Провадження № 33/824/4087/2020 Суддя в 2-й інстанції Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., з участю особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 липня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 липня 2020 року провадження у справі про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП закрите за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 поставлено у вину те, що він, 23 червня 2020 року о 08 годині 50 хвилин, керуючи транспортним засобом «ВАЗ» номерний знак НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Голосіївській, 90, під`їжджаючи до вул. А.Бубнова, не виконав вимогу знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та не надав дорогу транспортному засобу «Інфініті» номерний знак НОМЕР_2 та здійснив із ним зіткнення, внаслідок чого обидва авто зазнали механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР України.

Закриваючи провадження у справі суддя суду першої інстанції вказав, що у даній дорожній обстановці водій ОСОБА_1 міг розраховувати на те, що інший водій ОСОБА_2 перед зміною напрямку руху переконався у безпечності, та що автомобіль «Інфініті» не буде створювати небезпеки, а у випадку створення небезпеки для руху негайно буде вживати заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу чи безпечного об`їзду перешкоди.

В апеляційній скарзі інший учасник ДТП ОСОБА_2 указав, що висновки суду про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що дії водія ОСОБА_1 в даній дорожньо-транспортній обстановці не відповідали вимогам п.п. 1.5.; 2.3 (д); 10.1 та 16.11 ПДР України. Натомість, апелянт зазначив про те, що швидкість руху його транспортного засобу не перевищувала 50 км/год та не створювала небезпеку для руху водієві автомобіля ВАЗ. В момент виникнення небезпеки для руху він не мав технічної можливості шляхом застосування гальмування уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди. Зауважив, що місцевим судом не було взято до уваги обставини зіткнення транспортних засобів, а також механічні пошкодження, виявлені та зафіксовані на схемі місця ДТП та фототаблицях, що призвело до безпідставних висновків про відсутність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Просив скасувати постанову та визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ОСОБА_2 , в якому він просив проводити розгляд без його участі, вимоги, зазначені в апеляційній скарзі підтримав в повному обсязі.

Вислухавши пояснення:

ОСОБА_1 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Як зазначено вище, суддя місцевого суду, закриваючи провадження у справі визнав доведеним те, що ОСОБА_1 вимог п.16.11 ПДР України не порушував та міг розраховувати на те, що інші учасники дорожнього руху будуть виконувати вимоги ПДР України. Проте цей висновок судді місцевого суду не ґрунтується як на матеріалах справи, так і на вимогах ПДР України, зроблений без повного з`ясування сутності вчиненого адміністративного правопорушення і погодитись із ним не можливо.

Поза увагою судді залишилось те, що у вину ОСОБА_1 поставлено як не дотримання вимог знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», так і порушення порядку проїзду перехресть нерівнозначних доріг. Як дія знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», так і вимоги п.16.11 ПДР України зобов`язують водія, який рухається по другорядній дорозі або перебуває у зоні дії знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» дати дорогу транспортним засобам, які рухаються по головній дорозі або по тій, перед виїздом на яку встановлений знак 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено».

Відповідно до положень п.1.10 ПДР України «дати дорогу» (що зобов`язаний вчинити водій, що рухається по другорядній дорозі при виїзді на головну дорогу) є вимогою до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість. Як вбачається із матеріалів справи, водій ОСОБА_1 рухався по вул. Голосіївській, на перехресті із вул. А.Бубнова на нього поширювалась дія знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено». Окрім того, вулиця Голосіївська є другорядною по відношенню до вул. А. Бубнова, оскільки на цій вулиці встановлений знак 2.3. «Головна дорога». Наведене дає підстави стверджувати те, що водій ОСОБА_1 зобов`язаний був дати дорогу транспортним засобам, які рухалися по вулиці А.Бубнова. Зіткнення керованого ним автомобіля із автомобілем «Інфініті» під керуванням ОСОБА_2 указує на порушення ОСОБА_1 вимог знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» та вимог п. 16.11 ПДР України, оскільки автомобіль «Інфініті» рухався саме по вул. А.Бубнова та мав перевагу у русі. Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які би указували на наявність будь-яких порушень вимог ПДР України водієм ОСОБА_2 . Пояснення у цій частині свідка ОСОБА_3 за своєю суттю є її припущенням щодо дій водія ОСОБА_2 , яке не відповідає вимогам ПДР України. Зіткнення транспортних засобів посередині перехрестя не виключає вини ОСОБА_1 у порушення вимог ПДР України. Матеріали справи не містять жодних доказів того, що водієм автомобіля «Інфініті» була перевищена швидкість руху, що могло би сприяти виникненню ДТП.

Відповідно до висновку експертного автотехнічного дослідження № ЕD-1733-3-1606.20 від 10.09.2020 року в діях водія ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР, які би з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку із ДТП; дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п. 1.5, 2.3.д, 10.1, 16.11 ПДР України, що з технічної точки зору перебувало у прямому причинному зв`язку із подією ДТП. Суд звертає увагу на те, що указаний висновок експерта зібраними у справі доказами не спростований.

Сукупність указаних вище доказів указує на хибність висновків судді місцевого суду про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У зв`язку із цим, постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 не можливо визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню із ухваленням у справі нової постанови.

Суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 23 червня 2020 року, о 08 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ» номерний знак НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Голосіївській, 90, під`їжджаючи до вул. А.Бубнова, не виконав вимогу знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», в порушення вимог п. 16.11 ПДР України не надав дорогу транспортному засобу «Інфініті» номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по вул. А.Бубнова м. Києва, яка є головною дорогою, допустивши зіткнення із цим автомобілем, внаслідок чого обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Указаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення стверджується зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 235008 від 23.06.2020 року в частині часу, місця та обставин вчинення правопорушення, даних про особи водіїв, ідентифікаційних ознак транспортних засобів пошкоджених внаслідок ДТП;

схемою місця ДТП із зображенням місця ДТП, розташованих на ньому дорожніх знаків, місцем зіткнення, розташуванням автомобілів після їх зіткнення та описом пошкоджень обох автомобілів;

поясненнями водіїв обох автомобілів, щодо обставин виникнення та розвитку ДТП;

висновком експертного автотехнічного дослідження № ЕD-1733-3-1606.20 від 10.09.2020 року;

іншими доказами.

У зв`язку із наявністю достатньої кількості доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП суд вважає за необхідне ухвалити рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Оскільки на момент розгляду даної справи закінчилися строки накладення стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, суд вважає за необхідне, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрити подальше провадження у справі із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Прийняти у справі нову постанову.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Подальше провадження у цій справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення,передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька