Номер провадження: 33/813/1274/20
Головуючий у першій інстанції Попревич В. М.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Князюк О.В., за участю секретаря Бикової К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2020 року в адміністративній справі про закриття провадження відносно

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, з вищою освітою, суддя Суворівського районного суду м. Одеси, має на утриманні малолітню дитину, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше до пов`язаної з корупцією адміністративної відповідальності не притягувалася,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28.09.2020 року провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрито, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2020 року змінити в частині закриття провадження по справі за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, замінивши закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності на закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення..

При цьому посилаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення №47-01/40/20 від 15.07.2020 року є недопустимим доказом, оскільки складений через невідповідність із законодавством.

Інші письмові докази, долучені до матеріалів справи не можуть вважатись належними доказами відповідно до положень ст. 251 КУпАП.

Також апелянт наголошує, що в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , та в доданих до протоколу документах відсутня інформація з приводу того, чи був дотриманий визначений положеннями ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції» порядок встановлення своєчасності подання декларації ОСОБА_1 до початку проведення перевірки і збирання доказів органом Національної поліції, відсутня інформація, чи проводився такий контроль НАЗК взагалі.

Зазначає, що для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП необхідно встановити той факт, що ОСОБА_1 усвідомлювала протиправний характер діяння, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб`єкт правопорушення мав керуватись при вчиненні відповідного правопорушення та передбачала неможливість здійснення фінансового контролю з боку держави та бажала настання таких наслідків, або байдуже ставилась до їх настання чи свідомо допускала їх настання.

Суд першої інстанції, приймаючи постанову про закриття провадження в справі, мотивував рішення закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, за текстом постанови визначено, що не зважаючи на невизнання своєї провини, вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення №47-01/40/20 від 15.07.2020 року;

-завіреним належним чином витягом з «Єдиного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» щодо користувача ОСОБА_1 ;

-рапорт о/у УСР в Одеській області ДСР НП України Б. Іщук;

-документами наданими Суворовським районним судом м. Одеси на запит ДСР НП України від 09.01.2020 року;

-запитом для надання пояснень особи від 02.03.2020 року;

-інформацією наданою ТУ ДСА в Одеській області від 15.01.2020 року про нараховану та фактично виплачену суддівську винагороду ОСОБА_1 .

Виходячи із зазначеного, суд дійшов до висновку, що є доведеним факт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками не повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, просила суд її задовольнити.

Інші учасники розгляду справи до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись, причину неявки суду не повідомили.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст.245 КУпАП суд має забезпечити всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Згідно ч.2 ст. 172-6 КУпАП відповідальність настає за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Приписами статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено коло осіб, на яких поширюється дія цього Закону.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 1 частини першої статті 3 Закону, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється його дія . Тому, згідно з абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 1, частиною першою статті 45, частиною другою статті 52 Закону, приміткою до статті 172-6 КУпАП, ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.

Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Отже, для встановлення наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, орган(посадова) особа відповідно до вимог ст.280 КУпАП повинен з`ясувати наявність комплексу ознак, який передбачає чотири елементи, а саме: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Відповідно до протоколу № 47-01/40/20 від 15.07.2020 року про вчинення адміністративного (корупційного)правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 , будучи особою, на яку поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила Національне агентство про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування, в зв`язку з отриманням 10.01.2019 доходу у вигляді виплат із фонду соціального страхування на суму 104 394,78 гривень, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 172-6 КУпАП - неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

З вказаного протоколу вбачається, що дії ОСОБА_1 , які визначають суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення, як цього вимагає положення ст.9 КУпАП, не відображені.

Не було з`ясовано це питання і під час розгляду справи у суді першої інстанції.

За змістом норми ч.2ст.172-6 КУпАП, склад правопорушення є формальним. До формальних належать склади, в яких немає ознаки настання шкідливих матеріальних наслідків. Обов`язковим елементом складу вказаного адміністративного правопорушення є умисна дія - умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, який приймає участь у розгляді справи, зобов`язані довести суду наявність у діях особи умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Указу Президента України від 20.10.2008 №949/2008 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Суворовського районного суду міста Одеси. Наказом Суворовського районного суду м. Одеси від 17.11.2008 ОСОБА_1 зараховано до штату цього суду.

10.01.2019 року судді Суворовського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , нараховано та перераховано дохід у вигляді виплати лікарняних по вагітності та пологах на суму 104 394,78 гривень.

Вказана грошова сума в розмірі 104 394,78 гривень, яка надійшла на її особистий рахунок, була відображена нею у 2020 році в електронній декларації за 2019 рік.

Зазначені докази виключають наявність у ОСОБА_1 умислу на неподання у 10-денний строк повідомлення про суттєві зміни та свідчать про те, що ОСОБА_1 не мала наміру приховати факт отримання нею зазначеної суми допомоги.

Як корупційне правопорушення, так і адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу чи інтересу третіх осіб.

Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, тоді як частина 2 передбачає відповідальність за неповідомлення чи несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані. За диспозицією частин 1 та 2 вказаної норми закону, дії або бездіяльність повинні вчинятися умисно в обох випадках.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону».

У разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги лише у випадках встановлення неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Дослідивши та проаналізувавши докази у справі у їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд дійшов до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.176-2 КУпАП, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Недоведеність вини особи, відповідно до ст.9 КУпАП, свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду справи, апеляційний суд вважає, що висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, із закриттям провадження у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, є безпідставним, оскільки фактично в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Виходячи із викладеного, постанова суду першої інстанції підлягає зміні, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закриттю відповідно до ч.1 п.1 ст.247 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити..

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2020 року в справі №523/10897/20 змінити, в частині підстав закриття провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а саме:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв`язку з відповідно до ч.1 п.1 ст.247 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП...

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Князюк