Справа № 944/3564/20 Головуючий у 1 інстанції: Карпин І.М.
Провадження № 33/811/1635/20 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника-адвоката Захарчука Ярослава Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 07.08.2020 о 11 год. 40 хв. ОСОБА_1 в с.Старичі Яворівського району Львівської області по вул.Залізничній 2, керував автомобілем ВАЗ 21061 н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «ALKOTEST 6820», в присутності двох свідків. Тест №263 результат 1.28 проміле, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2020 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що при винесенні оскаржуваної постанови по справі були допущені грубі порушення норм процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, а тому, на думку апелянта, постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутні будь які докази керування ним транспортним засобом 07.08.2020 року, що виключає наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що в судовому засіданні суду першої інстанції він надавав пояснення, відповідно до яких 07.08.2020 року апелянт від свого дядька дізнався, що його автомобіль марки ВАЗ 21061, н.з. НОМЕР_1 знаходиться в кюветі по вул. Залізничній у с. Старичі, проте хто його туди завіз йому не було відомо. Звертає увагу, що вказаний транспортний засіб є старим, апелянт ніколи його не зачиняє, та дозволяє своїм знайомим та односельчанам керувати ним, та ключі від запалювання завжди знаходяться в салоні автомобіля. Після цього ОСОБА_1 попросив своїх товаришів допомогти витягнути даний транспортний засіб із кювету. Під час буксирування даного транспортного засобу ніхто в салоні автомобіля не знаходився, оскільки це було небезпечно. В подальшому, коли транспортний засіб було витягнуто із кювету, ОСОБА_1 сів у вказаний автомобіль та вирішив перевірити вміст його особистих речей у салоні, однак в цей момент автомобіль знаходився в нерухомому стані, двигун був вимкнутий, і в цей момент під`їхали працівники поліції, які вирішили провести огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, які б могли спростувати факти викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків, які містяться у матеріалах справи та на які суд формально посилається як на доказ його вини, виготовлені на бланках поліцейських та такі не повинні братись до уваги, а за відсутності відеозапису події, суд першої інстанції повинен був задовольнити клопотання захисника та допитати свідків у судовому засіданні.

Наголошує, що поліцейськими не надано суду жодних доказів про факт керування апелянтом 07.08.2020 року транспортним засобом ВАЗ 21061, н.з. НОМЕР_1 , а тому і відсутній складений відносно нього протокол за ч.1 ст.124 КУпАП. Таким чином, на думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності наявними у справі доказами доводиться, що працівниками поліції не підтверджено факт керування ним транспортним засобом марки ВАЗ 21061, н.з. НОМЕР_1 , що свідчить про відсутність в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Захарчука Я.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така задоволенню не підлягає.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних і перевірених в судовому засіданні доказів, яким суддя місцевого суду дав належну оцінку і навів у постанові. Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №084728 від 07.08.2020 року (а.с.2), тестуванням на алкоголь № 263 від 07.08.2020, результат якого 1,28 проміле алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 (а.с.1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яким ОСОБА_1 погодився (а.с.3), письмовими поясненнями ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4, 5, 6)

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Покликання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на те, що він не керував транспортним засобом, апеляційний суд до уваги не бере та вважає такі безпідставними з огляду на те, що з наявного у матеріалах справи письмового пояснення ОСОБА_1 вбачається, що він сів за кермо свого автомобіля марки ВАЗ 21061 н.з. НОМЕР_1 та коли буксирували вказаний транспортний засіб приїхали працівники поліції.

Наявний у матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії БД №084728 від 07.08.2020 року складений з дотриманням вимог, встановлених ч. 1 ст. 256 КУпАП, у ньому містяться усі необхідні відомості, зі змістом вказаного протоколу ОСОБА_1 ознайомився, про що свідчать проставлені ним у відповідних графах підписи. Крім цього в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 зазначив, що тільки сидів в автомобілі, щоб витягнути його з рову.

Вказані докази, якими стверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, є логічними, послідовними, та такими, що взаємоузгоджуються між собою, а тому в апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в їх достовірності та допустимості, відтак заперечення ОСОБА_1 та його захисником факту керування транспортним засобом, а також покликання на те, що під час буксирування автомобіля ніхто в салоні не перебував, апеляційний суд розцінює як спосіб уникнення відповідальності за вчинене.

Відповідно до п.6, п.7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager» був проведений поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків, жодних зауважень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших процесуальних документів ОСОБА_1 не висловлював, зокрема і не висловлював своєї незгоди з результатами алкотесту «Drager», який показав наявність в нього 1,28 проміле алкоголю, а отже погодився з такими, про що розписався в роздруківці з приладу «Drager» та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу (а.с.1, 3).

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820».

Покликання апелянта про те, що його транспортний засіб було викрадено є безпідставними, оскільки не такі знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час розгляду в судах першої та апеляційної інстанцій. Крім цього, як пояснив в судовому засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , він не звертався із заявою в правоохоронні органи з приводу викрадення його автомобіля.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про нездійснення суддею першої інстанції допиту свідків, то такі апеляційний суд не вбачає підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки виклик у судове засідання та допит свідків є правом, а не обов`язком суду. Окрім цього, у матеріалах справи є достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 07 серпня 2020 року, які між собою взаємоузгоджуються, є чіткими, несуперечливими, відтак сумнівів не викликають та не потребують додаткового виклику вказаних осіб у судове засідання для дачі пояснень.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя районного суду в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною й обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог процесуального закону, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Яворівського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2020 року.

Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк