Справа № 504/3097/20
Провадження № 3/504/1725/20
П О С Т А Н О В А

23.09.2020смт. Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Барвенко В.К., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянин України, офіційно не працює,

фактично проживає та зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1

ІПН відсутній у справі,

за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

22.08.2020 року о 11.20 год. ОСОБА_1 на автошляху М14 Одеса- Мелітополь, 21 км, що в Одеській області Лиманський район, керував автомобілем «Рено» державний номерний знак НОМЕР_1 , з технічною несправністю шин, які мають пошкодження протектору що оголює корд.

До матеріалів додано довідку від 27.08.2020 року про те, що ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ст. 121 ч. 1 КУпАп.

ОСОБА_1 свою винуватість в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав, пояснив що часткове пошкодження має лише одне колесо, і він напевно пошкодив це колесо на дорозі і має можливість його замінити. Крім того він не бачив, що колесо пошкоджене, оскільки в ранці оглядаючи машину він бачив що колесо не пошкоджене.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до наступного висновку:

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Так, відповідно до ч.4 ст. 121 КУпАП, відповідальність настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою третьою цієї статті. Тобто, щоб притягнути водія до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 121 КУпАП, останній повинен повторно вчинити аналогічне правопорушення.

Санкція ч. 4 ст. 121 КУпАП передбачає стягнення за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою - третьою статті 121, а саме: керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, або керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до п.31.1 Правил дорожнього руху України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно із п.31.4.5-б Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Разом із тим, з представленого відеозапису вбачається, що лише одне колесо на автомобілі, яким керував ОСОБА_1 мало часткове пошкодження внутрішньої ділянки колеса, і дійсно оголився корд.

Однак, на відеозапису ОСОБА_1 сказав інспектору, що колесо напевно пошкодив недалеко на дорозі і готовий його замінити, оскільки має запасне колесо.

Однак інспектор вважав, що цього факту достатньо для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд виходить з того, що притягнення особи до відповідальності за рішенням суду має бути здійснено відповідно до принципу «поза розумним сумнівом».

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України».

Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Разом із тим, органом дізнання не спростовані твердження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Більш того, на відеозапису вбачається, що інспектор, який складав сам протокол задав запитання іншому інспектору, який, напевно, оглядав автомобіль, чи дійсно пошкодження має одне колесо.

На що було надано відповідь, що так, істотне пошкодження має лише одне колесо. Інші колеса мають паганий вигляд, протектор має зношення.

Однак посадовою особою, яка порушила провадження у справі не надано доказів наявності суб`єктивної сторони даного правопорушення, і не спростовано позиції особи, яка керувала транспортним засобом.

Крім того не додано до матеріалів справи і самої постанови про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАп.

Довідка не є належним та допустимим доказом, яка підтверджує факт притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З огляду на це, враховуючи, що у протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах справи не приведено доказів винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, хоча саме на орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення, закон покладає обов`язок збирання та надання доказів, з урахуванням усіх наведених вище обставин справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути закрита за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

У своїй справі « ОСОБА_2 та інші проти України» Суд наголосив, втручання становитиме порушення статті 11 Конвенції, якщо воно не було «встановлено законом», не переслідувало одну або більше легітимних цілей та не було «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення зазначених цілей. Суд повторює, що вислів «встановлено законом» у статті 11 Конвенції вимагає не лише того, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя у національному законодавстві; він також стосується якості закону, про який йдеться. Закон має бути доступним для зацікавлених осіб та сформульованим з достатньою точністю для того, щоб надати їм можливість за необхідності шляхом надання відповідної допомоги передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може спричинити відповідна дія (див., наприклад, рішення у справі «Маестрі проти Італії» (Maestri v. Italy) [ВП], заява № 39748/98, п. 30, ECHR 2004?I).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином провадження у справі слід закрити.

Судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ч.4 ст. 121, п.1 ч.1 ст.247, 283, 287 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 121 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів від дня її винесення.

Суддя В.К. Барвенко