ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 647/2452/20
Головуючий в 1 інстанції: Корсаненкова О.О.
Провадження № 33/819/427/20
Категорія: ст.44-3 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року

Суддя Херсонського апеляційного суду Гемма Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бериславського районного суду Херсонської області від 25 вересня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення за ст.44-3 КУпАП щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн..

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 07.09.2020 року о 07:30 год. на а/д Херсон-Генічеськ 56км+800м, керуючи автомобілем ГАЗ 3322, д/н НОМЕР_1 , здійснював нерегулярні перевезення пасажирів в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачено технічною характеристикою транспортного засобу, яка визначена в реєстраційних документах, чим порушив п.11.2 Постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження. В обґрунтування доводів указує, що постанова не відповідає вимогам ст.ст.7, 9, 254, 256, 279 КУпАП, а також ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ. Усупереч вимог п.п.4 п.2 Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року під час складання відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, не вказано, які саме пасажирські перевезення він здійснював та на яких маршрутах та у якому режимі. Не встановлено, яких саме пасажирів він перевозив, не відібрано у них пояснень з приводу фактичних обставин справи, що свідчить про відсутність факту здійснення пасажирських перевезень, які заборонено змістом вказаної Постанови КМУ. Крім того інспектором не встановлено технічної характеристики транспортного засобу, до протоколу надано лише Акт перевірки технічного стану автобуса.

Посилаючись на зміст п.13 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту від 18.02.1997 року та ст.1 ЗУ «Про автомобільний транспорт» від 23.02.2006 року апелянт зауважує, що не здійснював перевезення пасажирів власним транспортом, та не здійснював регулярне або нерегулярне перевезення, що також свідчить про відсутність порушень абзацу 2 п.п.4 п.2 Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року. Наголошує, що поза увагою суду залишено те, що він є найманим працівником та не є суб`єктом господарювання, а факт визнання ним перевезення пасажирів не є доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.. В матеріалах справи відсутні докази його вини.

ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про його обов`язкову участь в апеляційному розгляді, не надходило.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність громадян та посадових осіб за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно із положеннями ст.29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 01 серпня до 31 жовтня 2020 року на усій території України продовжено карантин.

Підпунктом 2 пункту 11 (п.11.2) зазначеної постанови (в редакції, що діяла на час складення протоколу про адміністративне правопорушення 29.08.2020) заборонено здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 256 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 07.09.2020 року о 07:30 год. ОСОБА_1 на а/д Херсон-Генічеськ 56км+800м, керуючи автомобілем ГАЗ 3322, д/н НОМЕР_1 , здійснював нерегулярні перевезення пасажирів в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачено технічною характеристикою транспортного засобу, яка визначена в реєстраційних документах, чим порушив п.11.2 Постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року.

З пояснень ОСОБА_1 , наданих ним під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, він здійснював перевезення пасажирів у кількості 18 чоловік за наявності 14 місць для сидіння у транспортному засобі (а.с.4), і це не оспорювалось ним у суді першої інстанції.

Разом з цим стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок органу (посадової особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, посадовою особою, яка склала протокол щодо останнього, до матеріалів справи додано пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, рапорт, складений інспектором Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області, фото з місця події, копію протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу від 14.07.2020 року.

На фотокартці зображено пасажирів, які зайняли місця у транспортному засобі, кількість зображених пасажирів становить близько 7 чоловік. (а.п 6)

Відповідно до змісту протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, технічний засіб після технічного контролю визнано технічно справним. (а.с.7)

З копії реєстраційних документів транспортного засобу вбачається, що кількість місць для сидіння в ГАЗ 3322, д/н НОМЕР_1 становить 14 місць.

Жодними із наявними в матеріалах справи доказами не підтверджено відомості про те, у якій саме кількості ОСОБА_1 перевозив пасажирів, крім пояснень останнього, які іншими доказами не підтверджено.

Рапорт інспектора поліції, наявний в матеріалах справи, відповідно до якого ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів у кількості 18 осіб, що більше ніж кількість місць для сидіння, а саме 14, не є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Вищевикладене не було з`ясовано судом першої інстанції та здійснено необґрунтований висновок про те, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачено технічною характеристикою транспортного засобу в порушення 11.2 Постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1-2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок органу (посадової особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Жодних доказів про порушення ОСОБА_1 07.09.2020 року п.11.2 Постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 рокув редакції, що діяла на час вчинення ним правопорушення, в матеріалах справи немає.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що обставини, які стали підставою складання протоколу про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження.

Указані порушення закону є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Встановлені апеляційним судом порушення при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, ставлять під сумнів достовірність даних, зазначених в протоколі та долучених до нього матеріалів, а тому вони не можуть бути прийняті до уваги як належні та допустимі докази.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Згідно із ст.ст.9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки доказів.

Апеляційний суд, керуючись ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачить на його користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 та порушення ним п. 11.2 Постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року, він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП, тому постанову суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, її слід скасувати та на підставі п.1 ст.247 КпАП України закрити провадження в справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, задовольнивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Керуючись п.1 ст.247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, а постанову Бериславського районного суду Херсонської області від 25 вересня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення за ст.44-3 КУпАП щодо ОСОБА_1 скасувати та підставі п.1 ст.247 КУпАП закрити провадження в справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду (підпис) Ю.М. Гемма