Провадження №33/824/4011/2020 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ст.44-3 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 01 вересня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 вересня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 17000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 420 грн. 40 коп.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за те, що він 30.06.2020 року об 11 год. 58 хв. в м. Києві по вул. Набережно-Корчуватська, керуючи транспортним засобом «Богдан» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів у міському сполученні за регулярним маршрутом №193 Дарницька площа - Корчувате без засобів індивідуального захисту, чим порушив п.п.7 п.3 Постанови КМУ №392 від 28.05.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2». Тобто, ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 01.09.2020 року та закрити провадження у справі на підставі п.п.1,6 ч.1 ст.247 КУпАП.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що справа розглянута однобічно, необ`єктивно, з обвинувальним ухилом, з численними процесуальними порушеннями та порушеннями норм матеріального права, без мети встановити дійсні обставини справи, без дослідження та оцінки доказів. Судового засідання у справі взагалі не було, хоча 01.09.2020 року він особисто з`явився до суду на призначений час, де секретар вручила йому рахунок для сплати штрафу і сказала, що постанова буде виготовлена 03.09.2020 року.

Апелянт вказує, що у справі відсутні належні докази, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП. Крім того, суд здійснив підміну понять та ототожнив визначення «перевізник» та «водій». Водій не є суб`єктом відповідальності за порушення пп.7 п.3 постанови КМУ №392 від 20.05.2020 року.

Також, апелянт зазначає, що пп.7 п.3 Постанови КМУ №392 від 20.05.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» втратив чинність із 01.08.2020 року, тому суддя 01.09.2020 року притягнув його до адміністративної відповідальності за порушення правил карантину, за нормою, яка втратила чинність місяць тому.

ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Із огляду на зазначене, апеляційний суд враховує вимоги п.п.4, 6 ст.294 КУпАП щодо строків апеляційного перегляду та необов`язкової присутності при розгляді справи належним чином повідомленої особи, що притягується до адміністративної відповідальності, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Як слідує зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції вищевказаних вимог закону не дотримався та дійшов необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до п.п. 7 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року на період дії карантину забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних пасажирських перевезень автомобільним транспортом, зокрема пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більше ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та контроль використання засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисник масок пасажирами під час перевезення.

Тобто, за порушення вказаної норми може бути притягнутою до відповідальності службова або посадова особа суб`єкта господарювання, що здійснює пасажирські перевезення в безперервному циклі.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять усіх необхідних відомостей, які б підтверджували те, що сам водій ОСОБА_1 є перевізником (суб`єктом господарювання, що здійснює пасажирські перевезення) за вказаним маршрутом, натомість установлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є водієм, тобто найманим працівником. А отже, ОСОБА_1 не є суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази, які поза розумним сумнівом підтверджують порушення ОСОБА_1 п.п. 7 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги те, що до справи не долучено належних і допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, приходжу до висновку, що оскаржене рішення прийнято судом на підставі неповно досліджених матеріалів, а тому постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 01 вересня 2020 року підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 01 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження по справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль