Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Гладій С.В., за участі особи, яку притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Улибіної В.О., потерпілої ОСОБА_2 , представників потерпілої - адвокатів Сороки М.М., Шипка О.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-1 КУпАП, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та накладено стягнення у виді 240 (двісті сорок) годин суспільно корисних робіт.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 не сплачує аліменти ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1500 гривень щомісячно починаючи з 20 червня 2008 року і до повноліття дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Сукупний розмір заборгованості станом на 31 жовтня 2019 року становить 179954,26 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, а також на неповне з`ясування фактичних обставин у справі, просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

№ 33/824/975/2020 Постанова винесена суддею: Іваніна Ю.В.

Категорія: ч. 1 ст. 183-1 КУпАП

На обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки він складений заступником начальника Дніпровського РВДВС у м. Києві Коломієць І., однак підписаний іншою особою - ОСОБА_4 . При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували право ОСОБА_5 на складання таких протоколів.

Звертає увагу, що відповідно до ст. 183-1 КУпАП, яка набрала чинності лише з 06 лютого 2018 року, об`єктивна сторона правопорушення полягає у несплаті аліментів за період не менше шести місяців, який повинен обраховуватись з вказаної дати. Однак в протоколі, який став підставою для притягнення його до відповідальності, зазначена сумарна заборгованість з 20 червня 2008 року по 26 червня 2019 року в сумі 179954,26 гривень, що суперечить ст. 58 Конституції України та ст. 8 КУпАП, оскільки дана норма не має зворотної дії у часі. Проте, зазначеним обставинам судом першої інстанції оцінка не дана, більше того в судовому рішенні вказано розмір заборгованості в сумі 179954,26 гривень станом на 31 жовтня 2019 року.

Також ОСОБА_1 посилається на відсутність у справі об`єктивного розрахунку заборгованості по аліментам, а з наявного, який не відповідає вимогам ст. 195 Сімейного кодексу України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», неможливо встановити дійсний його розмір, а відтак вирішувати питання про притягнення його до відповідної адміністративної відповідальності.

Крім того наполягає, що в листопаді 2019 року ним було сплачено заборгованість по аліментам за 2017, 2018 роки в сумі 36000 гривень, а також повністю аліменти за 2019 рік, що свідчить про відсутність складу та події адміністративного правопорушення, а звідси про незаконність постанови суду про притягнення його до відповідальності.

На дану апеляційну скаргу потерпілою Гордієнко Л.В. подані заперечення, в яких обґрунтовується законність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Улибіної В.О. на підтримку доводів, викладених в апеляційній скарзі, потерпілу ОСОБА_2 та її представників - адвокатів Сороку М.М., Шипка О.І., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених в судовому засіданні та оцінених доказів і вирішити справу в точній відповідності з законом.

За змістом ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити, крім іншого, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Проте, як видно з матеріалів справи, наведені вимоги закону при розгляді справи в суді та винесенні суддею постанови стосовно ОСОБА_1 дотримані не були.

Як вбачається із постанови, встановивши вину ОСОБА_1 у несплаті аліментів на утримання дитини, суд кваліфікував його дії за ст. 183-1 КУпАП. Саме з посиланням в резолютивній частині на ст. 183-1 КУпАП суд наклав на ОСОБА_1 стягнення у виді 240 (двісті сорока) годин суспільно корисних робіт.

Однак, відповідно до ст. 183-1 КУпАП, в редакції Закону № 2475-VIII від 03 липня 2018 року, вказана стаття містить три частини, які регламентують як відповідальність за вчинення тих чи інших дій, так і вид та розмір стягнень за цим Кодексом. Проте суд, встановивши в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині постанови не зазначив частину статті 183-1 КУпАП, якою передбачена його відповідальність, що призвело до неправильного застосування закону України про адміністративну відповідальність, та, відповідно, до ст. 294 КУпАП - є підставою для скасування постанови суду та прийняття нової постанови за результатами розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

А тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 в частині порушення судом норм матеріального права є слушною та підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 36799929 від 15 листопада 2019 року, складеного заступником начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Макаренком С.В., ОСОБА_1 не сплачує аліменти ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 20 червня 2008 року і до повноліття дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 31 жовтня 2019 року за період з 20 червня 2008 року по 26 червня 2019 року в сумі 179954,26 гривень, а за період з 06 лютого 2018 року по 31 жовтня 2019 року сукупний розмір складає 26500 гривень, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Об`єктивно наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються: виконавчим листом № 2-4110/2008 від 11 липня 2008 року, згідно якого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1500 гривень щомісячно, з 20 червня 2008 року і до повноліття дитини (а. с. 6-9); постановою про відкриття виконавчого провадження № 36799929 від 28 лютого 2013 року (а. с. 9); довідкою-розрахунком заборгованості ОСОБА_1 по аліментах складеною Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва від 31 жовтня 2019 року, відповідно до якої розмір загальної заборгованості на вказану дату складає 179954,26 гривень, а за період з 06 лютого 2018 року по 31 жовтня 2019 року 26500 гривень; поясненнями в судовому засіданні заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Макаренка С.В. щодо розміру заборгованості по аліментам; а також поясненнями в суді потерпілої ОСОБА_2 про ухилення ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання їх спільного сина.

Вирішуючи питання про відповідальність ОСОБА_1 за несплату аліментів, суд апеляційної інстанції виходить з того, що адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, запроваджена Законом України № 2234-VІІІ від 07 грудня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», який набрав чинності 06 лютого 2018 року.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Згідно зі ст. 58 Конституції Українизакони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

За загальним положенням, встановленим цією статтею Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили як закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема, і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

З огляду на те, що стаття 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, то дана норма не має зворотної дії в часі. При цьому період часу несплати аліментів особою до вступу в дію статті 183-1 КУпАП не може братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд, розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення № 36799929 від 15 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 , виходить із суми несплачених ним аліментів на утримання дитини за період з 06 лютого 2018 року по 31 жовтня 2019 року, тобто 18 місяців, та яка складає 26500 гривень.

Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 і його захисника в апеляційній скарзі та в судовому засіданні про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки Протокол про адміністративне правопорушення № 36799929 від 15 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_1 складено, у відповідності до положень ч. 1 ст. 256 КУпАП, правомочною на те посадовою особою - заступником начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Макаренком С.В., повноваження якого, крім іншого, підтверджені довіреностями від 15 січня 2019 року та 08 січня 2020 року (а. с. 11, 19), містить всі обов`язкові дані, передбачені вказаною статтею та є одним із доказів про подію правопорушення та особу порушника.

Щодо зазначення у вступній частині протоколу № 36799929 про його складання заступником начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Коломієць І., то виходячи зі змісту протоколу, такий запис вочевидь є опискою, та не ставить під сумнів як законність його складання, так і обставини викладені в ньому.

Це ж підтвердив в судовому засіданні заступник начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва - Макаренко С.В.

Не заслуговують на увагу і твердження сторони захисту про відсутність в матеріалах справи належного розрахунку заборгованості по аліментам, так як вони спростовуються такими розрахунками від 31 жовтня 2019 року (а. с. 4-5) та від 03 лютого 2020 року (а. с. 89-91), відповідно до яких сума несплачених ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини за період з 06 лютого 2018 року по 31 жовтня 2019 року, тобто за 18 місяців, складає 26500 гривень.

Посилання ж ОСОБА_1 на незгоду з такими розрахунками та їх оспорювання, то ні ним, ні його захисником не надано доказів на оскарження їх у встановленому Законом порядку. Щодо долучених під час розгляду справи в суді звернень ОСОБА_1 до Дніпровського РВ ДВС м. Києва відносно обчислення заборгованості, то як вбачається з їх змісту, в них він не погоджується із проведенням такого розрахунку з 20 червня 2008 року та з відповідною сумою заборгованості, що знаходиться поза предметом дослідження у справі про адміністративне правопорушення, та стосується його цивільного зобов`язання по сплаті заборгованості.

При цьому, будь-яких доказів на спростування суми заборгованості по сплаті аліментів за період з 06 лютого 2018 року по 31 жовтня 2019 року ОСОБА_1 суду не надано. Не встановлено таких і апеляційним судом.

Безпідставні є і доводи ОСОБА_1 про те, що ним були в повному обсязі сплачені аліменти за 2017-2019 роки, а звідси про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, оскільки такі виплати були здійснені ним лише після складання відповідного протоколу № 36799929 від 15 листопада 2019 року, а саме: 19 листопада 2019 року в сумі 42000 гривень та 28 листопада 2019 року в сумі 7000 гривень.

Крім того, посилання ОСОБА_1 на те, що кошти в сумі 49000 гривень були ним сплачені на погашення заборгованості по аліментам за 2017-2019 роки є його суб`єктивним трактуванням, яке не в повній мірі узгоджується із законом.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи за рішенням суду зобов`язаним до сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 20 червня 2008 року і до повноліття дитини, їх не сплачує, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, а саме 26500 гривень за період з 06 лютого 2018 року по 31 жовтня 2019 року, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справа про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Враховуючи, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, за своїм характером є триваючим, виявлене шляхом складання відповідного протоколу № листопада 2019 року, провадження в справі стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі ч. 1 п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді 240 (двісті сорок) годин суспільно корисних робіт та стягнуто судовий збір - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Провадження в справі закрити на підставі ч. 1 п. 7 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду С.В Гладій