Єдиний унікальний номер 235/6096/20
Номер провадження 33/804/609/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2020р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Залізняк Р. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу особи, захисника Мамонова А.А., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.10.2020р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим за ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік,

в с т а н о в и л а :

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.10.2020р. ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Про дату, час та місце судового розгляду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд апеляційної не повідомив, захисник Мамонов А.А. надіслав заяву про розгляд клопотання про поновлення апеляційного оскарження та апеляційної скарги без його участі у зв`язку із зайнятістю в іншому процесі у Красноармійському міськрайонному суді Донецької області.

Захисник Мамонов А.А., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу на вказану постанову.

В клопотанні про поновлення строку захисник Мамонов А.А. вказав, що причиною пропуску строку апеляційного оскарження стало те, що постанову по справі винесено судом першої інстанції 13.10.2020р. за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, про що йому стало відомо тільки 21.10.2020р. У зв`язку з його хворобою він ознайомився з усіма матеріалами справи тільки 29.10.2020р. та у передбачений законом строк не мав фізичної можливості скласти апеляційну скаргу і аргументувати її без повного ознайомлення з відповідними матеріалами та прохав поновити строк апеляційного оскарження зазначеної вище постанови.

Дослідивши клопотання захисника Мамонова А.А. про поновлення строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції вважає його обґрунтованим за таких підстав.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Мамонов А.А. не були присутні у судовому засіданні 13.10.2020р., копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 29.10.2020р., що підтверджується розпискою (а.с. 21), захисник Мамонов А.А. ознайомився з матеріалами справи 29.10.2020р., про що особисто поставив свій підпис (а.с.23) та вони не мали можливості звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду першої інстанції від 13.10.2020р. у передбачений законом десятиденний строк, а тому, на думку суду апеляційної інстанції строк апеляційного оскарження підлягає поновленню. Крім того, суд апеляційної інстанції бере до уваги пояснення захисника Мамонова А.А. про його захворювання на Covid-19.

В апеляційній скарзі захисник Мамонов А.А., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 :

- не згодний з оскаржуваною постановою, оскільки при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом порушено норми матеріального та процесуального права;

- вказує, що строк для накладення стягнення відповідно до ч.2 ст. 38 КУпАП складає три місяці, тобто закінчується 05.11.2020р., проте оскільки ОСОБА_1 та його захисник Мамонов А.А. не з`явилися, у зв`язку з хворобою захисника на Covid-19 (з 01.10.2020р. по 21.10.2020р.), суд 13.10.2020р. виніс оскаржувану постанову;

- зазначає, що суд ґрунтувався лише на власних переконаннях ґрунтувався, беручи до уваги лише письмові докази; справу розглянуто без участі сторін, не допитані свідки, працівники поліції, які склали протокол; суд неповно дослідив матеріали, не заслухав думки сторін, не взяв до уваги грубі порушення працівників поліції; крім того посилаючись на практику Верховного суду зазначає, що письмові пояснення свідків адміністративного правопорушення без їх допиту у судовому засіданні, є неналежними доказами;

-зазначає, що ОСОБА_1 станом на 14.09.2020р. працював заступником начальника ділянки вугільного підприємства ПрАТ «ШУ «Покровське» та 14.09.2020р. повинен був прибути на підприємство, що знаходиться в 16 км за межами міста до 23.30 год., щоб приступити до інструктажу з наряду не пізніше 00-00 год. наступної доби; приблизно о 22-20 год., коли ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Форд Фокус» рухався по вул.Прокоф`єва м.Покровська Донецької області був зупинений працівниками поліції, які з`ясувавши, що водій через їх дії може спінитися на роботу та може бути звільнений, стали зловживати своїми повноваженнями та пояснили ОСОБА_1 , що за зовнішніми ознаками він перебуває у стані наркотичного сп`яніння і стали наполягати, щоб він пройшов відповідний огляд. ОСОБА_1 не відмовлявся його пройти, заявив, що готовий це зробити на місці зупинки, тому що дуже поспішає; після чого працівники поліції пояснили йому, що не мають такої технічної можливості, і що необхідно проїхати до наркологічного диспансеру, а для спрощення ситуації він може відмовитися від огляду на місці без будь-яких наслідків для себе, але під відеозапис та в присутності понятих, що ОСОБА_1 і зробив, але зрозумівши що після закінчення відеозйомки працівники поліції вели мову про відмову від огляду взагалі, ОСОБА_1 став наполягати на тому, щоб проїхати до наркологічного диспансеру на огляд. Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 адекватно, ввічливо і без агресії веде діалог з працівниками поліції та по ньому не видно жодних ознак наркотичного сп`яніння;

- вказує, що суд першої інстанції не дав оцінки відеозапису щодо його допустимості та належності як доказу, в матеріалах справи не міститься повний фрагмент відеозапису з нагрудних камер працівників поліції щодо події, яка сталася;

- зазначає, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення взагалі неможливо кваліфікувати за ст. 130 КУпАП, оскільки правопорушення, передбачені ч.ч.1-4 ст. 130 КУпАП з 01.07.2020р. віднесені до кримінальних проступків, а відповідальність, передбачена ч.ч.1-4 ст. 130 КУпАП з 01.07.2020р. скасована, оскільки диспозиція ч.ч.1-4 ст. 130 КУпАП повністю вилучена з вказаного нормативного акту, тому, на його думку, в діях ОСОБА_1 відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

- прохає скасувати постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.10.2020р. та ухвалити нову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника Мамонова А.А., суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи у відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Мамонова А.А. та про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що оскаржуваною постановою особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 14.09.2020р. о 22-20 год. керував автомобілем Ford Focus н/з НОМЕР_1 по вул.Прокоф`єва, біля буд. №8 в м.Покровськ Донецької області з явними ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння очей, розширені зіниці ока, які не реагують на світло), від проходження в установленому законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.130 ч.1 КУпАП.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 № 440623 від 14.09.2020р., відповідно до якого 14.09.2020р. о 22-20 год. ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Focus н/з НОМЕР_1 по вул.Прокоф`єва, біля буд. №8 в м.Покровськ Донецької області з явними ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння очей, розширені зіниці ока, які не реагують на світло), від проходження в установленому законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. В поясненнях ОСОБА_1 особисто зазначено, що він керував автомобілем Ford Focus н/з НОМЕР_1 по вул.Прокоф`єва, біля буд. №8 в м.Покровськ Донецької області, був зупинений працівниками поліції, їхати в наркологію для проходження медичного огляду він відмовився (а.с.3); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких 14.09.2020р. вони були свідками відмови водія Ford Focus н/з НОМЕР_1 ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 4,5); направленням на медичний огляд водія ОСОБА_1 від 14.09.2020р. (а.с. 2), диском з відеозаписом з боді камери поліцейського, на якому зафіксовано факт адміністративного правопорушення, який долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення (а.с. 8).

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та вмотивованими висновки суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, викладених у постанові суду, а доводи апеляційної скарги захисника Мамонова А.А. щодо порушень судом норм матеріального та процесуального права при розгляді справи про адміністративне правопорушення та про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними з огляду на таке.

Висновок суду апеляційної інстанції щодо правильності висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на тому, що відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.9«а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який в установленому законом порядку отримав документ на право керування транспортним засобом, при керуванні транспортним засобом зобов`язаний дотримуватись усіх вимог, які містяться у нормативних актах, що стосується безпеки дорожнього руху.

Доводи апеляційної скарги, що суд розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, чим позбавив його права надати свої пояснення по суті справи, заявити клопотання про виклик та допит свідків, є неспроможними, з таких підстав.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, дата та час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 призначені на 22.09.2020р. у Красноармійському міськрайонному суді Донецької області, та його у відповідній графі: «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи», та у графі: «підпис особи яка притягається до адміністративної відповідальності» стоїть його особистий підпис. Особисте підписання ним протоколу про адміністративне правопорушення в апеляційній скарзі не оскаржується, та відсутні будь які сумніви у суду апеляційної інстанції у достовірності підпису протоколу особисто ОСОБА_1 . Таким чином ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи про адміністративне правопорушення. Розгляд справи про адміністративне правопорушення 22.09.2020р. не відбувся, у зв`язку з неявкою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та був відкладений на 01.10.2020р.

01.10.2020р. захисник Маманов А.А. заявив клопотання про відкладення судового засідання та надання можливості ознайомитись з матеріалами справи від 01.10.2020. Розгляд судового засідання перенесено на 13.10.2020р., про що ОСОБА_1 був повідомлений під розписку (а.с.14).

У судове засідання 13.10.2020р. ОСОБА_1 та його захисник Маманов А.А. не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Така поведінка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дала підстави суду першої інстанції дійти висновку про умисне ухилення ОСОБА_1 від участі у судовому засіданні, свідоме затягування строків, передбачених ст. 38 КУпАП і уникнення адміністративного стягнення, та у зв`язку з чим прийняти рішення про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 .

Така позиція суду узгоджується із рішенням Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії від 07.07.1989р., згідно якого у випадку коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права.

Із такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції, вважає їх обґрунтованими, оскільки особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був належно повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки суду не надав. Також не надав доказів на підтвердження своєї хвороби і його захисник Мамонов А.А. з 01.10.2020р. по 21.10.2020р.

Доводи апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі, оскільки інформація, зазначена в ньому не відповідає дійним обставинам справи, а саме ОСОБА_1 не відмовлявся пройти медичний огляд, заявив, що готовий це зробити на місці зупинки, тому що дуже поспішає. Після чого працівники поліції пояснили йому, що не мають такої технічної можливості, і що необхідно проїхати до наркологічного диспансеру, а для спрощення ситуації він може відмовитися від огляду на місці без будь-яких наслідків для себе, але під відеозапис та в присутності понятих, що ОСОБА_1 і зробив; проте зрозумівши, що після закінчення відеозйомки працівники поліції вели мову про відмову від огляду взагалі, ОСОБА_1 став наполягати на тому, щоб проїхати до наркологічного диспансеру на огляд; також з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 жодних ознак наркотичного сп`яніння; суд ґрунтувався лише на власних переконаннях ґрунтувався, беручи до уваги лише письмові докази; справу розглянуто без участі сторін, не допитані свідки, працівники поліції, які склали протокол; суд неповно дослідив матеріали, не заслухав думки сторін, не взяв до уваги грубі порушення працівників поліції; крім того посилаючись на практику Верховного суду зазначає, що письмові пояснення свідків адміністративного правопорушення без їх допиту у судовому засіданні є неналежними доказами є безпідставними, оскільки на думку суду апеляційної інстанції, є обраною формою захисту особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суперечать усій сукупності доказів, які містять матеріали справи про адміністративне правопорушення та які були повно та всебічно перевірені судом першої інстанції.

Так судом було досліджено всі докази у справі про адміністративне правопорушення, а саме протокол серії ДПР 18 №440623 від 14.09.2020р., диск з відеозаписом з боді-камер працівників поліції, письмові пояснення свідків, направлення на медичний огляд водія ОСОБА_1 від 14.09.2020р. Вказані вище докази визнані судом належними та допустимими, не викликали у суду сумніву своєї достатності у їх сукупності, є логічно послідовними та узгодженими між собою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, у передбачений законом строк, із дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а саме протокол містить дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків; підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, у письмових поясненнях, наданих особою, яку притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 не міститься його зауважень щодо порушення порядку виявлення ознак наркотичного сп`яніння, а навпаки у вказаних письмових поясненнях зазначена відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, копію протоколу отримано особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що підтверджується його особистим підписом у відповідній графі.

Відповідно до пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вони 14.09.2020р. були запрошені в якості свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія Ford Focus н/з НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в Покровському міському наркотичному диспансері відмовився.

Пояснення вказаних вище свідків не суперечать відеозапису з боді-камери під час зупинки 14.09.2020р. ОСОБА_1 , згідно якого ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія, щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність по ній настає: 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України),

2) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР України),

3) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

Таким чином для кваліфікації діяння за ч.1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити, що особа:

- керувала транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

- або передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за умови, що тому, хто передає керування, відомо про такий стан;

- або керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз вказаних вище норм законодавства та диспозиції статті 130 КУпАП, доводить, що законодавець чітко визначив вичерпний перелік підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 130 КупАП і кожна ця обставина, як окрема так і у сукупності з іншими, є по суті складовою адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Тобто, якщо водій транспортного засобу ухиляється від огляду на стан сп`яніння, який йому було запропоновано пройти з дотриманням всіх діючих вимог, відповідні його дії та ознаки сп`яніння зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, то це вже є підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення взагалі неможливо кваліфікувати за ст. 130 КУпАП, оскільки правопорушення, передбачені ч.ч.1-4 ст. 130 КУпАП з 01.07.2020р. віднесені до кримінальних проступків, а відповідальність, передбачена ч.ч.1-4 ст. 130 КУпАП з 01.07.2020р. скасована, оскільки диспозиція ч.ч.1-4 ст. 130 КУпАП повністю вилучена з вказаного нормативного акту, є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.1 КУпАП, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких, передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Згідно ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Законом України №2617-VIIІ від 22.11.2018р., який набув чинності 01.07.2020 р., ст.130 КУпАП викладена в новій редакції «Керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції».

Цим же законом КК України доповнено новою ст.286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Крім того, слід звернути увагу, що на теперішній час діє ЗУ № 720-IX від 17.06.2020 р., який набув чинності 03.07.2020 р., відповідно до якого внесено зміни у розділ I ЗУ №2617-VIII від 22.11.2018р. та на теперішній час ст.130 КУпАП діє в тій редакції, що діяла до 01.07.2020р.

Аналізуючи зазначені вище норми права, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідальність була передбачена ст.130 КУпАП. На даний час відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння також передбачена зазначеною статтею.

Санкція статті не змінилася і передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо незгоди з оскаржуваною постановою, з підстав її незаконності та необґрунтованою оскільки винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення немає, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності , чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції з`ясовано особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та встановлено, що з 24.06.2020р. по 22.09.2020р. ОСОБА_1 працював в ПрАТ «Шахтоуправління «Покроське» м.Покровськ Донецької області, трудову діяльність починав як начальник дільниці №4, з 11.08.2020р. був переведений на посаду заступника начальника дільниці №4; з 22.09.2020р. ОСОБА_1 звільнився з підприємства за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки; згідно виробничої характеристики за час роботи на ПрАТ «Шахтоуправління «Покроське» м.Покровськ Донецької області проявив себе як сумлінний, уважний, грамотний та працьовитий, дбайливо ставився до ввірених йому матеріальних цінностей, проте був м`який і достатньо вимогливий до підлеглих йому робочих; негативних рис характеру або особистих негативних якостей у ОСОБА_1 не виявлялося. Таким чином не вбачається підстав для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу.

Що стосується накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, то воно накладено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, а саме в межах санкції встановленої ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, його особи, ступеню його винуватості, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 .

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що штраф у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. сплачений особою, яку притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 29.10.2020р., що підтверджується квитанцією № 7 від 29.10.2020р. (а.с.9)

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає постанову суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим судовим рішенням, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Клопотання захисника Мамонова Андрія Анатолійовича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.10.2020р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік, задовольнити.

Поновити строк апеляційного оскарження постанови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.10.2020р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн.

Апеляційну скаргу захисника Мамонова Андрія Анатолійовича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.10.2020р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік, залишити без задоволення.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.10.2020р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя