ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4891/20
провадження № 3/753/3548/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2020 р.суддя Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Дарницького управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 971710, ОСОБА_1 , 14.03.2020 близько 00 год. 12 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 вчинив сімейне насильство психологічного характеру, по відношенню до свого сина ОСОБА_2 , зокрема виганяв його з кімнати, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечував та зазначив, що є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 . У цій квартирі проживає його колишня дружина разом із їх сином ОСОБА_1 в одній кімнаті, у другій кімнаті його старший син ОСОБА_2 та він із новою дружиною у третій кімнаті. Його старший син ОСОБА_2 тяжко переживав розлучення батьків, а тому у нього напружені стосунки із його новою дружиною та її дітьми. Зазначив, що в нього не має конфлікту із дітьми, однак є судовий спір про визнання його колишньої дружини ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою. 14.03.2020 до його нової дружини приїхала дочка і він попросив сина ОСОБА_2 тимчасово звільнити свою кімнату, для того щоб дочка нової дружини могла залишитися на ночівлю. Син відмовив йому в цьому та викликав працівників поліції. Дочка нової дружини залишилася в кімнаті разом із ними, оскільки інша кімната були зачинена на замок. Зазначив, що не погрожував сину, не застосовував будь-якого насильства, а такі дії розцінює як спробу його колишньої дружини та її адвоката створити штучні перешкоди у користуванні ним своєю власністю.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Дятлов Є.Ю. підтримав пояснення останнього в судовому засіданні.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Водночас його представник - адвокат Федорченко А.М. в судовому засіданні пояснив, що 14.03.2020 йому зателефонувала ОСОБА_3 та повідомила, що ОСОБА_1 виганяє свого сина із кімнати. В подальшому він приїхав за адресою: АДРЕСА_1 . Його до квартири не пускали, він зміг потрапити до приміщення лише після приїзду працівників поліції. Коли він зайшов до квартири, побачив, як ОСОБА_1 намагався в грубій формі позбавити сина права користуватися кімнатою. На його думку, такі дії ОСОБА_1 свідчать про вчинення ним психологічного насильства в сім`ї.

Судом було досліджено надані до суду матеріали, а саме: протокол про адміністративні правопорушення серії АА № 971710 від 14.03.2020; заяву ОСОБА_3 від 14.03.2020, заяву ОСОБА_2 від 14.03.2020, рапорт ст. ДОП Дарницького УП ГУ НП в місті Києві Горбань В., в якому зазначено, що помилки вказані у протоколі про адміністративне правопорушення серії АА № 971710 від 14.03.2020 виправлено відповідно до вимог КУпАП.

Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали, надані до суду, суддя приходить до висновку, що підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП не вбачається, виходячи з наступного.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність наслідків, а саме завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж реальна можливість завдання вказаної шкоди.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини і передбачено наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Визначення термінів психологічного насилля в сім`ї закріплене в Законі України від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Так, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд критично оцінює пояснення потерпілої сторони в частині застосування відносно нього психологічного насильства з боку батька ОСОБА_1 , оскільки вказаний факт не доведений та не підтверджений допустимими та належними доказами, а останній категорично заперечував вказане.

У відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення вказано, що шкоду потерпілій не заподіяно, однак такі дані не узгоджується із диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка передбачає завдання або можливість завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи, у разі застосування психологічного насильства.

В протоколі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Водночас, особа може притягуватися за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за ті самі дії, що передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Так, належним доказом притягнення особи до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення є належним чином завірена копія постанови про накладення адміністративного стягнення, з відміткою про набрання законної сили постанови, якої до суду не надано.

Постановою судді від 17.03.2020 адміністративний протокол було повернуто до Дарницького Управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, для усунення зазначених недоліків, однак такі усунуті не були, постанова суду виконана не була, матеріали справи були повернуті до суду для розгляду по суті.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia",рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП не підтверджена достатніми та допустимими доказами, тобто не доведена поза розумним сумнівом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а почате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку із викладеним, суддя вважає необхідним закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст. 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 188-28, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 283, п. 3. ч. 1 ст. 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено або потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Суддя Ю.С.Мицик