490/1867/20 від04.06.2020
н/п 3/490/1549/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________________
Справа № 490/1867/20
н/п 3/490/1549/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2020 року м.Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м.Миколаєва Медюк С.О., за участю секретаря Грекова О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали, які надійшли з Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичної особи-підприємця, номер облікової картки платника податків невідомий, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №568167 від 20.03.2020 року, 20.03.2020 року близько 12:45 год. в АДРЕСА_2 .Миколаєві на вул.Адмірала Макарова, 41, ОСОБА_1 , який є власником кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 Berry Cafe», не припинив роботу закладу та здійснював прийом відвідувачів, чим порушив вимоги підпункту 2 пункту 2 постанови КМУ від 11.03.2020 року №211.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , не погоджуючись з протоколом, зазначив, що він дійсно є власником вказаного кафе. 20.03.2020 року він перебував в готелі на другому поверсі в цій же будівлі, де розташоване кафе. Йому на телефон подзвонив працівник кафе та повідомив, що в них перевірка. Приблизно через одну - дві хвилини він спустився до кафе, де йому показали фото дівчини біля столика та сказали, що вони приймають відвідувачів. Коли він прийшов у кафе, дівчини вже не було. Працівники повідомили, що до кафе зайшла дівчина та, сказавши, що їй погано, попросила води запити ліки. Вони дали їй воду та вона пішла до єдиного в залі столу. Працівники повідомили, що не треба сідати, оскільки є заборона, на що остання повідомила, що вип`є ліки та піде. В цей час, зайшли поліцейські та сфотографували дівчину, яка відразу ж пішла. Додатково зазначив, що у зв`язку з карантином, кафе працювало тільки за попереднім замовленням, а для обмеження входу в кафе, на вході стояв стіл.

Дослідивши надані матеріали справи, а саме: дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення АПР 18 №568167 від 20.03.2020 року, копії рішення Миколаївської міської ради від 17.03.2020 року №56/110, трьох роздруківок фотографій, дійшов наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (яка діяла на час складення протоколу), з 12.03.2020 року до 03.04.2020 року на усій території України встановлено карантин. Підпунктом 2 пункту 2 вказаної постанови, заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. проведення всіх масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів, у яких бере участь понад 10 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Диспозиція норми ст.44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей.

Однак, відповідальна посадова особа, при складенні протоколу, не встановила та не зазначила, який саме пункт нормативно-правового чи підзаконного нормативно-правового акту, який передбачає конкретні правила щодо карантину людей було порушено.

Як вбачається з п.2.3 рішення Миколаївської міської ради від 17.03.2020 року №56/110, діяльність з надання послуг з громадського харчування з застосуванням адресної доставки замовлень, за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту не заборонена.

З огляду на що, є незрозумілим та необґрунтованим твердження відповідальної посадової особи, яка складала протокол, про необхідність взагалі припинити роботу закладу і чим це передбачено.

Суд також враховує, що згідно ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а, відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається саме на особу, уповноважену на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначену ст.255 КУпАП.

Як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, працівник поліції послався на два роздрукованих на офісному обладнанні фото зовнішнього та внутрішнього вигляду кафе.

Однак, слід зазначити, що вказані фото носять загальний інформаційний характер і на думку суду, жодним чином не доводять та не спростовують наявність чи відсутність вини в діях чи бездіяльності ОСОБА_1 ..

Крім цього, на підтвердження вини ОСОБА_1 надано третє фото, на якому зображена дівчина, що стоїть біля столу, на якому перебувають два одноразових стакани.

ОСОБА_1 не заперечував факт надання його працівниками дівчині води, оскільки остання повідомила, що почуває себе погано та їй необхідно прийняти ліки.

Однак, як вбачається з фото, дівчина, одягнена у верхній одяг, стоїть біля столу, на якому стоїть одноразовий стакан, що на думку суду свідчить про те, що остання не є відвідувачем та не відпочиває у вказаному закладі. Вказане фото, на думку суду, додатково підтверджує пояснення ОСОБА_1 ..

Крім цього, незрозумілим залишається факт фіксації правопорушення, адже дівчина пішла з кафе відразу, як її сфотографували. До протоколу відповідальна посадова особа не надала пояснення вказаної дівчини (в якості свідка) чи письмове підтвердження відмови надати пояснення, що на думку суду ставить під сумнів вказаний доказ (фото).

З огляду на зазначене, слід констатувати, що з досліджених доказів не встановлено, яким саме чином ОСОБА_1 порушив вимоги ст.44-3 КУпАП і в чому вони полягали.

Таким чином, суддя встановив, що до протоколу про адміністративне правопорушення АПР 18 №568167 від 20.03.2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 не додано жодного належного та допустимого доказу вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

З огляду на що, слід констатувати, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, суд дійшов висновку, що порушення зі сторони ОСОБА_1 . Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 - не відбулось.

До справи не додано будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , тобто не зафіксовано вчинення правопорушення належними доказами. Будь-які докази про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, відсутні. Викладені обставини виключають наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Тому, враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що провадження у справі необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.7, 8, 44-3, 221, 245, 251, 266, 283, 284, 287, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.3, 8, 9, 62, 68 Конституції України, ст.ст.6, 13, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП - закрити за відсутністю в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Суддя С.О. Медюк