Справа № 127/8436/15-п
Провадження № 33/801/724/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Михайленко А. В.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2015 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 36 грн 54 коп. на користь держави.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2015 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що у 2020 році пройшов курс підготовки для отримання права керування транспортними засобами категорії «СЕ», однак, при звернені до Регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області для складення іспиту із теоретичної підготовки/перепідготовки водіїв йому відмовлено у доступі до складання іспиту з причин того, що нібито у 2015 році рішенням суду його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано щодо нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. Вказана ситуація для нього є незрозумілою, адже жодних правопорушень він не вчиняв, в судове засідання його не викликали та рішення суду він не отримував. З метою з`ясування обставин справи він звернувся до міського суду та з`ясував, що дійсно у 2015 році розглядалася справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. 01.09.2020 він ознайомився з матеріалами справи та встановив, що постановою суду від 12.05.2015 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення особу правопорушника встановлено на підставі посвідчення водія від 25.04.2007 НОМЕР_1 , яке було вилучено працівниками ДПС, однак, дане посвідчення ним було втрачено ще у 2012 році, про що він повідомив Вінницький ВРЕР УДАІ УМВС у Вінницькій області. 14.11.2012 йому видано посвідчення водія НОМЕР_2 з відміткою «Дублікат», яким він користуються і по даний час. Таким чином станом на 30.03.2015 посвідчення водія від 25.04.2007, вказане в протоколі про адміністративне правопорушення, в його користуванні та розпорядженні не перебувало.

За вказаних в протоколі обставин транспортним засобом він не керував та підпис у протоколі не ставив, а підписи та пояснення, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, за зовнішніми ознаками повністю відрізняються від його почерку та підпису і виконані не ним, а іншою особою.

Судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального права, а саме не забезпечено розгляд справи в присутності правопорушника, чим порушено його право на захист.

Враховуючи, що транспортним засобом він не керував та не є особою, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, судові повістки та оскаржувану постанову не отримував, ознайомився з матеріалами справи та змістом постанови лише 01.09.2020, ОСОБА_1 також просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 026153, складеного 30.03.2015 прапорщиком міліції ОСОБА_2 , ОСОБА_1 30.03.2015 о 23 год. 20 хв. в м. Вінниці по вул. Пирогова керував транспортним засобом Део Ланос ДІА НОМЕР_3 з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на промінь світла, млява мова та рухи). Від проходження медичного огляду в наркодиспансері в присутності двох свідків ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У п. 2.5 Правил дорожнього руху зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із доведеності його вини матеріалами справи.

Як на підставу для скасування постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 посилався на те, що за вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення обставин транспортним засобом він не керував, протокол не підписував та не вносив до нього записи.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_1 постановою суду від 19.10.2020 з метою з`ясування, ким виконаний підпис в протоколі про адміністративне правопорушення, а також рукописні засоби призначено судово почеркознавчу експертизу (а.с.76-77).

Висновком експерта за результатами проведення судової технічної та почеркознавчої експертизи від 15.12.2020 №7758/7759/20-21 встановлено, що підписи в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 №026153 в графі «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, унесені про мене дані правильні) та в графі «Тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримав (підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності)» виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Рукописні записи в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 №026153 в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с.94-99).

Апеляційний суд також бере до уваги, що територіальний сервісний центр МВС № 0541 на запит ОСОБА_1 надав інформацію, відповідно до якої посвідчення водія НОМЕР_1 (яке надано та вилучено під час складання 30.03.2015 протоколу про адміністративне правопорушення) 23.06.2012 працівниками ДАІ було виставлено у розшук. 12.07.2012 ОСОБА_1 видано посвідчення водія НОМЕР_4 , НОМЕР_5 від 13.07.2012, НОМЕР_6 від 14.11.2012 (а.с.35).

За таких обставин, працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної постанови не було належним чином встановлено суб`єкта порушення правил дорожнього руху, адже підпис від імені ОСОБА_1 та записи в протоколі виконанні іншою особою.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Таким чином, відповідь на запит з сервісного центру та висновок експертів від 15.12.2020 повністю підтверджують пояснення ОСОБА_1 щодо його непричетності до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові.

Оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, та не був на місці його вчинення, тобто не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2015 року не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Встановлені та описані вище під час апеляційного перегляду справи обставини підтверджують викладені в клопотанні про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду доводи, тому, зважаючи на те, що ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції протягом десяти днів з моменту ознайомлення з матеріалами справи і отримання копії постанови, беручи до уваги, що доказів повідомлення його про розгляд справи та отримання ним копії оскаржуваної постанови матеріали справи не містять, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущений з поважних причин та на підставі ч. 2 ст.289 КУпАП підлягає поновленню.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало