Справа № 191/3033/20
Провадження № 3/191/783/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бондаренко Г.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення №21 від 29.09.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , не сплачує аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, щомісячно, починаючи з 28.02.2017 року. Заборгованість зі сплати аліментів починаючи з 06.02.2018 року, згідно розрахунку заборгованості від 29.09.2020 року становить 122 203, 12 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення з дня пред`явлення виконавчих документів до виконання. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, а саме, не сплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до виконання.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив, що аліменти на утримання дітей сплачує у добровільному порядку, за домовленістю з їх матір`ю, про існування заборгованості не знав.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Частиною 1-3 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.183-1КУпАП наступає за несплату аліментів, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Аналізуючи ст. 183-1 КУпАП, суд приходить до висновку, що суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується, насамперед, обізнаністю особи щодо обов`язку по сплаті аліментів.

Також відповідальна особа, яка складає протокол за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, повинна встановити причини несплати аліментів боржником.

Всупереч зазначеним нормам закону, державний виконавець Синельниківського МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Семякіна К.О., яка склала протокол відносно ОСОБА_4 , не надала суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно був обізнаний про відкриття виконавчого провадження і обов`язок сплачувати аліменти саме через виконавчу службу, а також і про існування у нього заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що виклик боржника ОСОБА_1 здійснювався за адресою: АДРЕСА_2 , хоча відповідно до пояснень боржнка, він проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, боржник ОСОБА_1 не обізнаний про відкриття виконавчого провадження та наявність заборгованості по аліментам.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протоколі про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02). Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися від захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього документи, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

На підставі викладеного,керуючись ч.1ст.183-1,п.1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Г. В. Бондаренко