Справа № 464/6143/19 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 33/811/304/20 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 06 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 09.11.2019 о 02:00 год на проспекті Червоної Калини, 34 у м. Львові, керував автомобілем марки «Fiat», р.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив пункт 2.5 ПДР.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на необґрунтованість постанови судді Сихівського районного суду м. Львова від 06 лютого 2020 року, просить таку скасувати, а справу закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що суд першої інстанції не досліджував матеріали справи, не вжив заходів з метою повного та всебічного розгляду справи та не встановив обставин, які підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Вважає, що поліцейськими була порушена процедура оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, зазначена в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС від 06.11.2015 № 1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941 та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі від 07.11.2015 № 1395, зокрема під час складання протоколу були відсутні свідки, апелянту не надали можливості подати свої пояснення та зауваження до протоколу.

Звертає увагу на те, що працівники поліції не представилися, не пред`явили посвідчень та не роз`яснили йому його права та обов`язки.

Також апелянт зазначає, що згідно п.7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №275222 був складений 09.11.2019 року, строк притягнення його до адміністративної відповідальності сплив 09.02.2020 року.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив і клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Так, практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №275222 від 09.11.2019 (а.с.1); письмовими поясненнями свідків, що засвідчили факт відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.2,3); а також копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАк №1723984 від 09.11.2019, що стало причиною зупинки (а.с.4).

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Покликання апелянта в апеляційній скарзі на те, що працівники поліції порушили Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, оскільки під час складання були відсутні свідки, спростовується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №275222 від 09.11.2019 (а.с.1), в якому вказані свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та наявні їхні підписи, а також письмовими поясненнями зазначених вище свідків, що засвідчили факт відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.2,3).

Щодо посилань апелянта про те, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції врахував докази, яка містяться в матеріалах справи та інші обставини, які мали місце в даній справі.

Щодо доводів апелянта про те, що йому працівники поліції не надали можливості подати свої пояснення та зауваження до протоколу, а також не роз`яснили його права та обов`язки, то слід зазначити, що у вказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 від пояснень відмовився, з правами ознайомився.

Таким чином, докази здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції не має.

Що стосується доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції строків, передбачених ст. 38 КУпАП, то таке є безпідставними.

Згідно ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративне правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Враховуючи, що адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було вчинене 09 листопада 2019 року, а рішення у справі в суді першої інстанції було постановлено 06 лютого 2020 року, тобто в межах трьох місяців з дня вчинення правопорушення, передбачених ст. 38 КУпАП, тому безпідставним є і закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 06 лютого 2020 року відносно ОСОБА_1 , залишити без змін, а його апеляційну скаргу, без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк