справа № 631/792/20
провадження № 3/631/307/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року селище міського типу Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Т. М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , працюючого у Сільськогосподарському підприємстві «Мелихівське», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області від Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області для розгляду по суті надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 .

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№ 444609 від 10 вересня 2020 року вбачається, що 10 вересня 2020 року близько 16 години 00 хвилин в селі Миколаївка Нововодолазького району Харківської області, по вулиці Центральній водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2 , під час маневру обгону не впевнився в безпечності, не врахувавши дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впоравшись з керуванням здійснив в умовах недостатньої оглядності зіткнення з автомобілем марки «HYUNDAI SONATA», державний номерний знак НОМЕР_3 . При дорожньо транспортній пригоді транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункти 10.1, 12.1, 14.6 «г» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засідання ОСОБА_1 свою провину у вчиненні дорожньо транспортної пригоди категорично заперечував, пояснивши, що він рухався з дотриманням всіх Правил дорожнього руху, а у аварії винен водій автомобіля «HYUNDAI SONATA», який при здійсненні розвороту не ввімкнув сигнал лівого повороту та почав маневр, не переконавшись в тому, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху. ОСОБА_1 наполягав, що їхав зі швидкість 60 км./год. та технічно не міг запобігти зіткненню, хоча спробував об`їхати автомобіль «HYUNDAI» ліворуч та вдався до екстреного гальмування.

Суддя дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до наступного висновку.

Положення частин 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

Положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказано, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 та 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюються Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху), пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 2.3 б Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (пункт 10.1 Правил дорожнього руху).

Згідно з пункту 12.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 14.6 г Правил дорожнього руху регламентовано, обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

На підставі пункту 1 розділу VIII наказу МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються:

1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський;

2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності);

3) показання технічних приладів (у разі їх наявності);

4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності);

5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 6) передбачає право на справедливий судовий розгляд. Загальні вимоги справедливості, що містяться у вказаній статті застосовуються у провадженнях щодо всіх справ.

В рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Такими доказами у даній справі є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які були ним надані безпосередньо під час оформлення дорожньо транспортної пригоди, схема місця дорожньо транспортної пригоди, пояснення свідків та іншого учасника дорожньо транспортної пригоди, а також висновок експерта.

Так, судовим розглядом встановлено, що 10 вересня 2020 року близько 16 години 00 хвилин в селі Миколаївка Нововодолазького району Харківської області, по вулиці Центральній водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2 , під час маневру обгону не впевнився в безпечності, не врахувавши дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впоравшись з керуванням здійснив в умовах недостатньої оглядності зіткнення з автомобілем марки «HYUNDAI SONATA», державний номерний знак НОМЕР_3 . При дорожньо транспортній пригоді транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

У зв`язку з невизнанням своєї вини та заявленим клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у справі була призначена судова автотехнічна експертиза, проведення якої доручено експертам Харківського науково дослідного інституту судових експертиз імені Заслуженого професора М. С. Бокаріуса

З висновку експерта Харківського науково дослідного інституту судових експертиз імені Заслуженого професора М. С. Бокаріуса за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 18102 від 16 листопада 2020 року, вбачається, що відповідно до проведених досліджень встановлено:

«Варіант 1 (згідно пояснень водія автомобіля ВАЗ 2101 ОСОБА_1 ) у даній дорожній ситуації водій автомобілю HYUNDAI SONATA, ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ 2101 для водія автомобіля HYUNDAI SONATA ОСОБА_2 визначалась шляхом виконання ним вимог п. п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожньо транспортній ситуації дії водія автомобіля HYUNDAI SONATA ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України та з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ 2101 ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього

руху України.

З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішити питання:

«Чи мав водій автотранспортного засобу «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху в даній дорожній обстановці?», «Чи наявні в діях водія автотранспортного засобу «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням

ОСОБА_1 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які з

технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП?» - експертним шляхом на даному етапі дослідження не представляється можливим.

«Варіант 2 (згідно пояснень водія автомобіля HYUNDAI SONATA

ОСОБА_2 ) в даній дорожній обстановці водій автомобіля HYUNDAI SONATA ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішити питання:

«Чи мав водій автотранспортного засобу «HYUNDAI SONATA», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху в даній дорожній обстановці?», «Чи наявні в діях водія автотранспортного засобу «HYUNDAI SONATA», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням

ОСОБА_2 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які з

технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП?» - експертним шляхом на даному етапі дослідження не представляється можливим.

З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішити питання: «Як повинен був діяти водій автомобіля «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , в дорожній обстановці, що склалася, відповідно до вимог Правил дорожнього руху України?», «Чи мав водій автотранспортного засобу «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху в даній обстановці?», «Чи наявні в

діях водія автотранспортного засобу «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП?», - експертним шляхом на даному етапі дослідження не представляється

можливим».

Отже, згідно наданого висновку було встановлено, що водій ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 10.1, 12.3 Правил дорожнього

руху України, так як і водій ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, та його дії також знаходились у причинному зв`язку з дорожньо транспортною пригодою.

Відповідно до положень статті 7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб. При проведенні дослідження та визначення вихідних даних експертом використані матеріали справи про адміністративні правопорушення, які йому надавалися заявником.

На думку суду, висновок експерта є обґрунтованим та об`єктивним, фактичні дані, що містяться у висновку цієї експертизи, суд визнає належними, допустимими і достовірними, які не притерічать іншим письмовим доказам по справі.

Відповідно до пункту 10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а пунктом 12.3 встановлено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкод, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкод.

Після виконання зазначеної експертизи, з Висновку експерта №1 8102 від 16 листопада 2020 року вбачається, що навіть за показами водія ОСОБА_1 експерт не зміг надати висновок про можливість уникнення ним зіткнення та виконання пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, навіть при порушенні з боку іншого водія ОСОБА_2 пунктів 10 .1 та 10.4 Правил дорожнього руху України.

З письмових пояснень ОСОБА_1 від 10 вересня 2020 року вбачається, що 10 вересня 2020 року, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2 , близько 16 години 00 хвилин, рухався в селі Миколаївка по вулиці Центральній у напрямку села Парасковія. Попереду нього рухався автомобіль марки «HYUNDAI SONATA», державний номерний знак НОМЕР_3 , який увімкнув правий сигнал повороту та з`їхав на праве узбіччя. ОСОБА_1 розпочав об`їзд і в цей момент автомобіль марки «HYUNDAI SONATA» почав повертати ліворуч з правого узбіччя, ОСОБА_1 намагався загальмувати і вивернув кермо автомобілю максимально ліворуч, але уникнути удару не вдалось. При цьому автомобіль марки «HYUNDAI SONATA» продовжував маневрувати, поворотний сигнал включений не був.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 , які були надані 10 вересня 2020 року вбачається, що 10 вересня 2020 року близько 16 години 00 хвилин він рухався по вулиці Центральній в селі Миколаївка зі сторони селища міського типу Нова Водолага в напрямок села Парасковія Нововодолазького району Харківської області. Біля будинку №116 по вулиці Центральній здійснював поворот ліворуч, при цьому увімкнувши лівий поворот та знизивши швидкість, впевнившись що позаду не має нікого, він здійснив поворот і був уже на узбіччі зустрічного руху як почув удар в лівий водійський бік свого автомобіля. Як з`ясувалось пізніше водій автомобілю марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався на великій швидкості і не побачивши його сигналу про поворот, намагався скоїти обгін при цьому не вмикаючи сигнал повороту виїхав на полосу зустрічного руху.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_3 від 10 вересня 2020 року вбачається, що 10 вересня 2020 року близько 16 години 20 хвилин він йшов по вулиці Центральній в селі Миколаївка Нововодолазького району Харківської області, пройшовши біля будинку № 216 побачив, що по дорозі їде автомобіль марки «HYUNDAI SONATA», державний номерний знак НОМЕР_3 , не доїжджаючи до нього автомобіль увімкнув лівий поворотний сигнал, при цьому знизив швидкість руху та почав здійснювати маневр повороту наліво. В цей момент з`явився автомобіль марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2 , який їхав досить швидко в напрямок села Парасковія, та намагався обігнати автомобіль марки «HYUNDAI SONATA», який не закінчив маневр. В результаті сталося дорожньо транспортна пригода. Крім того свідок зауважив, що водій автомобілю марки «ВАЗ 2101» не намагався знизити швидкість та не гальмував.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_4 від 10 вересня 2020 року вбачаться, що 10 вересня 2020 року близько 16 години 20 хвилин він йшов по вулиці Центральній в селі Миколаївка Нововодолазького району Харківської області та побачив, що по дорозі їде автомобіль марки «HYUNDAI SONATA», державний номерний знак НОМЕР_3 , який увімкнув поворот та почав здійснювати маневр ліворуч. В цей час автомобіль марки «ВАЗ 2101», не включаючи поворотний сигнал, почав здійснювати обгін, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «HYUNDAI SONATA» на швидкості приблизно 80 км/год.

Пленум Верховного Суду України у пункті 7 Постанови № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що у випадках, коли передбачені суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо транспортної події та її наслідків.

Питання наявності або відсутності вини має бути встановлено в обов`язковому порядку, оскільки наявність або відсутність вини, встановленої судом рішенням у подальшому може суттєво вплинути на права і інтереси особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення (на стягнення шкоди з особи винної у вчиненні дорожньо транспортної пригоди в цивільно правовому порядку, чи відшкодування шкоди страховиком правопорушника).

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 лютого 2018 року у справі з єдиним унікальним № 910/18319/16.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємовічливими.

Крім того, відповідно до пункту 1.4 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 Правил дорожнього руху встановлює, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Отже, аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги висновок експерта, надані пояснення свідків та учасників дружньо транспортної пригоди, суд приходить до висновку, що вищевказана дорожньо транспортна пригода, яка мала місце 10 вересня 2020 року, відбулася, у тому числі, з вини водія автомобілю марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 .

Разом із тим, встановлювати винуватість інших учасників дорожньо транспортної пригоди, а саме ОСОБА_2 суд не вправі, оскільки це буде суперечити загальним принципам судочинства з огляду на те, що протокол відносно ОСОБА_2 не складався. Оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, судом приймається рішення тільки щодо дій ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення регламентовано, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Норми статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення містять вичерпний перелік постанов, які суд виносить за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до приписів статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Отже, зазначеними положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії, що унеможливлює здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи встановлено, що дорожньо транспортна пригода, яка стала підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 мала місце 10 вересня 2020 року.

Таким чином, на момент розгляду справи судом вже сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені частини 2 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, суд звертає увагу, що закриття провадження на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є реабілітуючими обставинами та не свідчить про відсутність події дорожньо транспортної пригоди, що не перешкоджає її учасникам вирішувати питання про відшкодування майнової шкоди, в тому числі в разі розгляду справи в порядку цивільного судочинства з урахуванням, при необхідності, матеріалів даної справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 7, частиною 1 статті 9, статтями 23, 38, 124, 245, пунктом 7 частини 1 статті 247, статтями 251, 252, 279, 280, 283 285, 287, 289 та 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого частиною 2 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький суд Харківської області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Т. М. Трояновська