Справа № 127/7552/20
Провадження № 3/127/2637/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2020 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бессараб Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 44-3 КУпАП, відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №137122 від 27.03.2020 року встановлено, що 27.03.2020 року о 17.30 год., в м. Вінниці по вул. Немирівське шосе, громадянин ОСОБА_1 здійснював нерегулярні пасажирські перевезення транспортним засобом «Богдан» А-09202, д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушив абзац 2 підпункт 4 пункт 2 Постанови Кабінету міністрів України №211 від 11.03.2020 року.

Такі дії ОСОБА_1 співробітником поліції кваліфіковано за ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. Суду пояснив, що він не порушував вимоги Постанови Кабінету міністрів України №211 від 11.03.2020 року, оскільки мав всі необхідні дозволи по перевезенню працівників з та до м. Вінниці на завод «Грін Кул», що розташований по вул. Немирівське шосе, 213 в м. Вінниці, тобто здійснював регулярні спеціальні пасажирські перевезення.

Адвокат Бахур В.А., який здійснює захист інтересів ОСОБА_1 у даній справі просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Бахура В.А., дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ст. 30 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що на територіях, де встановлено карантин, місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування надається право запроваджувати більш жорсткі, ніж встановлені нормативно-правовими актами, вимоги щодо якості, умов виробництва, виготовлення та реалізації продуктів харчування, режиму обробки та якості питної води.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП №137122 від 27.03.2020 року ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а саме за те, що 27.03.2020 року о 17.30 год., в м. Вінниці по вул. Немирівське шосе, громадянин ОСОБА_1 здійснював нерегулярні пасажирські перевезення транспортним засобом «Богдан» А-09202, д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушив абзац 2 підпункт 4 пункт 2 Постанови Кабінету міністрів України №211 від 11.03.2020 року.

Проте належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 2 підпункту 4 пункту 2 Постанови Кабінету міністрів України №211 від 11.03.2020 року, матеріали справи не містять.

З наданих суду адвокатом ОСОБА_2 доказів судом встановлено, що власником автобуса «Богдан» А-09202, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с. 47).

ОСОБА_3 є суб`єктом підприємницької діяльності по КВЕД 49.31 пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення, КВЕД 49.39 інший пасажирський наземний транспорт (а.с. 43-44).

ОСОБА_1 є найманим працівником - водієм у ФОП ОСОБА_3 (а.с. 45-46).

Згідно договору про надання послуг №31-05/1 від 31.05.2018 року та додатковими угодами до нього, а також додатками до договору Графіку руху автобуса по перевезенню працівників ТОВ «Грін Кул», ФОП « ОСОБА_3 » (Перевізник) надає ТОВ «Грін Кул» (Замовник) послуги з спеціального пасажирського перевезення працівників ТОВ «Грін Кул» до/від підприємства за адресою - вул. Немирівське шосе, 213 в робочі дні (з понеділка по п`ятницю крім святкових і неробочих днів), починаючи з 01.06.2018 року згідно погоджених графіків та маршрутів руху автобуса до 31.12.2020 року (а.с. 35-42).

Відповідно до наявних в справі письмових пояснень ОСОБА_4 , яка є медичним працівником в ТОВ «Грін Кул» за адресою: м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, 213 (а.с. 4) встановлено, що 27.03.2020 року близко 17.20 год. вона сіла разом з іншими працівниками в автобус «Богдан», який здійснює розвозку працівників і вони поїхали до міста. На блок посту автобус зупинили працівники поліції, суть зупинки не пояснили. Автобус був заповнений пасажирами на половину.

Згідно пункту 13 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 18.02.1997 року №176 (зі змінами і доповненнями), перевезення пасажирів автобусами залежно від режиму їх організації можуть бути регулярними, регулярними спеціальними та нерегулярними.

Відповідно до пунктів 13, 45-50 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, регулярні спеціальні перевезення організовуються для перевезення працівників підприємств, установ та організацій, учнів, студентів та інших організованих груп пасажирів; здійснюються відповідно умов, зазначених у паспорті маршруту, та на підставі договору, згідно з яким автомобільний перевізник надає підприємству, установі та організації, яка виступає замовником послуг, послуги з перевезення організованої групи пасажирів за певним маршрутом і визначеним розкладом руху, протягом передбаченого договором строку.

Згідно абзацу 2 підп. 4 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року №211 (в редакції, викладеній у Постанові Кабінету міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211» від 25.03.2020 року №239), до 24 квітня 2020 року заборонено регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, крім перевезення: службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами підприємств, закладів та установ за умови забезпечення водіїв та пасажирів під час таких перевезень засобами індивідуального захисту в межах кількості місць для сидіння і виключно за маршрутами руху, погодженими з органами Національної поліції, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів.

Таким чином, станом на 27.03.2020 року допускалося перевезення пасажирів працівників підприємства, установи, організації за спеціальними регулярними перевезеннями, організованими відповідно до пунктів 13, 45-50 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 18.02.1997 року №176 (зі змінами і доповненнями).

Отже, з наведеного вище слід дійти висновку, що водій ОСОБА_1 як найманий працівник фізичної особипідприємця ОСОБА_3 здійснював регулярні спеціальні пасажирські перевезення пасажирів - працівників підприємства ТОВ «Грін Кул» за договором №31-05/1 від 31.05.2018 року та додатковими угодами до нього, що допускалося Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року №211 (в редакції, викладеній у Постанові Кабінету міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211» від 25.03.2020 року №239).

Будь-яких доказів щодо порушення ОСОБА_1 санітарних та протиепідемічних заходів при перевезенні пасажирів, а також щодо недотримання ним кількості місць для сидіння і маршрутів руху, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року №211 (в редакції, викладеній у Постанові Кабінету міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211» від 25.03.2020 року №239), матеріали справи не містять.

Пояснення ОСОБА_4 також не доводять вину ОСОБА_1 , а навпаки, спростовують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Суд критично оцінює дані протоколу про адміністративне правопорушення, рапорт поліцейського Василя Апостола, які подані як докази вини ОСОБА_1 , оскільки свого підтвердження в частині висунутого звинувачення не знайшли, а сумніви з цього приводу не усунуті, тому суд їх тлумачить на користь особи, щодо якої складено протокол.

Суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, проаналізувавши зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на обставини, встановлені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суд дійшов висновку, що сукупністю зібраних та досліджених судом доказів не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП №137122 від 27.03.2020 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 44-3, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: