ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2020 Справа №607/17673/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Надія Михайлівна, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстрована в центрі зайнятості як безробітна, одружена, на утриманні двоє неповнолітніх дітей,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №403656 від 15 жовтня 2020 року, громадянка ОСОБА_1 03 жовтня 2020 року близько 14 години 15 хвилин, перебуваючи на центральному ринку м. Тернополя, вчинила конфлікт з ОСОБА_2 , під час якого штовхнула її, чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , пояснивши, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винною себе у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнала. Вказала, що громадського порядку вона жодними діями не порушувала. Перебуваючи 03 жовтня 2020 року на ринку м. Тернополя, її безпричинно почала штовхати громадянка ОСОБА_2 , яку, захищаючи себе, вона відштовхнула. При цьому ніяких дій, які б порушували громадський порядок і спокій громадян, вона ( ОСОБА_1 ) не вчиняла.

Для вирішення питання про те, чи було вчинено дане правопорушення, та чи винна ОСОБА_1 у його вчиненні, судом досліджено зібрані у справі докази.

Як убачається з рапорту інспектора-чергового Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області Ліхачевського І.Т. від 03 жовтня 2020 року, 03 жовтня 2020 року о 12 год. 59 хв. надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що по вул. Живова у м. Тернополі на центральному ринку відома їй особа погрожувала їй фізичною розправою. Відібрано заяву та пояснення у заявника та пояснення у ОСОБА_1 , яка штовхнула заявника коли та проходила по загальному проході. Заявник тілесних ушкоджень не отримала.

Як слідує з письмової заяви ОСОБА_2 від 03 жовтня 2020 року, вона просить вжити заходів щодо ОСОБА_1 , з якої у неї виникають конфлікти та яка 03 жовтня 2020 року штовхнула її між рядами манекенів.

Як убачається з письмових пояснень ОСОБА_2 від 03 жовтня 2020 року, 03 жовтня 2020 року вона звернулась у поліцію, оскільки, проходячи між рядами, її штовхнула ОСОБА_1 , яка торгує на ринку навпроти неї. Тілесних ушкоджень їй не завдала.

З письмових пояснень ОСОБА_1 від 03 жовтня 2020 року убачається, що 03 жовтня 2020 року близько 12 год. вона прийшла до своєї матері ОСОБА_3 , яка працює на Тернопільському речовому ринку. До їхнього торгового місця підійшов покупець, який говорив з її мамою. В цей момент до неї підійшла ОСОБА_4 та штовхнула її в спину. У відповідь з метою самозахисту вона також її штовхнула.

Як слідує з письмових пояснень ОСОБА_3 від 03 жовтня 2020 року, 03 жовтня 2020 року вона була на роботі на Тернопільському речовому ринку. Близько 12 год. до неї прийшла її дочка ОСОБА_1 . До них підійшов покупець та її дочка почала показувати їй одяг. В цей момент до її дочки підійшла ОСОБА_4 та штовхнула дочку, на що ОСОБА_1 штовхнула її у відповідь.

Положеннями ст. 173 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктивною стороною правопорушення є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе ставлення до громадян та інші дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері. Це може бути: хапання за одяг, насильницьке утримання за руки, демонстративне зривання головного убору, тощо. Для всіх цих випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав`язати свою волю, а точніше свавілля.

Аналізуючи наведені норми, можна дійти висновку, що протиправні дії, передбачені ст. 173 КУпАП вчиняються з метою самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Таким чином, вчинення даного правопорушення передбачає обов`язкову наявність потерпілих, громадський порядок і спокій яких порушено.

Письмові пояснення та письмова заяву ОСОБА_2 не можуть бути оцінені як беззаперечні докази вини ОСОБА_1 у вчинені даного правопорушення, оскільки саме ОСОБА_2 була заявником, а тому її письмові пояснення викликають сумніви в її неупередженості та об`єктивності.

Крім цього, з письмових пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 03 жовтня 2020 року та пояснень ОСОБА_1 , наданих нею в судовому засіданні, вбачається, що саме ОСОБА_2 першою штовхнула ОСОБА_1 .

Таким чином, жодних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, крім протоколу серії ВАБ №403656 від 15 жовтня 2020 року, матеріали справи не містять, інші належні та достатні докази, які б підтверджували обставини, викладені у протоколі, в матеріалах справи відсутні.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без наявних інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені у ньому, не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, з огляду на вказане сам по собі протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №403656 від 15 жовтня 2020 року не є доказом вини ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні нею дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інших подібних дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 173, 247, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяН. М. Сташків