Категорія:ст. 185 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Гетманюка О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 136 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 18.08.2020 року близько 17.20 год. перебуваючи у м. Луцьку на вул. Конякіна, неподалік будинку 3, вчинив злісну непокору законній вимозі працівника поліції, а саме: не надав свої анкетні дані, не представив документи, які б засвідчували його особу, в категоричній формі відмовився від проведення поверхневої перевірки та не дав можливості її провести, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на невідповідність постанови вимогам КУпАП, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що судом неповно та необ`єктивно з`ясовано обставини справи та вирішено її всупереч вимогам законодавства.

Зазначає, що в його діях відсутній склад правопорушення, оскільки пред`явлені працівниками патрульної поліції вимоги не можна вважати законними, а їх дії явно мають ознаки перевищення службових повноважень.

Так апелянт зазначає, що не відрекомендувавшись, не пояснивши причин перевірки документів, патрульні вимагали документи, що посвідчують його особу, відразу без будь-яких на те причин безпідставно затримали його, надягнули кайданки, доставили до відділення поліції. Розмовляли в грубій формі, поводили себе агресивно. Натомість він, будучи юридично не обізнаним, та перебуваючи, внаслідок неадекватних дій працівників поліції, у емоційному стані, став з`ясовувати у них на який підставі проводиться така перевірка документів, таким чином виник конфлікт.

Вважає, що поліцейськими порушено сам порядок оформлення документів, адже при складенні протоколу, його не ознайомили з правами, проігнорували його прохання скористатись допомогою адвоката при затриманні.

Просить в апеляційній скарзі, скасувавши постанову суду, закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення апелянта, його адвоката, які апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Згідно п. 2, 5, 6 ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що 1) особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;3) особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;4) в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;5) особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Відповідно до рекомендації Постанови Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 р. «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису з місця вчинення адміністративного правопорушення, рапорта працівника поліції та показаннями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , наданими безпосередньо в судовому засіданні 10 листопада 2020 року (а.с. 33).

Про існування даних обставин, які викладені в протоколі і постанові суду, що пов`язані невиконанням пропозиції надати документи патрульним, не заперечує і сам апелянт, однак вважає, що вимога працівників поліції пред`явити документи була необґрунтованою, а подальші їх дії, що стосувались затримання та доставлення до поліцейського відділення грубим порушенням його прав як громадянина України.

Як вбачається з відеозапису з боді-камери на диску DVD-R, де зафіксовано, що ОСОБА_1 категорично відмовився представитись, надати документи, законній вимозі поліцейського не підкорявся (а.с. 4).

Оскільки він не реагував на вимоги, до нього були застосовані спеціальні засоби та доставлено до відділення поліції для складання протоколу.

Щодо порушення працівниками поліції вимог ст. 264 КУпАП, при особистому огляді і огляді речей особи, яка була затримана, то як вбачається з протоколу (а.с. 2), такі дії працівниками поліції не проводились.

Належно встановивши обставини скоєного та надавши оцінку зібраним доказам, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях правопорушника складу адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта про необ`єктивний розгляд справи, не належне дослідження відеозапису, та відсутність в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення є безпідставними, надуманими та такими, що спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за скоєне.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог КУпАП. Докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду, як законної без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцього міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ст. 185 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк