Справа №443/1390/20
Провадження №3/443/1239/20
ПОСТАНОВА

іменем України

22 жовтня 2020 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління Держпраці у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в.о. директора ТзОВ ВТП «Жидачівавтотранс»,

за ч. 1 ст.41 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 обіймаючи посаду в.о. директора ТзОВ ВТП «Жидачівавтотранс», допустила порушення наступних вимог законодавства про працю, а саме: наказ про звільнення з роботи ОСОБА_2 видано в порушення вимог ч. 1 ст. 38 КЗпП України; посадовими особами не надано графіків змінності працівників, а також з правилами внутрішнього трудового розпорядку працівники не ознайомлені, чим порушено ст. 57 КЗпП України: час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) не передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності до законодавства; в табелях обліку використання робочого часу працівників та відомості нарахування заробітної плати працівникам за період з грудня 2018 року по липень 2020 року, при нарахуванні заробітної плати враховуються підсумовані години (у кожного працівника різна кількість відпрацьованих годин у підсумку за місяць) котрі зазначені у табелі обліку використання робочого часу працівників, чим порушено ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці»: посадовими особами Товариства не забезпечено бухгалтерський облік витрат на оплату праці; в наданому графіку відпусток на 2020 рік у графі підпис навпроти ОСОБА_2 відсутній підпис про ознайомлення, чим порушено ч. 4 ст. 79 КЗпП України: черговість надання відпусток визначена графіком, затвердженим власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), однак не доведеним до відома всіх працівників; графік відпусток працівників за 2020 рік доведеним до відома ОСОБА_3 (за графіком відпустка у березні), а також наказ №8 про надання відпустки ОСОБА_3 від 16.03.2020 з 18.03.2020, однак посадовими особами Товариства не надано письмового повідомлення працівника про дату початку відпустки, чим порушено вимоги ч. 5 ст. 79 КЗпП України: власник або уповноважений ним орган письмово не повідомляє працівників про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні; не надано підтверджуючих документів щодо ознайомлення працівників із правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором, чим порушено вимоги ст. 29 КЗпП України: з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором працівників не ознайомлено. Своїми діями вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст. 41 КУпАП.

У судовому засідання ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 41 КУпАП, визнала повністю та щиро розкаялася.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши долучені до нього матеріали, зважаючи на позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 41 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до диспозиції частини 1 ст. 41 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Статтею 57 КЗпП встановлено, що ч ас початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.

Приписами ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», встановлено, що роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 79 КЗпП черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку. Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Статтею 29 КЗпП встановлено, що до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний: 1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 41 КУпАП, доведена:

протоколом про адміністративне правопорушення №26290/893/АВ/П/ПТ від 14.09.2020, яким встановлено, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду в.о. директора ТзОВ ВТП «Жидачівавтотранс», порушила вимоги законодавства про працю;

актом інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №ЛВ26290/893/АВ від 14.09.2020, в якому зазначені обставини, що свідчать про порушення ОСОБА_1 як посадової особи підприємства в.о. директора ТзОВ ВТП «Жидачівавтотранс», порушила вимог законодавства про працю;

заявою ОСОБА_2 від 04.08.2020, Наказом №23-К від 04.08.2020 «Про звільнення з роботи ОСОБА_2 »; Графіком відпусток працівників ТзОВ ВТП «Жидачівавтотранс» на 2020 рік; табелем обліку використання робочого часу, які підтверджують допущення порушення законодавства про працю ТзОВ ВТП «Жидачівавтотранс».

Проаналізувавши зазначені документи, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості. В своїй сукупності дані докази є достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.

Таким чином, суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає доведеним факт порушення ОСОБА_1 вимог законодавства про працю, тому її дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 41 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суд враховує: характер вчиненого нею правопорушення; ступінь її вини у вчиненому правопорушенні, передбаченого частиною 1 ст. 41 КУпАП, яка доведена повністю, та доходить переконання, що стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 ст. 41 КУпАП у виді штрафу. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети його застосування.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись статтями 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 41 КУпАП, і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Cуддя Р.Г.Равлінко