Справа № 215/5516/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2020 року м. Апостолове

Суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області Семенова Н.М., за участю прокурора Шпоньки М.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності, яка надійшла з Дніпровського апеляційного суду відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої присяжною в Тернівському районному суді м. Кривого Рогу, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

розглянувши матеріали, які надійшли з Дніпровського апеляційного суду, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №954 від 26.09.2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 , була визначена для участі в розгляді справ в якості присяжною, подала електронну декларацію за 2019 рік 12.06.2020 року, чим порушив ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції».

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину визнала та пояснила, що вона не була обізнана щодо подачі декларації осіб яки приймають учать в судових засіданнях в якості присяжних, оскільки вона про це не була попередження.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винною та накласти на неї адміністративне стягнення.

Розглянувши матеріали справи, суддя вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винною з наступних підстав.

Диспозиція статті 172-6 КпАП України є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.

Так, відповідно до ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції», зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Для кваліфікації діяння, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , суддею було встановлено, що вона подала електронну декларацію за 2019 рік лише 12.06.2020 року, тобто поза строком, передбаченим ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції».

Щодо суб`єктивної сторони скоєння правопорушення, то необхідно зазначити, що конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КпАП України є несвоєчасне подання декларації без поважних причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до матеріалів справи не вбачаються поважні причини неподання декларацій з 01.01.2020 року по 01.06.2020 року. При цьому, під час судового засідання ОСОБА_1 не подала будь-які докази, які підтверджують поважність неподання нею декларації.

Таким чином, вказані ОСОБА_1 обставини, на думку судді, не є поважними причинами несвоєчасного подання декларації, так як ОСОБА_1 мала можливість подати декларації.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ «Гавенда проти Польщі» зазначено, що якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право.

Суддя вважає за необхідне зазначити, що розглядаючи вищевказане рішення ЄСПЛ через призму даної справи про адміністративне правопорушення, можливо зробити висновок, що ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» містить досить зрозумілі й чіткі формулювання, які дають громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими вони можуть бути притягнені до адміністративної відповідальності, тож вони можуть передбачити наслідки його застосування, що не суперечить принципові верховенства права.

За таких обставин, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України, за кваліфікуючою ознакою несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Приймаючи до уваги характер скоєного правопорушення та особу правопорушника, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, відсутність пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, суддя вважає необхідним застосування до неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 9-11, 172-6, 221, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень на користь держави.

На підставі п.5 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок на користь держави.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом 15 днів з дня вручення копії постанови.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення підлягає стягненню подвійний розмір штрафу в розмірі 1700 (тисяча сімсот) грн.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подається протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського Апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області.

Строк пред`явлення документа до виконання 3 місяці з дня винесення постанови.

Суддя Н. М. Семенова