Справа № 559/2586/20
Номер провадження 3/559/1241/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 року місто Дубно Рівненська область

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ралець Р.В. за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Лопухович А.О. розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ст. 44-3 КУпАП, роз`яснивши ст. 268 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

16.11.2020 поліцейським взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Рівненській області капралом поліції Полюхович Мартою Валеріївною, складено протокол серії ГР179115 за ст. 44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , як зазначено у даному протоколі, 16.11.2020 близько 10 год. 54 хв. у с.Підлужжя по вул.Залізнична, Дубенського району, Рівненської області, гр. ОСОБА_1 порушив правила щодо карантину людей, а саме, перебував без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, чим порушила пп. 2 п. 10 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Лопухович А.О. пояснила, що правильним прізвищем її підзахисного є « ОСОБА_2 », а не « ОСОБА_3 », як зазначено у протоколі. Зі змістом протоколу категорично не погоджується, він складений із грубими порушеннями, оскільки її підзахисний є інвалідом І групи, у нього після ДТП великі труднощі із пересуванням, з будинку він лише виходить у двір, під час переглянутого відеозапису, який долучений до матеріалів справи, нею встановлено, що особа на відео не являється ОСОБА_1 , дружина її підзахисного впізнала дану особу, яка є їхнім односельчанином гр. Залевським, окрім того звернула увагу, що під час спілкування із працівниками поліції, дана особа спочатку вказує свої дійсні ПІП, однак працівники поліції, з незрозумілих причин, виправляла його, а згодом, після того, як нею було здійснено пошук по базі даних, за допомогою службового планшету, назвала дату народження та адресу проживання ОСОБА_1 просила оглянути в судовому засіданні диск на якому зафіксовано реальний фізичний стан її підзахисного, в решті надала пояснення згідно поданої письмової заяви /а.с.16-18/

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що провадження у справі необхідно закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення виходячи з наступного.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/ 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

До цього ж, в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Крім цього, Європейський суд з прав людини підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вказані рішення ЄСПЛ, які згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обов`язкові і для працівників Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, суперечить іншим матеріалам справи про адміністративне правопорушення, оскільки відомості зазначені у ньому належним чином не узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Переглянувши за участі захисника Гандзілевського О.П. відеоматеріал з боді камери поліцейського/а.с.6/, відеозапис на якому зафіксовано ОСОБА_1 /а.с.24/, копію паспорту ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 /а.с.9/, фото ОСОБА_1 /а.с.23/, приходжу до висновку, що порушник на відео з боді камер працівника поліції, не являється гр. ОСОБА_4 , а є взагалі інша особа.

Як зазначала в судовому засіданні захисник Гандзілевського О.П. та на що суд звертає особливу увагу, що на відео з боді камер працівника поліції, чітко вбачається, що порушник спочатку чітко представляється як « ОСОБА_5 », у подальшому він називає свою адресу і рік народження, але, з незрозумілих причин, його постійно виправляє та корегує працівник поліції, а після здійснення пошуку даних у базі, вона озвучує ПІП ОСОБА_1 , дату та рік його народження, а порушник лише підтверджує цю інформацію.

Згідно до приписів «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла));

Всупереч вказаному, у протоколі серії ГР №179115 від 16.11.2020 а саме, у графі "особу встановлено" - відсутні дані документу (дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла) на підставі якого було встановлено особу, на яку складено протокол про адміністративне правопорушення. При цьому зазначено, особу встановлено ІПС «АРМОР». Так, у ЗУ "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України,посвідчують особу чи її спеціальний статус" визначено перелік документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. Зі змісту даної норми випливає, що встановлення особи за базами АРМОР не передбачено діючим законодавством.

Таким чином, суд звертає увагу на ще одне грубе порушення, допущене посадовою особою, яка склала протокол, а саме зазначення у протоколі, що особу встановлено ІПС АРМОР, що прямо суперечить «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», і знову ж таки, свідчить про те, що посадова особа, яка склала протокол, не встановила особу правопорушника, що є неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене, не можна погодитись з грубими порушеннями, які були допущені працівниками поліції під час складання протоколу та в подальшому встановлені судом.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням положень ч.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії, рішення від 30 травня 2013, заява №36673/04) та «Капелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) у випадку, коли викладена у протокол фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має право самостійно редагувати її, а так само, не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).,З огляду на викладене, оскільки згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, то усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, а також, грубо порушено процесуальний порядок оформлення адміністративних матеріалів, що, як наслідок, стало причиною безпідставного обвинувачення особи. Отже, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення..

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.9,44-3,247,256,268,283-285,294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , за ст.. 44-3 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Дубенського міськрайонного суду

Рівненської області Р.В.Ралець