Справа № 344/7953/20
Провадження № 33/4808/504/20
Категорія ст. 172-15 ч.2 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

розглянувши клопотання адвоката захисника Олейняш М.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 липня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого старшиною аеродромно- експлуатаційної роти батальйону БТЗ військової частини НОМЕР_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 2 465 гривень штрафу, а також стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп., -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 будучи старшиною аеродромно-експлуатаційної роти батальйону БТЗ військової частини НОМЕР_1 , за своїм військовим званням та службовими обов`язками наділений організаційно-розпорядчими функціями та являється військовою службовою особою. аудиторами Західного територіального управління внутрішнього аудиту проведено аудит діяльності у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.01.2017 по 31.12.2019.

В ході проведення аудиту виявлено факт нестачі майна автомобільної та електрогазової служби на суму 6804,38 грн. Надалі, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2020 №161 комісією вказаної військової частини проведено службове розслідування по вищевказаному факту. У рамках проведення службового розслідування встановлено, що прапорщик ОСОБА_1 в період часу з 26.11.2015 року по 12.11.2018 року, перебуваючи на посаді начальника складу автомобільного та електрогазового майна, майно відповідно до акту прийому-передачі складу передано в повному обсязі не було, цілісність печаток та майно складу не перевіряв, участі в інвентаризації майна автомобільної та електрогазової служби не приймав, що спричинило вищевказану втрату військового майна, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Вказане правопорушення підтверджено актом службового розслідування військової частини НОМЕР_1 від 26.05.2020 року №350/484/1/92 та аудиторським звітом від 14.03.2020 року.

На вказану постанову суду адвокат Олейняш М.І. в інтересах ОСОБА_1 05.10.2020 року, яка зареєстрована Івано-Франківським міським судом 07 жовтня 2020 року, за межами строку, передбаченого законом на оскарження постанови суду, подав апеляційну скаргу.

Апелянт зазначає, що 18.09.2020 року між ним та ОСОБА_1 укладений договір про надання правової допомоги. Постанову суду вважає винесену з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до розгляду справи, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе накладене адміністративне стягнення без врахування строків його накладення.

Окрім цього, адвокат Олейняш М.І. вказав на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , а про існування постанови суду останній довідався 17 вересня 2020 року від працівника АТ КБ «ПриватБанку», коли з`ясовував причини блокування його карткового рахунку.

18 вересня 2020 року захисником Олейняш М.І. була подана заява до суду про отримання копії постанови суду у справі і 25 вересня 2020 року ним була отримана копія постанови.

Просить поновити строк на оскарження постанови суду, постанову суду відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Постанову суду може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує учасникам судового розгляду своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, та інші учасники судового розгляду розпоряджаються на власний розсуд в межах процесуального закону.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом, визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на доступ до суду.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

При вирішенні питання про поновлення строків на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення може бути подано тільки тим учасником судового розгляду, який мав право на оскарження судового рішення протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення не може бути подано адвокатом, який не приймав участь у розгляді кримінального провадження в якості захисника, отримав повноваження на надання правової допомоги вже після набуття рішенням суду законної сили і не мав права на апеляційне оскарження постанови суду протягом встановленого законом строку.

Апеляційний суд враховує, що право захисника на оскарження судового рішення має похідний характер та здійснюється в інтересах особи, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення.

Разом з тим, захисник є окремим процесуальним учасником судового розгляду, який самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, здійснює свої повноваження.

За таких обставин, питання про поновлення строку на оскарження судового рішення захисником безпосередньо пов`язано з наявністю в нього такого права протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

Так, поновлення строку на апеляційне оскарження за своїм юридичним змістом полягає у відновлені права учасника судового розгляду на оскарження судового рішення, яке він втратив внаслідок поважних причин.

Разом з тим, не може бути відновлено право особі, яка взагалі не мала такого права, оскільки це суперечить принципу правової визначеності, відповідно до якого кожен з учасників судового розгляду діє в межах повноважень, які йому надані законом.

Строк на апеляційне оскарження судового рішення повинен рахуватись з моменту ухвалення такого рішення, а не з часу укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом.

Разом з тим, з долучених до апеляційної скарги матеріалів вбачається, що адвокат Олейняш М.І. надає правову допомогу ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 18 вересня 2020 року, який було укладено вже після закінчення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Так, договір на надання правової допомоги було укладено 18 вересня 2020 року і в той же день ОСОБА_2 подав до суду відповідні заяви про отримання копії постанови суду та ознайомлення з матеріалами справи з якими ознайомився 25 вересня 2020 року, а 05 жовтня 2020 року направив апеляційну скаргу.

Таким чином сукупність вищевказаних даних свідчить про те, що адвокат Олейняш М.І. отримав повноваження на надання правової допомоги ОСОБА_1 вже після закінчення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке набуло законної сили, не брав участь у розгляді справи і не мав права на оскарження судового рішення протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

Зі змісту апеляційної скарги адвоката Олейняш М.І. вбачається, що він оскаржує постанову суду від 15 липня 2020 року і з моменту постановлення судового рішення пройшов доволі тривалий час протягом якого ОСОБА_1 не приймав заходів щодо оскарження судового рішення.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Зокрема, зі змісту матеріалів справи, зокрема протоколу №50 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП від 22.06.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 знав про те, що відносно нього складено вищезазначений протокол (а.с.1-6), який ним власноручно підписаний, надано пояснення та отримав його копію.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що законодавцем встановлені скорочені строки щодо можливості накладення стягнення на правопорушника та виконання судового рішення.

Зокрема, ст.303 КУпАП визначено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

В своєму клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції адвокат Олейняш М.І. посилається на те, що ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд справи, не знав про судове рішення і не мав можливості його своєчасно оскаржити.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи можуть бути ретельно перевірені у випадку звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою та відповідним клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки стосуються безпосередньо права особи, яку притягнуто до адміністративною відповідальності на оскарження судового рішення.

Приймаючи до уваги сукупність вищевказаних обставин, враховуючи, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження скаргу подано адвокатом Олейняш М.І., який не мав право на оскарження судового рішення протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження, враховуючи тривалість часу, який пройшов з дня постановлення судом рішення, яке на даний час набуло законної сили та підлягає до виконання, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Повернення апеляційної скарги адвокату Олейняш М.І. не позбавляє ОСОБА_1 права звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому конкретизувати причини, які не дозволили йому своєчасно у встановлений законом строк оскаржити постанову суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити адвокату Олейняш М.І. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 липня 2020 року відносно ОСОБА_1 .

Повернути апеляційну скаргу адвокату Олейняш М.І.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв