є правом, а не обов`язком суду.

Особи, які вчиняють адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, становлять підвищену суспільну небезпечність для оточуючих, оскільки стягнення у санкції даної статті КУпАП з кожним роком постійно суттєво посилюється і на даний час є безальтернативно суворим, тому підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності в порядку ч.1 ст.21 КУпАП апеляційний суд не знаходить.

Крім того, у апеляційного суду викликають сумніви доводи, з приводу достовірності наявності довготривалих трудових відносин ОСОБА_1 з трудовим колективом ТОВ «СІВЕРІНВЕСТТРАНС», оскільки матеріали справи містять протирічливі дані з цього приводу, так як в суді першої інстанції особа, що притягується до адміністративної відповідальності вказав, що є непрацюючим, а сторона захисту в апеляційній скарзі акцентує увагу суду на необхідності передачі ОСОБА_1 на поруки трудового колективу ТОВ «СІВЕРІНВЕСТТРАНС», де останній працює водієм, та є фактично єдиним годувальником родини.

Крім того, в наданих суду матеріалах, а саме клопотанні трудового колективу ТОВ «СІВЕРІНВЕСТТРАНС» про взяття особи на поруки, містяться невідповідності щодо коду ЄДРПОУ вказаної організації, яка подає таке клопотання із тим кодом, який міститься на печатці цієї установи, а також викликають сумніви записи з трудової книжки ОСОБА_1 , який, з його слів, маючи неоднорічний стаж роботи в різних сферах діяльності, подав копію трудової книжки, де запис здійснено на першій сторінці.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи сторони захисту, не можуть слугувати підставою для передачі даних матеріалів справи на розгляд трудового колективу ТОВ «СІВЕРІНВЕСТТРАНС», тому в задоволенні даного клопотання слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги про істотне порушення місцевим судом норм процесуального та матеріального права не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Кравченка В.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач