Справа № 308/3344/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
10.12.2020 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Коваленка О. М., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Коваленко О. М. в інтересах ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 травня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , гр. України,
Згідно протоколу та постанови судді, 27.03.2020 року приблизно о 20 год. 55 хв. по вул. Новій, 11, у с. Сторожниця Ужгородського району, ОСОБА_1 вживав алкогольні напої горілку, після дорожньо-транспортної пригоди за його участі на перехресті вул. Капушанської та Лецького в м. Ужгороді, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, після чого огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проведено за допомогою приладу «Драгер» у присутності двох свідків, чим вчинив передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі адвокат Коваленко О. М. вказує на те, що постанова судді є незаконною, не відповідає фактичним обставинам справи, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до постанови Ужгородського міськрайонного суду від 14.05.2020 провадження щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в діях останнього складу правопорушення, тобто факт дорожньо-транспортного пригоди не підтвердився, що в свою чергу свідчить про те, що й наслідки за таким фактом теж не можуть існувати окремо від не підтвердженого факту ДТП. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував вищевказані твердження сторони захисту, не викликав і не допитав будь-яких свідків по справі та працівників поліції. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Коваленка О. М., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, а відповідно до ст. 280 цього ж Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 252 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідальність за частиною 4 статті 130 КУпАП настає у разі вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги вважає, що при розгляді справи щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону судом першої інстанції не було дотримано.
Під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 пояснив, що відповідно до постанови Ужгородського міськрайонного суду від 14.05.2020 провадження щодо нього за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення, що свідчить про те, що факт дорожньо-транспортного пригоди не підтвердився, а відповідно його не може бути визнано винуватим за вживання алкоголю після ДТП. Просив провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Адвокат Коваленко О. М. підтвердив пояснення ОСОБА_1 , зазначивши, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП адмістративного правопорушення, оскільки на його запит Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради було надано лист, із якого вбачається, що в них відсутні відомості щодо пошкодження частини клумби транспортного кола на перехресті вул. Капушанська Легоцького, на підставі чого й було закрито провадження за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення.
Так, зі складеного щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП протоколу вбачається, що останньому ставиться у провину те, що 27.03.2020 року приблизно о 20 год. 55 хв. по вул. Новій, 11, у с. Сторожниця Ужгородського району, ОСОБА_1 вживав алкогольні напої горілку, після дорожньо-транспортної пригоди за його участі на перехресті вул. Капушанської та Лецького в м. Ужгороді, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
При цьому, з наданої стороною захисту копії постанови Ужгородського міськрайонного суду від 14.05.2020 убачається, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу цього правопорушення.
Разом із тим, відповідно до постанови Ужгородського міськрайонного суду від 15.05.2020 відносно ОСОБА_1 закрито провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП також у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього правопорушення.
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що факт дорожньо-транспортного пригоди не підтвердився, що в свою чергу свідчить про те, що й наслідки за таким фактом теж не можуть існувати окремо від не підтвердженого факту ДТП, - визнаються не спростованими й заслуговують на увагу.
Погоджуючись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд також бере до уваги і те, що матеріалами справи достовірно не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди, що є обов`язковим елементом складу передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в свою чергу свідчить і про відсутність заборони для вживання ОСОБА_2 алкоголю 27.03.2020 о 20 год. 45 хв. у с. Сторожниця, вул. Нова, 11 (час та місце, зазначені в протоколі за ч. 4 ст. 130 КУпАП).
З огляду на наведене вище, такими, що знайшли своє підтвердження, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував твердження сторони захисту про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення із посиланням на відповідні докази, які апеляційний суд визнає належними й допустимими, а також не викликав і не допитав будь-яких свідків по справі та працівників поліції.
Наведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що, на переконання апеляційного суду, свідчить про те, що, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції у порушення вимог передбачених ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП не з`ясував усі обставини справи та не дав оцінки доказам у їх сукупності, що свідчить про формальний підхід до розгляду справи щодо ОСОБА_1 ..
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.
Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Аналізуючи досліджені під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_2 вимог передбачених п. 2.10 «Є» Правил дорожнього руху України та про наявність у його діях складу передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, не підтверджуються зібраними у справі доказами, приєднані до справи докази породжують сумніви у достовірності викладених у них фактів, та ґрунтуються на припущеннях - суб`єктивних даних відповідних посадових осіб, що у свою чергу, з огляду на вищенаведені норми та обставин, свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу цього адміністративного правопорушення.
При цьому, апеляційний суд вважає, що відсутність у матеріалах справи переконливих доказів про вчинення ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди виключає і допустимість протоколу як джерела доказів, що в свою чергу виключає наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Пояснення сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення достовірними доказами не спростовані, і матеріали справи не містять відомостей, які б давали підстави для сумнівів у достовірності цих пояснень, тому керуючись принципом презумпції невинуватості, апеляційний суд приймає до уваги ці пояснення.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, можливості збирання додаткових доказів у підтвердження факту скоєння правопорушення вичерпані, а апеляційним судом вжиті всі передбачені законом заходи для з`ясування обставин, що мали місце за участі ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Приймаючи рішення про закриття провадження у справі апеляційний суд також зазначає, що відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили адміністративні правопорушення на транспорті, їх огляд та огляд транспортних засобів, складання протоколів про адміністративні правопорушення, з`ясування обставин, за яких скоєно правопорушення, вилучення речей та документів (посвідчення водія та інших), покладаються на органи Національної поліції, їх територіальні підрозділи, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що саме на відповідних посадових осіб патрульної поліції покладено доведення винуватості особи у вчиненні того чи іншого правопорушення на транспорті з точним дотриманням положень чинних нормативно-правових актів.
Приймаючи рішення апеляційний суд також бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи; що справа про адміністративне правопорушення повинна бути розглянута у розумні строки.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Коваленко О. М. в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан