Справа № 539/3297/20
Провадження № 3/539/836/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року м. Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Даценко В.М. при секретарі Джадан І.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Лисенка А.Ф. та потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого в ООО ТД «Біола», ідентифікаційний номер НОМЕР_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

30 вересня 2020 року близько 11 год. 00 хв. громадянин ОСОБА_1 перебуваючи на Лубенському міському ринку, за адресою м. Лубни, вул. Мистецька Полтавської області, вчинив акт економічного та психологічного домашнього насильства, відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме в її бік висловлював погрози, образливі слова та не даючи доступу до торгівельного кіоску не давав здійснювати торгівельну діяльність.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснивши, що з ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 1999 року. Стосунки між ними на даний час напружені, проживають окремо, дружина забрала деякі речі з будинку, а у вересні 2020 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. За час шлюбу між ними інколи виникали сварки, але він постійно забезпечував родину всім необхідним і на даний час надає кошти на утримання дитини. Також зазначив, що займається роздрібною торгівлею, для чого на Лубенському ринку орендує 4 контейнери, в одному з яких працювала його дружина. 30.09.2020 він прийшов до контейнера, який знаходиться на міському ринку та перебуває в його оренді. Там він зустрів дружину ОСОБА_2 та попросив закрити контейнер, оскільки він немає на даний час торгового патенту і в разі перевірки, понесе відповідальність. При цьому жодних погроз чи нецензурної лайки в адресу дружини з його боку не було. ОСОБА_1 також пояснив, торговий патент у нього відсутній тривалий час, однак остаточно закрити контейнер вирішив після подачі дружиною в вересні 2020 року позову про розірвання шлюбу.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, його вина підтверджується наступними доказами.

- показаннями потерпілої ОСОБА_2 , яка суду пояснила, що з ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбу, однак у вересні 2020 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, через агресивну поведінку чоловіка, який неодноразово вчиняв відносно неї як фізичне так і психологічне насильство, у зв`язку з чим вона змушена була звертатися до правоохоронних органів. Так, зокрема 18.09.2020 відносно нього було винесено тимчасовий заборонний припис терміном на 3 доби. 30.09.2020 вона знаходилася на міському ринку в контейнері, який перебуває у їх спільній сумісній власності та оформлений на чоловіка, та здійснювала торгівлю. В цей час прийшов ОСОБА_1 та почав вимагати закрити контейнер, вживав нецензурну лайку та погрози економічного характеру, зокрема щодо заборони здійснювати торгівлю. Такими діями він намагався залишити її без засобів існування, таким чином помстившись за її заяву про розірвання шлюбу. При цьому ображав її батька ОСОБА_3 , який її захищав. Також зазначила, що торгівлю в цьому контейнері здійснює тривалий час, протягом якого питаннями оформлення торгового патенту займався її чоловік. Їй було відомо, що торговий патент закінчився, але оскільки до цього часу ніяких питань не виникало, вона щоб забезпечити себе та дитину виходила працювати. Після конфлікту з ОСОБА_1 в вересні 2020 року, вона вживає заходи для оформлення дозвільних документів на торгівлю.

- показаннями свідка ОСОБА_4 , який суду пояснила, що ОСОБА_2 є її дочкою, а ОСОБА_1 зятем. За час їх шлюбу ОСОБА_1 неодноразово вчиняв відносно її дочки, як психологічний тиск, так і фізичне насильство. Погрожував, що залишити без засобів існування, якщо вона від нього піде. 30.09.2020 вона безпосередньо не була присутня на місці події, але в цей час телефонувала дочці і від неї дізналася, що ОСОБА_1 прийшов на ринок і змушує її закрити контейнер, тим самим перешкоджаючи її у можливості заробляти кошти для утримання її та дитини. Дізнавшись про це, вона зателефонувала своєму чоловіку ОСОБА_3 , який знаходився неподалік ринку та попросила підійти до доньки. Коли той прийшов на місце події, то ОСОБА_1 почав ображати і його.

- показаннями свідка ОСОБА_5 , який суду пояснив, що працює разом з ОСОБА_1 , 30.09.2020 близько 10 год. він домовився, з останнім про зустріч на міському ринку для обговорення робочих питань. В ході розмови вони підійшли до контейнера, в якому працювала його дружина, і попросив її закрити контейнер, оскільки немає патенту на торгівлю, на що вона відповіла, що сама зачинить. ОСОБА_1 казав, що разом зачинимо і підемо. Розмова була спокійна з обох сторін, сварки не було, і жодних погроз він не чув. Потім приїхали працівники поліції. Думає, що поліцію викликала ОСОБА_2 , але чому не знає. Після того як приїхали працівники поліції він пішов у своїх справах.

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що 30.09.2020 року близько 11 год в телефонній розмові з дружиною дізнався, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відбувається конфлікт. Підійшовши до контейнеру на ринку, де працювала донька, він побачив, що між нею та чоловіком відбувається конфлікт, під час якого останній висловлював на її адресу нецензурну лайку та намагався закрити контейнер. При цьому ОСОБА_2 намагалася пояснити, що контейнер є їхньою спільною сумісною власністю, і те, що вона працює, оскільки на утримання її та дочки потрібні кошти.

- терміновим заборонним приписом стосовно кривдника від 18.09.2020 року, яким ОСОБА_1 заборонялося спілкуватися з ОСОБА_2 з 18.09.2020 року по 21.09.2020 року, в зв`язку з вчиненням домашнього насильства.

- договором оренди торгового місця для торгівлі № 94 від 01.12.2019 року.

При цьому суд відхиляє посилання ОСОБА_1 , згідно яких він не вбачає в своїх діях ознак економічного насильства.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

За обставинами цієї справи подружжя ОСОБА_6 під час спільного проживання вирішили здійснювати діяльність з роздрібної торгівлі, для чого взяли в оренду контейнер № 902 у СТ «Лубенський ринок» строком до 30.11.2020 року.

Цей договір оренди укладено ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.3 статтею 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя і відповідно до норм законодавства України повинні враховуватися при поділі майна.

Таким чином, враховуючи притаманну сімейним відносинам «презумпцію спільності інтересів подружжя» права і обов`язки за цим договором виникли у обох подружжя.

Відтак, фактично ОСОБА_1 були вчинені умисні протиправні дії щодо перешкоджання ОСОБА_2 в реалізації права користування торговим місцем, що позбавило її можливості працювати та заробляти кошти на існування.

Вказане свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 ознак економічного насильства, що відповідно до Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» є однією із форм домашнього насильства, та охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на те, що такі дії ним були вчинені з метою недопущення потенційних санкцій податкової інспекції за здійснення торгівлі без торгового патенту судом відхиляються, оскільки наведене не може бути підставою для перешкоджання в реалізації права користування. Спірні відносини повинні вирішуватися в адміністративному порядку. При цьому суд враховує те, що відповідно до пояснень самого ОСОБА_1 торговий патент на цей контейнер відсутній тривалий час, однак на таку обставину, як на підставу для перешкоджання ОСОБА_2 в реалізації її права на користування контейнером, він вказав лише після того, як дружина подала заяву про розірвання шлюбу.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною, а його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи особу правопорушника, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у виді штрафу.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Враховуючи дану норму законодавства та виходячи з положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 24, 40-1, 280, 283, 284, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. (Отримувач: УК у Лубенському р-ні/м.Лубни/22030101 Код отримувача (ЄДРПОУ): 37710415 Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.) Номер рахунку (IBAN): UA0016011 Код класифікації доходів бюджету: 22030101 Найменування коду класифікації доходів бюджету: Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050 Наявність відомчої ознаки «00» Без деталізації за відомчою ознакою).

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її винесення через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає чинності після закінчення строку її оскарження (опротестування).

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М.Даценко