Провадження № 33/801/1039/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені захисником Книжником Ярославом Валерійовичем, на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, 19.09.2020 о 18:40 год. по вул. Р. Скалецького в м. Вінниці ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Polo д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідала обстановці, розширені зіниці очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях такого правопорушення. Вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Апеляційна скарга мотивована тим, що жодних ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не було, що підтверджується відеозаписом. Більше того, згідно з відеозаписом поліцейські зупинили ОСОБА_1 неправомірно і в процесі спілкування, почали зазначати щодо наявності нібито явних ознак наркотичного сп`яніння. Скаржнику в порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України N 1452/735 від 09.11.2015, не було запропоновано пройти тест на місці зупинки, чим порушено вимоги ст. 266 КУпАП. В матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку, не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, в порушення вимог ст. 266 КУпАП водія ОСОБА_1 не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП. Скаржник не відмовлявся від проходження огляду, та в силу грубого порушення поліцейськими закону зателефонував на «102» та в присутності свідків повідомив, що проходити огляд буде в присутності працівників поліції, які прибудуть, що підтверджується відеозаписом. На записі з відеокамери був зафіксований лише факт бажання ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоров`я з іншими поліцейськими (що він і зробив за годину на підставі самозвернення). Цей запис не містить моменту зупинки транспортного засобу та огляду ОСОБА_1 працівниками поліції, в результаті якого начебто були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, про які зазначено у протоколі. Як наслідок, в матеріалах справи відсутні об`єктивні, належні та допустимі докази його винуватості. Звертає увагу, що будь-яких ознак наркотичного сп`яніння у нього не було виявлено, що підтверджується довідкою КП «Соціотерапія» від 19.09.2020 за самозверненням, відповідно до якої він був тверезий.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Книжник Я. В. підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити.

ОСОБА_1 суду пояснив, що 19.09.2020 він рухався на автомобілі по вул. Скалецького в м. Вінниці. Позаду почув сигнал, а потім побачив машину поліції і зрозумів, що вони вимагають його зупинитися. Він припарковав свій транспортний засіб, достав документи і в цей час до нього підійшов працівник поліції, який повідомив, що він порушив ПДР не пристебнув ремінь безпеки. ОСОБА_1 не погодився, доводив, що це не відповідає дійсності. Під час руху ремінь був пристебнутий і вони не могли бачити ремінь, знаходячись позаду його машини, а без доказів вчинення правопорушення їх дії незаконні. Поліціант витягнув мобільний телефон і сфотографував його, зазначивши, що відтепер докази є. Зазначене підтверджується відеозаписом. Хотіли щоб він віддав права. А після притягнення його до відповідальності повідомили, що він крім того знаходиться в стані наркотичного сп`яніння, а огляд буде проводиться без свідків. ОСОБА_1 зрозумів, що його зупинили не випадково і ці працівники поліції упереджені до нього. З цих підстав ОСОБА_1 повідомив поліціантів, що подзвонив на «гарячу лінію», його звернення зареєстроване, інший екіпаж їде на місце зупинки його транспортного засобу. Працівники поліції на це увагу не звернули. Він наголошував, що не відмовляється від проходження огляду, але з іншим екіпажом. Це їх ще більше розлютило, вони склали протокол і повідомили йому про це. Оскільки він міг втратити час, протягом якого проводиться огляд на сп`яніння, ОСОБА_1 повідомив, що їде до закладу охорони здоров`я, на що поліціанти не заперечували. В КП «Соціотерапія» йому роз`яснили, що таке освідування здійснюється лише в присутності працівника поліції, якого викликали до закладу охорони здоров`я.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Книжника Я. В. дослідивши відеозапис з нагрудних камер поліцейських роти ТОП УПП у Вінницькій області приходжу до висновку, що апеляція підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Окрім того, згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст. ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Так, відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), а саме: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8).

Отже, повертаючись до обставин даної справи, суд звертає увагу на те, що частина перша статті 130 КУпАП в тому числі, передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, на підтвердження чого суду було надано протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків.

З відеозапису з нагрудних камер поліцейських (ДВД диск (а. с. 27) файл ) встановлено, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції з метою з`ясування перебування водія в стані сп`яніння. Під час складання протоколу за ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки, між водієм ОСОБА_1 і інспектором виникла суперечка. Після отримання водієм копії постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про виявлені у останнього ознаки наркотичного сп`яніння та необхідність проведення огляду в наркологічному диспансері, на що ОСОБА_1 зауважив, що в присутності двох свідків. Після наголошення інспектором про те, що законодавством не передбачена участь свідків, ОСОБА_1 висловив своє здивування і почав дзвонити на «гарячу лінію» МВС України (файл ). В присутності двох свідків водію ОСОБА_1 було запропоновано сісти в службову машину та поїхати до наркодиспансера для проходження огляду на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 повідомив присутніх, що не відмовляється пройти освідування, проте він зареєстрував скаргу і чекає приїзду працівників поліції, які будуть діяти відповідно до законодавства (файл ). Після складання протоколу за вчинення адміністративного правопорушення працівники поліції запитали ОСОБА_1 про бажання останнього отримати копію протоколу, складеного відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в присутності двох свідків. ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, що не відмовляється проходити огляд і все одно зараз їде до лікарні. На це отримав відповідь, що може їхати.

Також судом встановлено, що 19.09.2020 о 20 год. 15 хв. в КП «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» в присутності працівника поліції Кирилюка Я. О. був проведений огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 тверезий.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги зазначений доказ, оскільки огляд проводився у відповідному акредитованому закладі охорони здоров`я КП «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія», в присутності поліцейського, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, що не дає підстав для висновку, що огляд в медичному закладі був проведений з недотриманням вимог ст. 266 КУпАП.

За таких обставин, на підставі викладеної вище сукупності доказів, які взаємоузгоджуються як між собою, так і фактично із твердженнями апелянта, апеляційний суд вважає не доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП., поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Не роз`яснивши детально причини зупинки транспортного засобу, порядок проходження огляду на стан сп`яніння особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, дії останнього були помилково кваліфіковані працівниками поліції як відмова від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому працівники поліції не звернули увагу на те, що після роз`яснення ОСОБА_1 суті вчиненого адміністративного правопорушення під час вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, останній повідомив про те, що їде до закладу охорони здоров`я, що фактично і зробив. Не звернули увагу і на заяву свідка ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 не відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, що підтверджується оглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. При цьому інспектор запевнив свідка в тому, що такі дії ОСОБА_1 є відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останньої, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Обов`язково слід наголосити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

За таких обставин вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню з винесенням нової постанови, якою слід закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені захисником Книжником Ярославом Валерійовичем, задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко