Справа № 461/8343/20 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/811/1600/20 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, з участю представника Галицької митниці Держмитслужби України Васецького Євгена Ігоровича та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Галицької митниці Держмитслужби Андрія Іванківа на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 27 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України,

в с т а н о в и в :

постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 27.10.2020 провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.472 Митного кодексу України закрито, у зв`язку з малозначністю вчиненого ним діяння.

Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1893/20900/20 від 24.09.2020 товар повернуто ОСОБА_2 для здійснення митного оформлення або вивезення за межі митної території України.

Не погоджуючись з постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 27.10.2020 представник Галицької митниці Держмитслужби подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову та винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста відсотків вартості предметів правопорушення у дохід держави. Конфіскувати в дохід держави предмети вилучені відповідно до протоколу про порушення митних правил №1893/20900/20 від 24.09.2020. Стягнути з ОСОБА_1 витрати за зберігання товару на користь Галицької митниці Держмитслужби у справі про порушення митних правил.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова судді Галицького районного суду м. Львова від 27.10.2020 є незаконною, а висновок суду помилковим та необґрунтованим. Постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Повідомляє, що 24 вересня 2020 року близько 01 години 52 хвилини в зону митного контролю пункту пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Галицької митниці Держмитслужби у напрямку "в`їзд в Україну" заїхав рейсовий автобус "Вроцлав-Чернівці" марки VAN HOOL реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 разом із 26 пасажирами. Під час проведення візуального огляду даного автобусу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів та предметів які є обов`язкові для письмового декларування і товарів та предметів заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України. Для здійснення митного оформлення водій - гр. ОСОБА_1 подав митну декларацію, в якій він заявив про наявність в нього телевізора ТМ "LG", кількість - 1 шт. Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем № 394», під час проведення митного огляду транспортного засобу в період з 01 години 53 хвилини до 02 годин 20 хвилин, в багажному відділенні автобуса серед всіх особистих речей водія та пасажирів (без ознак приховування) було виявлено не задекларований жодним пасажиром та водієм за встановленою формою товар, а саме телевізор ТМ "LG" модель 49SM8050 TV NANOCELL UHD 4K LG, в упаковці виробника, кількість - 1 шт. Про наявність зазначеного товару ОСОБА_1 в процесі декларування та усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав, зазначивши в митній декларації вищевказаний телевізор у кількості 1 шт., проте, згідно товаросупровідних документів та виявленому товару в автобусі, є наявний вищевказані телевізори у кількості - 2шт.

Зазначає, що на думку митниці винесена судом постанова не гарантує спричинення юридичних наслідків для правопорушника, тобто усвідомлення ним протиправності своєї поведінки, для того щоб не допускати подібного у майбутньому. Окрім того, апелянт зазначає, що Галицька митниця Держмитслужби понесла витрати за зберігання товару, затриманого відповідно до ст. 511 МК України відповідно до протоколу про порушення митних правил №1893/20900/20 від 24.09.2020.

Заслухавши пояснення представника Галицької митниці Держмитслужби Васецького Є.І. на підтримку апеляційної скарги, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши наведені доводи та дослідивши матеріали справи, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, 486,489 МК України, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Виносячи постанову суддя суду першої інстанції дотримався вищенаведених норм.

Відповідно до ч.1 ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 472 Митного кодексу України передбачена відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто нез`явлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

За змістом цього Закону такі дії вчиняються винною особою умисно чи з необережності.

Згідно зі ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При цьому підпункти « а, б, г, д» п.5 ст. 257 Митного Кодексу вказують на те, що декларант зобов`язаний вносити до митної декларації точні відомості про товари, їх найменування, кількість, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар.

Як визначено ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснювати декларування товарів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, а саме на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Згідно із вимогами ч.1 ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів, поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, висновком експерта, іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил.

На переконання судді апеляційного суду, при розгляді справи відносно ОСОБА_1 суддею суду першої інстанції дані вимоги законодавства дотримано. Висновок суду про наявність у його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, а саме переміщення товарів через митний кордон України шляхом недекларування, тобто не заявлення за встановленою формою точних відомостей про товар, ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні обставин справи.

Суддя апеляційного суду вважає, що висновок судді суду першої інстанції є обґрунтованим та законним, такий підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: протоколом про порушення митних правил №1893/20900/20 від 24.09.2020 року, долученими до нього копією паспорта, митною декларацією, описом предметів, вилучених у ОСОБА_1 , актом огляду товарів, поясненнями ОСОБА_1 наданими суду, товаросупровідними документами.

Також, ОСОБА_1 в судовому засіданні суді першої інстанції факт правопорушення визнав. Вказав, що дуже шкодує про скоєне та просив його суворо не карати. При цьому просив врахувати, що на його утриманні перебуває дружина та двоє неповнолітніх дітей, також батьки, які є пенсіонерами, він має незначний тимчасовий заробіток, вперше притягується до адміністративної відповідальності, а накладення на нього адміністративного стягнення буде для нього та його сім`ї суттєвим матеріальним навантаженням. У вчиненому розкаявся.

Доказам по справі суддею першої інстанції надана належна оцінка та правова кваліфікація дій правопорушника за ст.472МК України.

Згідно ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 22 КУпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Так, розглянувши справу та дослідивши всі обставини вчиненого адміністративного правопорушення, оцінивши його наслідки, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, характер вчиненого нею правопорушення, ступінь її вини, пояснення ОСОБА_1 , який свою вину визнав, у скоєному розкаявся, має на утриманні дружину, яка перебуває у відпустці по догляді за дитиною, та двоє неповнолітніх дітей, на думку судді апеляційного суду, суддя суду першої інстанції дійшов вірного висновку, що на підставі ст. 22 КУпАП ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Доводи апелянта про те, що Галицька митниця Держмитслужба понесла витрати за зберігання товару, затриманого відповідно до 511 МК України, не заслуговують на увагу. У зв`язку з тим, що представником Галицької митниці Держмитслужби не доведено, а суддею апеляційного суду під час апеляційного розгляду не встановлено, що наслідки вчиненого ОСОБА_3 порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України, представляють собою суспільну небезпеку та завдали значної шкоди суспільним та державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

З урахуванням викладеного, суддя приходить до висновку, що обставини справи суддею суду першої інстанції встановлені вірно, докази досліджені всебічно, повно та об`єктивно, належно оцінено, а висновки судді про звільнення особи від адміністративної відповідальності ґрунтуються на вимогах Закону. Тому підстав для скасування оскаржуваної постанови, як того просить представник митниці, суддя апеляційного суд не знаходить.

Отже, суддя апеляційного суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів,- не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби Андрія Іванківа на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 27 жовтня 2020 року залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 27 жовтня 2020 року, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.