ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/9250/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Скуба А.В. розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

20 жовтня 2020 року о 01 год. 10 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Citroen C5» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Дніпровська Набережна, 19 що в м. Києві в стані наркотичного сп"яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у лікаря-нарколога в КМНКЛ "Соціотерапія", чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відомі його права і обов`язки передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а також те, що справа про адміністративне правопорушення відносно нього буде розглядатися в Дарницькому районному суді м. Києва.

Окрім цього, судом вжито всіх можливих заходів для забезпечення права ОСОБА_1 взяти безпосередню участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно нього в суді. Однак враховуючи те, що у відповідності до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не визнана обов`язковою, беручи до уваги скорочений строк, протягом якого на особу може бути накладено адміністративне стягнення, суд приходить до висновку, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід розглянути за наявними у справі доказами, що за вказаних вище обставин не буде порушенням права останнього на захист.

Також, вказане рішення суду узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Частиною 2 ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, дані відображені у результатах приладу висновку КМНКЛ "Соціотерапія" №006101, відповідно до якого під час проходження тесту ОСОБА_1 було виявлено перебування під дією наркотичного (стимулято-амфетамін) сп"яніння та відеозапис з нагрудних камер інспекторів патрульної поліції з яких вбачається, що водій керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог п. 2.9 (А) Правил дорожнього руху України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

У судовому засіданні об`єктивно встановлено, що ОСОБА_1 під час зупинення за керуванням транспортним засобом перебував у стані наркотичного сп`яніння всупереч вимогам п. 2.9 (а) ПДР України.

Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, які не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 (а) ПДР України «поза розумним» сумнівом доведена в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, обставини та характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, відсутність обтяжуючих обставин, вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КпАП України.

На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, ч.2 ст.130, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 н.м.д.г., що становить 10 200 гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Строк стягнення відраховувати з моменту вилучення посвідчення водія.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя: