Справа № 308/2281/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю захисника адвоката Лук`яненка А.О., представника Закарпатської митниці Держмитслужби України Селеша О.Я., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про порушення митних правил №33/4806/651/20, за апеляційною скаргою адвоката Лук`яненка А.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08. 04. 2020.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , не працюючий, визнаний винним в порушенні митних правил за ст. 472 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 88 761 (вісімдесят вісім тисяч сімсот шістдесят одна) гр. 37 коп. з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил, вилучених згідно протоколу про порушення митних правил № 0216/30500/20 від 09. 02. 2020, а саме: сиру «Gorgonzola», торгової марки «IGOR», країна виробництва Італія, кількістю 130,341 кг., вартістю за одиницю 413,10 грн., загальною вартістю 53 843,87 грн., код УКТЗЕД 0406; сиру твердого, невідомої торгової марки, країна виробництва Італія, кількістю 127,204 кг., вартістю за одиницю 274,50 грн., загальною вартістю 34 917,50 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 420 грн. 40 коп. судового збору на користь держави.

Із протоколу про порушення митних правил № 0216/30500/20 від 09. 02. 2020 та постанови судді від 08. 04. 2020 вбачається, що 09. 02. 2020 о 05 год. 43 хв. в зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби заїхав автобус марки «Mercedes-Benz», моделі «0403», реєстраційний номерний знак України НОМЕР_1 , де в якості пасажира слідував громадянин України ОСОБА_1 , я кий повертався із Італії (м. Брешія), де перебував у приватних справах, в Україну.

Формою проходження митного контролю громадянин України ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу «червоний коридор».

Громадянину України ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію, в якій він вказав свої паспортні дані, та наявність у нього багажу з особистими речами загальною кількістю сім місць.

-2-

При усному опитуванні громадянин України ОСОБА_1 підтвердив відомості, вказані ним у митній декларації, та заперечив наявність будь-яких інших товарів, в тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено.

У ході митного контролю зазначеного транспортного засобу та речей громадянина України ОСОБА_1 окрім семи сумок з особистими речами, були виявлені не вказані в митній декларації та не заявлені при усному опитуванні продукти харчування іноземного виробництва, а саме: 1) сир «Gorgonzola», торгової марки «IGOR», країна виробництва Італія, розфасована в упаковки виробника, вага - 130,341 кг.; 2) сир твердий невідомої торгової марки, країна виробництва Італія, вага - 127,204 кг. Загальна вага виявлених продуктів харчування становить 257,545 кг.

Виявлені продукти харчування (сир) знаходились у багажному відсіку автобуса серед особистих речей ОСОБА_1 . Виявлені під час митного огляду товари громадянин України ОСОБА_1 визнав своєю власністю. Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався та став можливим після відкриття багажного відсіку автобуса.

Вартість вилучених продуктів харчування згідно з висновком № -0087 від 25. 02. 2020 Закарпатського відділу з питань експертиз та досліджень становить 88 761, 37 грн.

Виявлена сільськогосподарська продукція відноситься до першої - двадцять четвертої групи УКТ ЗЕД.

У відповідності до ч.1 ст. 378 МК України пропуск на митну територію України товарів, що класифікуються в 1 - 24 групах УКТ ЗЕД та ввозяться громадянами для вільного обігу, в будь-яких обсягах не дозволяється. Згідно з ч. 2 п. 1 цієї статті обмеження не поширюється на алкогольні та тютюнові вироби, що ввозяться громадянами в кількостях та у способи, зазначені у частині другій статті 376 МК України. Згідно з ч. 2 п. 3 цієї статті обмеження не поширюється на харчові продукти для власного споживання на суму, яка не перевищує еквівалент 200 євро, що ввозяться в порядку та обсягах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Постанови Кабміну України від 21 травня 2012 р. N 434 «Про обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України харчових продуктів для власного споживання» громадяни можуть ввозити на митну територію України харчові продукти для власного споживання на загальну суму, яка не перевищує еквівалент 200 євро на одну особу, в таких обсягах: в упаковці виробника, призначені для роздрібної торгівлі, - у кількості не більше ніж одна упаковка або загальною масою, яка не перевищує 2 кілограмів, кожного найменування на одну особу. Згідно п. 2 Постанови під час ввезення громадянами на митну територію України зазначених харчових продуктів здійснюється їх декларування (шляхом вчинення дій, усно або письмово за бажанням власника таких продуктів або на вимогу посадової особи митниці).

На думку органу, що склав протокол про порушення митних правил та суду першої інстанції, ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою в митній декларації точні відомості про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та обмежені для переміщення через митний кордон України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 472 МК України

На постанову суду, адвокат Лук`яненко А.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови судді від 08. 04. 2020 та постановлення апеляційним судом нової постанови про направлення адміністративної справи щодо ОСОБА_1 до митного органу для проведення додаткової перевірки, зокрема складення протоколів: опитування особи, яка

-3-

притягається до адміністративної відповідальності, митного обстеження транспортного засобу, вилучення речей, або додатку до протоколу про порушення митних правил про вилучення речей. В обґрунтування апеляційних вимог адвокат зазначає, що судом винесено постанову без з`ясування всіх фактичних обставин справи, що потягнуло прийняття незаконного рішення, судовий розгляд справи проведено поверхово, без належної оцінки доказів, а також за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який судом першої інстанції про час та місце розгляду справи не повідомлявся, що свідчить про порушення права на захист останнього. Вважає, що суд першої інстанції проігнорував положення ч. 4 ст. 374 МК України та достовірно не з`ясував дійсну вартість вилучених у ОСОБА_1 товарів, поклавши в основу рішення, сумнівний висновок експерта. Посилаючись на положення ст. 515 МК України, просить врахувати що висновок №-0087 від 25. 02. 2020 не може слугувати доказом у даній справі через необґрунтованість, відсутність описової і резолютивної частини, нормативного та наукового обґрунтування, даних про належне зважування товару, а також кваліфікацію експерта та його стаж. Вказує, що розгляд справи щодо ОСОБА_1 в суді не відповідав положенням ст. 62 Конституції України, ст. ст. 245, 278 КУпАП та ст. ст. 486, 489, 515, 528 МК України та практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішеннях «Кобець проти України», «Доронін проти України» «Шабельник проти України», «Боротюк проти України». Одночасно адвокат Лук`яненко А.О. в інтересах ОСОБА_1 порушує питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді з тих підстав, що такий пропущено з поважних причин, оскільки судом першої інстанції, ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи не повідомлявся.

За згодою представника ОСОБА_1 адвоката Лук`яненка А.О., апеляційний суд розглядає справу у відсутності ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтвердив і сам адвокат Лук`яненко А.О. в судовому засіданні.

Заслухавши думку пояснення представника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Лук`яненка А.О., який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу в повному обсязі, пояснення представника Закарпатської митниці Держмитслужби України Селеша О.Я. про безпідставність поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, апеляційний суд вважає, що клопотання адвоката Лук`яненко А.О. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів справи про порушення митних правил, постанова судді першої інстанції винесена за відсутності ОСОБА_1 . У порушення ст. 285 КУпАП копія такої постанови направлена на його адресу лише 05. 05. 2020 (а.с.30).

-4-

Крім того матеріали справи не містять даних про повідомлення судом першої інстанції ОСОБА_1 , копію постанови направлена йому із спливом триденного строку та зважаючи на необхідність забезпечення права на апеляційне оскарження, що передбачене п. 8 ст. 129 Конституції України, визначений законом строк оскарження постанови суду по справі про адміністративне правопорушення підлягає поновленню як пропущений із поважних причин.

