Номер справи 237/3782/20
Номер провадження 3/237/2071/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.12.20 року м. Курахове

Суддя Мар`їнського районного суду Донецької області Кучко Яна Юріївна, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

На адресу Мар`їнського районного суду Донецької області надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 01 жовтня 2020 року серії ДПР18 за № 440283, ОСОБА_1 01 жовтня 2020 року о 08 годині 00 хвилин в Мар`їнському районі в м. Кураховка по вул. Октябрська біля будинку № 1 керував автомобілем ВАЗ 21061 днз НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло). ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку на виявлення ознак наркотичного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав у повному обсязі та зазначив, що він не керував транспортним засобом, а тому огляду не підлягав. Крім того ОСОБА_1 подав до суду письмові пояснення в яких зазначає, що працівниками поліції було грубо порушено процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд встановив наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 01.10.2020 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 за № 440283 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідний Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затверджений Постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (надалі Порядок) та є чинним до теперішнього часу.

Згідно п. 2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Таким чином, оглядові підлягають виключно водії транспортних засобів, що, зумовлює необхідність доведення особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, факту виконання фізичною особою, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, функцій водія транспортного засобу, водночас вказані обставини матеріалами справи не підтверджено.

Законодавче тлумачення терміна «водій» наведене в пункті 1.10 ПДР України, згідно якого водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

З вказаного приводу суд зазначає, що матеріали здійснення фотофіксації не містять у собі відомостей на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки вказаними матеріалами здійснення фотофіксації детально відтворено лише процедуру відмови останнього від проходження медичного огляду біля автомобіля працівників поліції. Також, суд зазначає, що на матеріалах відео фіксації не зафіксовано момент зупинення та те, що він взагалі перебував у русі, тобто вказаним доказом не підтверджується виконання ОСОБА_1 функцій водія.

Пунктом 12 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Водночас, суд зазначає, що відповідне направлення у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутнє.

Надаючи правову оцінку долученим до матеріалів справи письмовим поясненням свідків суд зауважує, що вказані письмові пояснення є цілковитим відтворенням один одного. Така міра узгодженості між свідченнями свідків у справі дає підстави вважати, що їх пояснення були ретельно скоординовані. Про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не попереджались. Стосовно змістовного наповнення вказаних письмових пояснень суд вважає за необхідне зазначити про відсутність будь-яких відомостей щодо марки транспортного засобу, реєстраційного номеру транспортного засобу тощо, що створює обґрунтовані сумніви про те, що ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом як про це вказано в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, пояснення вищевказаних свідків виконані однаковим почерком, тому викликають обґрунтовані сумніви щодо свободи надання таких пояснень, та взагалі правильності, правдивості зазначених у них відомостей, а також існування самого факту надання таких свідчень.

Інші докази, які би підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в матеріалах справи відсутні, не здобуто таких доказів і під час розгляду справи в суді. Само по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності інших даних на підтвердження наявності складу адмінправопорушення, не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно дост. 260 КУпАПу випадках прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративного правопорушення, допускається відсторонення водіїв від керування транспортними засобами. Відповідно до ст.266 КУпАП особи,які керують транспортними засобами, річковими абомаломірними суднамиі щодо яких єпідстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В свою чергу з матеріалів справи не вбачається, що особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, після отримання відомостей про перебування водія у стані сп`яніння, відсторонила його від керування транспортним засобом, Тобто, з матеріалів справи слідує, що після виявлення у ОСОБА_1 ознак стану алкогольного сп`яніння та відмови останнього від проходження медичного огляду, ОСОБА_1 було запебпечено можливість безперешкодно продовжити керування джерелом підвищеної небезпеки, що є прямим порушенням вимог ст. 266 КУпАП та викликає обґрунтований сумнів наявності у ОСОБА_1 інкримінованого йому складу адміністративного правопорушення, так як працівник поліції, будучи представником влади та володіючи необхідними знаннями у вказаній галузі права не міг не знати про необхідність відсторонення водія від керування транспортним засобом у даному випадку.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

При цьому суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП не знайшов свого підтвердження під час розгляду матеріалів адміністративної справи в суді, а тому провадження в даній справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст. 247, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення постанови апеляційної скарги до Мар`їнського районного суду Донецької області.

Суддя Я.Ю. Кучко