Справа №461/2967/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представника митниці Бедрія М.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Галицької митниці Держмитслужби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народився та проживає у АДРЕСА_1 ,

за ст.471 Митного кодексу України,

встановив:

12.03.2020 року близько 15 години 59 хвилин ОСОБА_1 в якості водія на автомобілі марки «VOLKSWAGEN LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , прямуючи з приватної поїздки з Республіки Польща в Україну через м/п «Рава-Руська» Галицької митниці Держмитслужби, обрав для слідування смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», чим своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. При митному оформленні автомобіль було скеровано зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів, де під час огляду автомобіля було виявлено товари в кількості, що перевищує обмеження щодо ввезення громадянами на митну територію України встановлені відповідно до ст. 378 МКУ та Постанови Кабінету Міністрів України № 434 від 21.05.2012 року, а саме: шарф фірми виробника VERSOLI 33 шт., кофта фірми виробника FASHION 24 шт., блузка FASHION 24 шт., куртка FRENDY 4 шт., джинси фірми QUALITIM SARA JENS 20 шт., джинси фірми GUDIES DENIM EDITION 25 шт., джинси фірми FASION 10 шт., які знаходилися в сумках у салоні автомобіля, без ознак приховування. Даний товар громадянин України ОСОБА_1 визнав своїм.

Захисник Карпія М.В. під час розгляду справи в суді факт вчинення правопорушення заперечив. Вказав, що у ОСОБА_1 не було обов`язку декларувати переміщуваний товар зважаючи, що його вартість не перевищувала 500 євро та сумарну вагу 50 кг, чого не було встановлено інспектором при складанні протоколу. Крім цього, пояснив, що товар належить не тільки ОСОБА_1 , а й іншим особам, які перетинали кордон разом з ним у той день пасажирам «VOLKSWAGEN LT 35». Товари були придбані для потреб їх сімей. ОСОБА_1 перевозив лише частину товару. З цього приводу подав до суду письмові пояснення, на підставі яких просив закрити провадження у справі.

Представник Галицької митниці Держмитслужби протокол підтримав.

Заслухавши представника митниці, захисника, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.4 ст.366 МК України, громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Згідно ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів ОСОБА_1 , обравши зону митного контролю «зелений коридор», намагався перемістити через митний кордон України товар, шляхом недекларування, який перевищує неоподатковану норму до ввезення на територію України, що доводиться дослідженими в ході розгляду справи: протоколом про порушення митних правил №0845/20900/20 від 12.03.2020 року до якого ОСОБА_1 жодних зауважень та доповнень не мав, долученими до нього копією паспорта ОСОБА_1 , копією контрольного талону, описом предметів вилучених у ОСОБА_1 , актом про проведення огляду товарів, письмовими поясненнями пасажирів транспортного засобу, згідно яких жоден з них не визнав приналежність вилученого товару йому(пасажиру).

Вищенаведені докази доводять факт вчинення правопорушення, є належними та допустимими.

Статтею ст. 471 МК України передбачена відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Згідно ч.1 ст.374 МК України, товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

ОСОБА_1 та його захисник документів, які б підтверджували вартість товарів ні митному органу, ні суду під час розгляду справи не подали. Також не вказали точну кількість та найменування переміщуваного ОСОБА_1 товару.

Під час проходження митного контролю з фактом правопорушення погоджувався ОСОБА_1 , визнав товар своєю власністю, жодних зауважень до протоколу не висловив.

З письмових пояснень пасажирів автомобіля вбачається, що останні перевозили особисті речі, хто з них і яку кількість товару переміщував, яка точна вартість такого товару жоден з пасажирів не вказав, як і не вказав на приналежність вилученого товару саме пасажирам, а не ОСОБА_1 .

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_2 пояснив, що їхав з ОСОБА_1 за товарами. В машині їх було 9 чоловік. Товар належав сімом особам. Який товар належить йому пояснити не зміг.

Таким чином, доказів того, що переміщуваний товар належить не тільки ОСОБА_1 а й іншим особам в ході розгляду справи не здобуто. Покази свідка, в свою чергу, з матеріалами справи не узгоджуються та спростовуються його письмовими поясненнями, протоколом та долученими до нього документами, а відтак відхиляються судом.

При цьому, враховую, що твердження сторони захисту щодо тиску на свідків під час дачі письмових пояснень не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а відтак такі твердження також відхиляються судом.

Відповідно до матеріалів справи загальна вартість переміщуваного товару становить 39 274,68 гривень, що перевищує еквівалент 500 євро.

Таким чином, вищеописані надані суду та досліджені в процесі судового розгляду докази у своїй сукупності свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

При цьому, суд відхиляє доводи ОСОБА_1 наведені у письмових запереченнях, оскільки такі не підкріплені жодними доказами та повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні вищенаведеними доказами, які узгоджуються між собою та протоколом.

Таким чином, аналізуючи наведені докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України доведена повністю.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, суд приймає до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, приходжу до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у виді штрафу, в межах встановлених санкцією ст. 471 МК України. Товари, що були предметом правопорушення слід повернути ОСОБА_1 для вивезення за межі території України або здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів.

У відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 гривень.

Також з особи, яка притягається до відповідальності, підлягають стягненню витрати, понесені митним органом за зберігання товарів, які стали предметом порушення митних правил на складі митниці.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 471, 486, 527, 528 МК України, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 Митного кодексу України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 гривень.

Вилучений, згідно протоколу №0845/20900/20 від 12.03.2020 року, товар повернути ОСОБА_1 для вивезення за межі території України або здійснення його митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, що є предметом порушення митних правил в сумі 1937,87 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України 420,40 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.