ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
28 грудня 2020 рокуСправа №: 695/2897/20
Номер провадження 3/695/2168/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 269061 від 02.11.2020 року ОСОБА_1 02.11.2020 року близько 15 год. 00 хв. в м. Золотоноша по вул.. Садовий проїзд, в приміщені перукарні «Мілена» перебувала без засобів індивідуального захисту, маски, чим порушмила постанову КМУ №641 від 22.07.2020 року п. 10 пп. 1.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані за ч. 1 ст.. 44-3 КУпАП.

Для розгляду матеріалів справи ОСОБА_1 не з`явилася із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Згідно зі ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. І ст. 6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності до суду не з`явилася, про причини неявки не повідомила, а тому суддя вважає за можливе розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідно до ст. 278 КУпАП під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи.

Дослідивши матеріали справи суддя приходить до наступного висновку.

Так, положеннями ст. 44-3 КУпАП (на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення) передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року встановлено карантин та запроваджено посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Згідно пп. 1 п. 10 вказаної постанови Кабінету Міністрів України на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Факт перебування ОСОБА_1 в приміщенні перукарні без засобів індивідуального захисту, а саме без респіратора чи захисної маски підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 02.11.2020 року, письмовими поясненнями самої ОСОБА_1 та фото, які додані до матеріалів справи.

Таким чином вбачається наявність в діях ОСОБА_1 дій, які порушують пп. 1 п. 10 вказаної постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року.

Разом з тим, Законом України № 1000-ІХ від 06 листопада 2020 року статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною другою такого змісту: «Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Так, санкцією ч. 2 ст. 44-3 КУпАП передбачено накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Натомість, ч. 1 ст.44-3 КУпАП передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, яка набрала чинності з 21.11.2020 року, встановлює відповідальність саме за діяння, які викладені у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення та значно пом`якшує відповідальність за перебування у громадських місцях без засобів індивідуального захисту.

Закон України № 1000-ІХ набрав чинності 21 листопада 2020 року, тобто до моменту розгляду даної справи по суті та винесення по ній рішення.

Відповідно до ст. 94 Конституції України Закони стають обов`язковими та набувають законної сили негайно після офіційного прийняття й опублікування тексту закону, якщо інше не передбачено самим законом. При цьому, набуття законом чинності означає, що із цього моменту ним повинні керуватися, виконувати його й дотримуватися всі юридичні та фізичні особи. Загальновизнаним є і те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Тому, втрата законом чинності означає, що із цього моменту він не може застосовуватися.

Конституція України, закріпивши ч. 1 ст. 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Закріплений в Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів узгоджується з міжнародно-правовими актами, зокрема Міжнародним пактом про громадянські та політичні права (ст.15), Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.7). Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інших нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. До того ж актом, який пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення є акт, що виключає з санкції більш суворі стягнення або додаткові стягнення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Отже, набрання чинності Законом України № 1000-ІХ пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим, відповідно до положень ст. 8 КУпАП, до ОСОБА_1 підлягає застосуванню найбільш сприятливий для неї вид та розмір адміністративної відповідальності.

Таким чином, дії ОСОБА_1 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

За змістом ст. 222 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення передбачені ч. 2 ст. 44-3 КУпАП розглядають органи Національної поліції.

З цих підстав дану справу доцільно передати за підвідомчістю органу, яким було складено адміністративні матеріали Золотоніському ВП ГУНП в Черкаській області.

Керуючись ст. 8, 44-3, 222 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передати за підвідомчістю до Золотоніського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Середа Л.В.