Справа № 307/2444/20
Провадження № 3/307/1313/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Стецюк М.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від Тячівського ВП ГУНП України в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , приватного підприємця,

за вчинене правопорушення, передбачене ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

22.08.2020 року о 14 год. 00 хв., ОСОБА_1 , в АДРЕСА_1 , здійснювала торгівлю за барною стійкою в кафе-барі «Галант» без засобів індивідуального захисту, чим порушила п.1 постанови КМУ №392 від 20.05.2020 року.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнала та пояснила, що коли в кафе зайшли працівники поліції вона стояла за високою барною стійкою, маски в той час на ній не було через те, що тільки її зняла бо хворіє на бронхіт і погано себе почувала, однак завжди з відвідувачами тримає дистанцію та одягає маску.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідеміологічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширення особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: у т.ч. місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в протоколі трьох складників: фактичних обставин; правової кваліфікації; формулювання порушення.

При цьому під формулюванням порушення (суть) розуміється короткий виклад тексту диспозиції правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула звинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого діяння, а юридичне формулювання (формула та формулювання) - це правова модель діяння, вказівка на правові норми, порушення яких інкримінується особі.

У той же час, підставами застосування норми закону є скоєння діяння, фактичні обставини якого й зумовлюють її вибір. Коли фактичні обставини діяння й норма права, яка передбачає відповідальність за його скоєння, встановлені правильно, однак неправильно обрана форма закону - застосована не та частина статті закону, чи редакція статті, яка не була чинною на момент порушення, або ж не давала підстав для застосування її зворотної дії в часі, указівка на сам закон, то таке застосування закону про відповідальність є незаконним.

Адже, юридичну визначеність необхідно розуміти через такі її складові, як-то: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права. Кожна особа відповідно до конкретних обставин має орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних правових наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права.

Уточнювати, відредактовувати протокол з цього питання суд змоги не має, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Тим самим, такий недолік автоматично незалежно від доданих до справи матеріалів тягне за собою закриття провадження в останній на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2», на усій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин.

Згідно Постанови КМУ від 20 травня 2020 року №392 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2» та етапів послаблення протиепідемічних заходів з 22 травня 2020 року до 22 червня 2020 року на всій території України продовжено дію карантину, встановленого постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211, та в подальшому Постановою КМУ "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" № 500 від 17.06.2020 було продовжено адаптивний карантин до 31.07.2020 року.

З 01 серпня 2020 року до 31 серпня 2020 року на всій території України продовжено дію карантину, встановленого постановою КМУ від 11 березня 2020 року №211, відповідно до Постанови КМУ "Про встановлення карантинних та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території України із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2" №641 від 22.07.2020 року.

На час складання протоколу (22 серпня 2020 року) про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , на всій території України діяв карантин, встановлений Постановою КМУ №641 від 22.07.2020 року, однак у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №742988 від 22.08.2020 року відсутнє посилання на вказану постанову, а тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП за порушення п.1 Постанови КМУ №392 від 20.05.2020, є необґрунтованим.

Разом з цим, після надходження справи до суду після належного оформлення, яку було повернуто в Тячівський ВП ГУНП у Закарпатській області 09.09.2020 року та вдруге 25.09.2020 року, вказані недоліки в постановах суду не були усунуті, однак в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №742988 від 22.08.2020 року з`явились виправлення, а саме в частині імені правопорушника, яке було виправлено з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ».

Однак, відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС від 06.11.2015 року за №1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне затримання, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне затримання підписано особою, щодо якої його складено.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Також, відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Наведені факти свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження по справі підлягає закриттю у випадку відсутності складу правопорушення.

Враховуючи, викладене, приходжу до висновку, що справа про адміністративне правопорушення у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст.40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 40-1, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283-284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у її діях події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: М.Д.Стецюк