Справа № 359/9747/20
Провадження № 3/359/4147/2020
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши за участі представника особи, яка притягається до відповідальності, - адвоката Онишко В.М., адміністративний матеріал, що надійшов від Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_2 , -

в с т а н о в и в :

28.11.2020 року о 06 год. 20 хв. в с. Гора Бориспільського району Київської області по вул. Бориспіль-7, ДП МА "Бориспіль" (виїзд), водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, автомобілем марки "Renault Logan", д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей розширені, що не реагують на світло, підвищена рухливість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на предмет вживання наркотичних засобів або лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Разом з тим останній направив до суду свого представника адвоката Онишко В.М.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Онишко В.М. у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 не погоджується із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження по справі з підстав встановлених п.1 ст. 247 КУпАП. Так, адвокат Онишко В.М. повідомила, що у працівників поліції були відсутні законні підстави для зупинки транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 та перевірки його документів, а отже протокол складено незаконно, а додані до нього матеріали не є належними та недопустимими доказами. Крім того, підозра працівників патрульної поліції щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння була необґрунтованою та упередженою, оскільки з відеозапису взагалі не вбачається як саме патрульними встановлено ознаки сп`яніння, на які працівники поліції посилаються в протоколі, оскільки ОСОБА_1 під час оголошення підозри перебував у авто та не виходив з нього. Також, зазначила, що обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських щодо поведінки ОСОБА_1 , яка не відповідає обстановці та розширених зіниць, які не реагують на світло. При цьому, ОСОБА_1 був згоден пройти медичний огляд, чіткої відмови від проходження огляду він не надав, зазначаючи, що немає підстав для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки він будь-яких наркотичних засобів в той день не вживав, і взагалі не вживає їх. Таким чином, адвокат Онишко В.М. зазначила, що під час складання протоколу та встановлення в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, працівниками патрульної поліції було допущено ряд суттєвих порушень Так, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, поліцейський не звільняється від обов`язку дотримуватися відповідного алгоритму дій при проведенні огляду та оформленні його результатів, в тому числі фіксування відмови від проходження огляду водієм, а порушення поліцейським Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року, при здійсненні огляду, направлення на огляд та оформлення його результатів, в тому числі оформлення відмови від проходження огляду, тягне за собою визнання недійсними результатів огляду, порушення порядку складання протоколу і як наслідок звільнення особи від адміністративної відповідальності. Крім того, адвокат Онишко В.М. просила суд врахувати, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та приймав участь у антитерористичній операції на сході України, що підтверджується посвідченням УБД серії НОМЕР_4 . ОСОБА_1 одружений, є зразковим сім`янином, має двох неповнолітніх доньок близнючок, 2011 року народження. Саме він являється фактично єдиним годувальником в родині, оскільки його дружина хоч і працює, але отримує мінімальну заробітну плату. При цьому, саме ОСОБА_1 організовує повсякденна життя дітей, відвозячи їх до школи та на всі гуртки, оскільки дружина не вміє керувати транспортним засобом. При цьому, останнім часом ОСОБА_1 працює водієм, що підтверджується копією його трудової книжки. Тому його робота безпосередньо залежить від автомобіля, і це його єдине джерело доходу. Тому позбавлення ОСОБА_1 водійських прав призведе до того, що він втратить роботу, що в свою чергу позбавить його можливості забезпечувати сім`ю та оплачувати оренду житла. Враховуючи вищевикладене, представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - адвокат Онишко В.М. просила суд дану справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознайомившись з матеріалами про адміністративне правопорушення, встановлено, що вина ОСОБА_1 підтверджується, дослідженими у судовому засіданні, письмовими доказами: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 332951 від 28.11.2020 р., який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та який був підписаний особою, яка його склала, та двома свідками, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яким ОСОБА_1 ознайомлений та який ним власноручно підписано (а.с.2); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.11.2020 р. о 07 год. 15 хв., відповідно до якого поліцейськими виявлено у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, а саме: зіниці очей розширені, що не реагують на світло, підвищена рухливість, поведінка, що не відповідає обстановці (а.с.4); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , наданими ними під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, та які посвідчені їх підписами, з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 в їх присутності категорично відмовився від проходження огляду, у встановленому законодавством порядку, для визначення стану наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я КНП ББЛІЛ (а.с.5, 6); письмовою розпискою ОСОБА_4 від 28.11.2020 року, відповідно до якої останній підтвердив факт залишення на зберіганні автомобіля марки "Renault Logan", д.н.з. НОМЕР_3 , за адресою: с. Гора, вул. Бориспіль-7, термінал "Д" (а.с.7); рапортом поліцейського взводу 2 роти № 2 БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області ДПП Тимченко О. від 28.11.2020 року (а.с.8); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 № 818138 від 28.11.2020 р., згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с.3); довідкою заступника командира БПП в місті Бориспіль УПП у Київській області ДПП старшого лейтенанта поліції Мінасяна С. від 30.11.2020 р. про отримання посвідчення водія на права керування транспортними засобами гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9); довідкою заступника командира БПП в місті Бориспіль УПП у Київській області ДПП старшого лейтенанта поліції Мінасяна С. від 30.11.2020 р. про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення (а.с.10); відеозаписом з нагрудних камер поліцейських батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль УПП у Київській області ДПП, на якому зафіксовано подію, яка сталася 28.11.2020 р. в с. Гора Бориспільського району Київської області по вул. Бориспіль-7, ДП МА "Бориспіль" (виїзд), а саме: водій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, автомобілем марки "Renault Logan", д.н.з. НОМЕР_3 , та якому пропонувалось працівниками поліції пройти огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я КНП ББЛІЛ, у зв`язку з виявленими в нього явними ознаками наркотичного сп`яніння, однак ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків (а.с.11). Дані, що містяться у зазначених джерелах доказів, повністю відповідають фактичним обставинам справи та вказують на вину ОСОБА_1 у порушенні вищезазначених вимог ПДР України.

Так, оцінюючи дані докази в сукупності суддя приходить до висновку, що вони є послідовними, доповнюють один одного з достатнім взаємним зв`язком між собою, та свідчить про те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, автомобілем марки "Renault Logan", д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків.

При цьому суд не приймає до уваги твердження захисника адвоката Онишко В.М., зазначені в судовому засідання, з приводу незаконності зупинки транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 , працівниками поліції, оскільки вони є безпідставними.

Як вбачається із матеріалів справи причиною зупинки стало те, що схожий автомобіль, яким керував ОСОБА_1 перебуває у розшуку. Так, відповідно до ст. ст. 31, 35 ЗУ "Про національну поліцію" працівники поліції, проводячи превентивні заходи з метою попередження викрадення транспортних засобів, які знаходиться у розшуку, можуть зупиняти транспортний засіб, якщо саме такий транспортний засіб, відповідно до наданих їм орієнтувань, перебуває у розшуку. Тому останні діяли на підставі вимог чинного законодавства.

Водночас, слід вказати й про те, що дані обставини, на які посилається адвокат Онишко В.М., що працівники поліції безпідставно зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 взагалі не стосується оцінки факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і в разі, якщо адвокат Онишко В.М. вважає незаконними дії працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 , вона не позбавлена можливості оскаржити ці дії в порядку адміністративного судочинства, а тому наведені з цього приводу твердження до уваги не приймаються.

В той же час суддя також враховує, що незважаючи на те, що адвокат Онишко В.М. вважала, що працівниками поліції водій ОСОБА_1 був незаконного зупинений, такі дії працівників патрульної поліції не оскаржувала, доказів неправомірної поведінки останніх суду не надала. Разом з тим, в суді безпосередньо під час розгляду даної справи почала оспорювати фактичні обставини справи, зазначаючи, що працівники патрульної поліції діяли в порушення вимог чинного законодавства, незаконно зупинивши автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , а тому суддя не приймає вищезазначені твердження захисника Онишко В.М. до уваги та оцінює їх критично.

Так, за вимогами п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, з матеріалів відеозапису вбачається, що працівники поліції наполегливо та неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння лікарем в медичному закладі, проте ОСОБА_1 всіляко ігнорував пропозиції поліцейського, постійно переводячи тему на те, що немає підстав для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, бо він нічого не вживав. Крім того, з відеозапису спілкування поліцейських з ОСОБА_1 вбачається присутність і інших людей в цивільному, свідків події.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Згідно з п. 7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Суд вважає, що ОСОБА_1 був зобов`язаний, на вимогу поліцейського, пройти огляд на стан сп`яніння, навіть якщо і вважав, що у стані наркотичного сп`яніння не перебував та правил дорожнього руху не порушував.

Відповідно до Закону, у своїх діях поліцейський керується Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затв. Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008р.), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затв. Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015р.).

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того чи перебуває водій, який керував транспортним засобом перед його зупинкою працівниками поліції в стані сп`яніння чи ні, і відмова особи пройти огляд сама по собі має наслідком притягнення такої особи до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у відповідності до санкції передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не може суд погодитись і з доводами захисника, що у працівників поліції не було підстав для того, щоб пропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння, оскільки це твердження спростовується відеозаписом на якому працівником поліції наведено підстави, у зв`язку з чим ОСОБА_1 пропонується пройти огляд на визначення стану сп`яніння, оскільки в останній були наявні підстави вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`ягніння, згідно з ознаками такого стану, а також роз`яснено належним чином порядок проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, порядок дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 з цього приводу відповідає вимогам Інструкції, яка затверджена спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.

За таких обставин суд дійшов висновку, що будь-яких порушень вимог закону, ні працівниками поліції, ні судом, не встановлено.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, у справі про адміністративне правопорушення є достатньо достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 своїми діями допустив порушення Правил дорожнього руху, визначених п. 2.5 ПДР України.

При цьому, слід зазначити, що у зв`язку з набранням чинності 1 липня 2020 року Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", відповідальність, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, була закріплена у ст. 286-1 Кримінального кодексу України, а ст.130 КУпАП було змінено.

Однак, Законом України № 720-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" внесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.

Отже, з 03 липня 2020 року застосування ст.130 КУпАП підлягає в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIIІ, тобто в останній редакції станом на 07.07.2016 року, а ст.286-1 КК України виключена.

Своїми діями, які виразились у відмові особи, яка керує транспортним засобом (з ознаками алкогольного сп`яніння) водія, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, ознаки якого передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний надмірний тягар" (рішення у справі від 02.11.2004 р. "Трегубенко проти України").

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права.

Беручи до уваги наведене, з урахуванням особи винного суддя, вмотивувавши своє рішення, може призначити основне стягнення, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 статті 130 КУпАП.

При прийнятті рішення суддя враховує указані представником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокатом Онишко В.М., в судовому засіданні обставини.

Так, у судовому засіданні встановлено, що останнім часом ОСОБА_1 працює водієм, що підтверджується копією його трудової книжки. При цьому як зазначила адвокат Онишко В.М. останній планує і далі працювати на посаді водія. Це в свою чергу свідчить про те, що його професія та трудова діяльність пов`язані з необхідністю керування транспортним засобом, оскільки він працює водієм, що є його єдиним способом заробітку, а тому являється основним джерелом існування.

Також, встановлено, що ОСОБА_1 одружений, має двох неповнолітніх доньок близнючок, 2011 року народження, і на його утриманні фактично перебуває вся його родини, з якими він разом проживає, а саме: дружина та двоє малолітніх дітей. При цьому, родина проживає в орендованій квартирі, оплату за яку здійснює саме ОСОБА_1 . Також саме ОСОБА_1 забезпечує організацію повсякденного життя своїх дітей, відвозячи їх до школи та на всі гурти, оскільки дружина не керує транспортним засобом.

При цьому, ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, та являється учасником бойових дій та приймав участь у антитерористичній операції на сході України, що підтверджується посвідченням УБД серії НОМЕР_4 .

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом призведе до того, що він втратить єдине джерело доходів, що в свою чергу позбавить його можливості забезпечувати нормальні умови проживання його родини та може поставити під загрозу їх подальше життя.

При цьому, суддя враховує, що дії ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам. Крім того, будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Враховуючи вищевикладені обставини, особу правопорушника, у якого робота безпосередньо залежить від автомобіля і це являється його єдиним джерелом доходу, на його утриманні перебуває вся родина, зокрема двоє малолітніх дітей, наявність відсутність обтяжуючих обставин, а також той факт, що тяжких наслідків від правопорушення не настало, суддя вважає, що останньому слід призначити: за ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. без позбавлення права керування.

Саме таке стягнення суддя вважає, буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" слід стягнути із ОСОБА_1 , на якого накладено адміністративне стягнення судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 23, 33, 34, ч.1 ст.130 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_2 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп., який слід стягнути на користь держави України (населений пункт: Київська область/м. Київ, Отримувач: ГУК у Київ.обл./м.Київ/21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37955989, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку МФО 899998, номер рахунку: UA0010001, код класифікації доходів бюджету: 21081300) без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_2 , на користь державного бюджету України (отримувач коштів Борисп. УК/Бориспіль/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38007070; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0010004; код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________

Суддя : С.М. Вознюк