В суді апеляційної інстанції частково знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги захисника адвоката Лук`яненка А.О. про недотримання суддею місцевого суду при розгляді справи щодо ОСОБА_1 вимог ст. ст. 277-2, 268 КУпАП, відповідно до яких справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 послався на його заяву від 09. 02. 2020, в якій зазначено, що він не бажає приймати участь у розгляді справи судом першої інстанції і просить таку розглядати за його відсутності.

Між тим, таке порушення не є безумовною підставою для скасування судового рішення, оскільки на стадії апеляційного провадження ОСОБА_1 отримав можливість для реалізації своїх прав, передбачених ст. 268 КУпАП, та скористався ними, отже його права апеляційним судом були відновлені.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то вони є непереконливими, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанціїпід час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил, зазначені вимоги закону були дотримані.

Згідно ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 МК України у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Відповідно до ст. 472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

-5-

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

Висновок судді першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, за обставин вказаних в оскаржуваній постанові місцевого суду ґрунтується на досліджених і перевірених судом доказах.

За положеннями ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил відмитного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

З матеріалів справи та змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя дотримався вимог закону при розгляді даної справи і постановленні рішення, та вжив всіх заходів, передбачених законом, для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, не допустив порушення процесуальних норм закону та неповноту розгляду справи, а висновки суду відповідають встановленим фактичним обставинам справи та підтверджуються дослідженими і зазначеними у постанові суду доказами, яким суд дав правильну оцінку.

Посилання адвоката Лук`яненка А.О. в апеляційній скарзі на невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та відсутність складу поставленного йому у вину адміністративного правопорушення, є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами.

Як вбачається, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме; протоколом про порушення митних правил №0216/30500/20 від 09. 02. 2020, митною декларацією, актом проведення огляду від 09. 02. 2020, доповідною запискою старшого державного інспектора Закарпатської митниці Держмитслужби Копчука В.М. від 09. 02. 2020, поясненнями ОСОБА_1 від 09. 02. 2020, описом предметів, затриманих за ознаками ст. 472 МК України від 09. 02. 2020 та висновком експерта №-0087 від 25. 02. 2020 .

Отже суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, зокрема, недекларування за встановленою формою в митній декларації точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та обмежені для переміщення через митний кордон України.

-6-

Доводи захисника Лук`яненка А.О. про ігнорування судом положень ч. 4 ст. 374 МК України, яка регулює порядок пропуску та оподаткування товарів, які ввозяться громадянами на митну територію України, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 МК України у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України.

Частина перша статті 374 МК України передбачає, що товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Обмеження щодо ввезення громадянами товарів на митну територію України встановлені ст. 378 МК України, відповідно до якої пропуск на митну територію України товарів, що класифікуються в 1 - 24 групах Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі -УКТЗЕД) та ввозяться громадянами для вільного обігу, у будь-яких обсягах не дозволяється.

Водночас обмеження, установлене ч. 1 ст. 378 МК України, не поширюється, зокрема, на харчові продукти для власного споживання на суму, яка не перевищує еквівалент 200 євро, що ввозяться в порядку та обсягах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №434 від 21. 05. 2012 «Про обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України харчових продуктів для власного споживання» встановлено, що громадяни можуть ввозити на митну територію України харчові продукти для власного споживання на загальну суму, яка не перевищує еквівалент 200 євро на одну особу, у таких обсягах: в упаковці виробника, призначені для роздрібної торгівлі, - у кількості не більше ніж одна упаковка або загальною масою, яка не перевищує 2 кілограмів, кожного найменування на одну особу; без упаковки - у кількості, що не перевищує 2 кілограмів кожного найменування на одну особу; без упаковки - неподільного продукту, готового до безпосереднього вживання, у кількості не більше ніж по одному найменуванню на одну особу; під час ввезення громадянами на митну територію України зазначених харчових продуктів здійснюється їх декларування (шляхом вчинення дій, усно або письмово за бажанням власника таких продуктів або на вимогу посадової особи митниці).

З огляду на те, що виявлений у ході перевірки транспортного засобу автобуса марки «Мерседес Бенц» реєстраційний знак НОМЕР_1 , в якому в якості пасажира слідував ОСОБА_1 , товар у своїй кількості та вартості перевищує законодавчо встановлені допустимі межі ввезення на територію України без письмового декларування, такий товар не був задекларований ОСОБА_1 , що утворює склад порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України.

Апеляційний суд також не приймає до уваги доводи наведені в апеляційній скарзі адвокатом Лук`яненка А.О. про те, що матеріали справи щодо ОСОБА_1 зібрані з порушенням вимог законодавства, оскільки такі твердження не ґрунтуються

-7-

на законі та спростовуються самими матеріалами справи. Як вбачається, протокол про порушення митних правил та інші матеріали складені щодо ОСОБА_1 відповідають вимогам ст. ст. 254, 256 КУпАП, ст. 494 МК України.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд констатує, що митним органом, виконано всі процесуальні дії, інспектором Закарпатської митниці в силу положень ст. ст. ст. 490, 494, 508 МК України складено протокол про порушення митних правил, форма якого відповідає вимогам ст. 254, 256 КУпАП та ст. 494 МК України, у відповідності до вимог ст. ст. 494, 498 МК України особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено її процесуальні права, також у протоколі викладено суть адміністративного правопорушення, згідно ст. 511 МК України, в ньому зазначено відомості про вилучені товари безпосередні предмети порушення митних правил, а також документи, які потрібні для розгляду справи про порушення митних правил та всі необхідні додатки до протоколу про порушення митних правил, зокрема, власноручні пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та дані про отримання примірнику протоколу ОСОБА_1 .. В судовому засіданні оглянуті оригінали всіх документів, які містяться в матеріалах справи, при ознайомленні та підписанні яких ОСОБА_1 зауважень на дії працівників відділу митного оформлення при їх складанні не мав.

Що стосується тверджень захисника Лук`яненка А.О. про те, що митним органом в порядку проведення митного обстеження товарів, всупереч вимог ст. 513 МК України складено акт про проведення огляду , а не протокол, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до п. 24 частини першої ст. 4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Митний контроль передбачає виконання мінімуму митних формальностей для забезпечення дотримання законодавства України з питань державної митної справи.

Однією з форм митного контролю ст. 336 МК України визначено митний огляд.

Пунктом 2 частини першої статті 336 МК України встановлено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митниць ДФС шляхом митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян).

Здійснення проведення митного огляду регламентовано Порядком проведення огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, затвердженого наказом Міністерства фінансів України, від 12. 12. 2012 № 1316 та Порядку здійснення фото - , відеофіксації митних та інших формальностей, які проводяться контролюючими органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 08. 06. 2016 № 370.

Згідно вказаних нормативно правових актів, процедура здійснення митного огляду має фіксуватися фото - , відео засобами і, за результатами огляду складається Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (далі Акт огляду), форма якого затверджена наказом Міністерства фінансів України від 30. 05. 2012 № 636 «Про затвердження форми Акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 19. 06. 2012 за № 1004/21316.

Враховуючи викладене, наведені в апеляційній скарзі доводи щодо незаконності та необґрунтованості постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 та невідповідність вимогам закону протоколу про порушення митних правил №0216/30500/20 від 09. 02. 2020 та інших письмових доказів, є безпідставними.

-8-

При цьому апеляційний суд враховує, що відповідно до пояснень, які надавав ОСОБА_1 при складанні протоколу про порушення митних правил, останній визнав ввезення зазначеного товару вагою 257, 545 кг для власних потреб, а причину його недекларування пояснив необізнаністю із законодавством.

Апеляційний суд вважає безпідставними і доводи апеляційної скарги про те, що обставини, викладені в оскаржуваній постанові щодо неналежного визначення розміру вартості вилучених товарів, не відповідають дійсності, оскільки вони спростовуються наявним в матеріалах справи висновком експерта №-0087 від 25. 02. 2020. При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, апеляційний суд враховує висновок експерта №-0087 від 25. 02. 2020, відповідно до якого вартість виявленого у ОСОБА_1 товару станом на 09. 02. 20 становить 88 761,37 грн. (а. с. 22-24).

Апеляційним судом не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги адвоката Лук`яненка А.О. про невідповідність експертної оцінки дійсній вартості товару, оскільки у апеляційного суду нема підстав ставити під сумнів зазначений висновок експерта, з таких підстав.

Статтею 515 МК України встановлено, що експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил.

Згідно норм ст. 516 МК України визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Висновок експерта №-0087 від 25. 02. 2020 у даній справі отриманий із дотриманням процедури, передбаченої ст. ст. 49, 57 МК України.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення враховується і те, що у підтвердження доводів апеляційної скарги захисника Лук`яненка А.О., до неї не додано будь-яких доказів (документів), у тому числі, не додано й будь-яких даних про іншу вартість переміщуваного ОСОБА_1 товару.

Крім того, у підтвердження доводів захисника про те, що визначена у висновку експерта №-0087 від 25. 02. 2020 вартість переміщуваного ОСОБА_1 товару є завищеною, стороною захисту не забезпечено проведення повторної товарознавчої експертизи й не надано належних доказів, які б спростовували даний висновок експерта про те, що загальна ринкова вартість товарів станом на 09. 02. 20 становить 88 761,37 грн.

Що стосується посилання захисника про незрозумілість методики проведення експертом оцінювання вартості товару, без належного встановлення його ваги та без наявності даних про сертифікацію та повірку, то з цього приводу слід зазначити, що експертна установа, Закарпатський відділу з питань експертиз та досліджень (м. Ужгород, вул. Собранецька, 201, являється самостійним структурним підрозділом Закарпатської митниці Держмитслужби, до якого захисник адвокат Лук`яненко А.В. з приводу отримання даної інформації не звертався.

-9-

Судом першої інстанції цим обставинам та наявним у справі доказам дано всебічну оцінку та з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступіня його вини, майнового стану та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ст. 472 МК України і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону.

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує і те, що сторона захисту не надала належних та достовірних доказів щодо інших показників вартості чи ваги вилученого у ОСОБА_1 товару, ніж ті, які зазначені у висновку експерта, відтак викладені у висновку експерта відомості щодо вартості товару не спростовані.

Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 357 МК України у разі необґрунтованості висновку або виникнення сумнівів у його правильності може бути призначено повторне дослідження (аналіз, експертиза), проведення якого доручається іншому експерту.

Відповідні клопотання особою, щодо якої складено протокол про порушення митних правил ОСОБА_1 , чи його захисником - адвокатом Лук`яненко А.О. до суду не заявлялись.

Крім того, слід зазначити, що судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_1 , визначені ст. 268 КУпАП, в тому числі, право бути присутнім в судовому засіданні, надавати суду пояснення та докази. Будь-яких додаткових обставин, крім тих які були встановлені судом першої інстанції, апеляційним судом не встановлено, додаткових доказів на спростування висновків суду першої інстанції особою, щодо якої складено протокол про порушення митних правил чи його захисником не надано.

Посилання адвоката Лук`яненка А.О. на необхідність врахування при розгляді апеляційної скарги, поданої в інтересах ОСОБА_1 практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішеннях «Кобець проти України», «Доронін проти України» «Шабельник проти України», «Боротюк проти України» та ін., заслуговує на увагу, натомість апеляційний суд вважає, що прийняте судом першої інстанції рішення у справі про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 цілком узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначених рішеннях.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга адвоката Лук`яненка А.О. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що правопорушником жодних належних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КпАП України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

поновити адвокату Лук`яненку А.О. строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08. 04. 2020 щодо ОСОБА_1

-10-

Апеляційну скаргу адвокатаЛук`яненка В.П., подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонногосуду Закарпатської області від 08. 04. 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: