ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчак В.Я. за участю секретаря судового засідання Тимчук А.Л., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисників Саламандика А.І., Сандуляк А.В., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, який працює водієм у КП «Чернівецьке тролейбусне управління», на постанову Першотравневого районного суду м.Чернівців від 21 жовтня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Першотравневого районного суду м.Чернівців від 21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що постанова районного суду є незаконною, необґрунтованою, винесена з численними порушеннями норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що протокол відносно нього складений майже через 2 місяці після ДТП, що є порушенням вимог Інструкції про оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 07.11.2015 року.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено схеми ДТП та пояснень сторін, а тому дані матеріали повинні були бути повернуті на доопрацювання, що не було зроблено районним судом.

Також судом першої інстанції, на думку апелянта, неправомірно відмовлено в допиті свідків, про що сторона захисту заявляла клопотання.

Апелянт не визнає своєї винуватості у вчиненій ДТП, та вважає, що працівниками поліції на місці ДТП вірно складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2

___________________________________________________________________

ЄУНС 725/5523/19

Справа№33/822/1/20 Головуючий у І інстанції: Скуляк І.А.

Категорія: ст.124 КУпАП Доповідач: Марчак В.Я.

Вважає, що судом не об`єктивно розглянуто справу, а тому постанова районного суду підлягає скасуванню.

Згідно з постановою районного суду, 02 серпня 2019 року о 16 год.12 хв. в м.Чернівці, по вул.Головна, 245, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Шкода 14 ТР» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вжив всіх заходів для повної зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «КІА», д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив п.2.3Б ПДР.

До початку судового розгляду апеляційної скарги по суті, від захисників Саламандика А.І., Сандуляк А.В. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подано заяву про відвід головуючого судді, у зв`язку з тим, що суддею Марчаком В.Я. було безпідставно повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції у справі за фактом ДТП за участі транспортних засобів під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В задоволенні даної заяви було відмовлено, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають порядок заявлення відводу головуючому судді та порядку розгляду таких заяв.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 2 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

В рішенні Європейського суду у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10.12.2009) зазначено, що наявність безсторонності має визначатися (з огляду на п.1 ст.6 Конвенції) за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд загалом та його склад зокрема відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», від 24.02.93, та «Ветштайн проти Швейцарії» заява № 33958/96). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають відносини, які розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10.06.96). Презумпція безсторонності суду визнається, поки не надано доказів протилежного.

Більше того, апеляційна скарга, на яку посилається сторона захисту у заяві про відвід, була повернута апелянту з процесуальних підстав та по суті апеляційним судом не розглядалася.

Крім того, до початку апеляційного розгляду ОСОБА_2 подав до апеляційного суду клопотання про залучення його потерпілим у вказаному апеляційному провадженні.

ОСОБА_2 зазначений як потерпілий у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №427145 від 30.09.2019 року, а також брав участь як потерпілий в суді першої інстанції, що підтверджується матеріалами фіксації судового засідання та постановою суду.

Для повноти, всебічності та об`єктивності розгляду даної справи апеляційний суд задовольнив клопотання ОСОБА_2 та залучив його як потерпілого.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та подану апеляційну скаргу, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисників, які просили задовольнити апеляційну скаргу та закрити провадження у справі, пояснення потерпілого ОСОБА_2 , який просив залишити постанову районного суду без змін, заслухавши пояснення свідків та допитавши судових експертів, суд дійшов наступних висновків.

Всі учасники апеляційного провадження у справі були належним чином повідомлені про час і дату судового розгляду 19 лютого 2020 року, однак у судове засідання не з`явилися ОСОБА_1 та Сандуляк А.В. без поважних причин. Захисник Саламандик А.І. та потерпілий ОСОБА_2 вважають за можливе продовжити даної справи без присутності захисника Сандуляк А.В. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки права та інтереси ОСОБА_1 захищає адвокат Саламандик А.І.

Згідно ч.6 ст.294 КУпАП, неявка у судове засідання особи, яка подала апеляційну скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції прийняв рішення продовжити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 та Сандуляк А.В .

Крім того, Саламандик А.І. відмовився від допиту свідка - поліцейського ОСОБА_5 , оскільки апеляційним судом було застосовано всі можливі заходи для його виклику у судове засідання, однак із незалежних від суду причин, у судове засідання він не прибув.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №427145 від 30.09.2019 року, 02 серпня 2019 року о 16 год.12 хв. в м.Чернівці, по вул.Головна, 245, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Шкода 14 ТР» д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не вжив всіх заходів для повної зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «КІА», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який виконував маневр повороту ліворуч, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, потерпілих немає. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.3Б ПДР, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП (а.с.1).

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 02 серпня 2019 року близько 16 год. він рухався по тролейбусному маршруту №6 на тролейбусі по вул.Головній в районі вул.Ентузіастів в напрямку центру міста. Після того, як він проїхав пішохідний перехід, перед ним різко звернув автомобіль Кіа Черато під керуванням ОСОБА_2 , який їхав по зустрічній смузі і повернув вліво на стоянку через смугу руху тролейбуса, а потім загальмував. Він теж почав гальмувати, однак не зміг уникнути ДТП. Вважає, що у ДТП винуватий ОСОБА_2 .

Потерпілий ОСОБА_2 апеляційному суду надав пояснення, згідно яких 02 серпня 2019 року він рухався на своєму автомобілі Кіа Черато по вул. Головній у напрямку заводу «Кварц», до свого місця роботи. Повертаючи вліво до стоянки біля Департаменту соцзахисту, що за адресою вул.Головна, 245, він переконався у тому, що зустрічна смуга руху вільна, увімкнув лівий покажчик повороту та повернув вліво на парковку. Перед тим бачив, що тролейбус знаходився на значній відстані, перед пішохідним переходом, що дозволяло йому встигнути виконати маневр. Заїхавши всім корпусом автомобіля на стоянку, він побачив, що перед його автомобілем виїхав велосипедист та пригальмував, пропустивши його. Через це бампер та заднє крило автомобіля залишились на проїжджій частині дороги. Після виконання маневру повороту він відчув удар в задню частину автомобіля і побачив, що це був тролейбус під керуванням ОСОБА_1 . Вважає, що у ДТП винуватий ОСОБА_6 , оскільки він об`єктивно бачив небезпеку для подальшого руху тролейбуса та повинен був загальмувати.

Поліцейський ОСОБА_7 апеляційному суду пояснив, що 30 вересня 2019 року ним було складено протокол БД №427145 від 30.09.2019 року на підставі письмової заяви ОСОБА_2 , в якій останній пояснив, що за фактом ДТП 02.08.2019 року він постановою суду визнаний невинуватим та просив встановити винуватця ДТП. Вказує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення керувався Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395, а строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені ст.38 КУпАП, ним не пропущені.

Відповідно до п.7 розділу VIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року, уповноважена особа підрозділу поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинен(на) в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в п`ятиденний строк надіслати його до відповідного суду.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що протокол складено поза межами місячного строку з моменту ДТП, однак враховує той факт, що підставою складання протоколу стала подана до поліції заява ОСОБА_2 , якого постановою районного суду визнано невинуватим у вчиненні ДТП. Згідно вказаної заяви, останній просить скласти протокол відносно іншого учасника ДТП, оскільки його визнано невинуватим (а.с.2,3).

Відповідно до ч.2 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Таким чином, працівник поліції на підставі заяви ОСОБА_2 та постанови місцевого суду про визнання його невинуватим, був зобов`язаний вжити всіх заходів для встановлення винуватця ДТП, у тому числі, і шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно іншого її учасника.

Апеляційний суд вважає, що у даному випадку відлік місячного строку для складання протоколу про адміністративне правопорушення починається з дня ухвалення районним судом рішення про невинуватість ОСОБА_2 .

Також апеляційний суд враховує вимоги ч.2 ст.38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення, які у даному випадку не є порушеними.

При цьому твердження апелянта щодо не складання схеми ДТП є безпідставними. В матеріалах справи міститься завірена копія схеми даної ДТП, яка була складена поліцейськими та додана до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_2 , який був іншим учасником.

Відповідно до копії схеми ДТП, завіреної поліцейським ОСОБА_7 , на ній зафіксовано місце події, розташування транспортних засобів на автодорозі та відносно одне одного, відображено та описано види ушкоджень транспортних засобів, їх локалізацію. Схема підписана учасниками ДТП - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і поліцейським, який її склав (а.с.7). При цьому схема ДТП не містить вказівок на винуватість конкретного водія, складена відносно одного і того ж факту ДТП, яка мала місце 02 серпня 2019 року, та об`єктивно відображає фактичні обставини і може бути використана як доказ.

Апеляційним судом досліджувались копії матеріалів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки оригінали цих документів знаходяться в матеріалах іншої адміністративної справи. Дані копії належним чином завірені працівниками поліції із відміткою «Згідно з оригіналом», а тому, на підставі ст.251 КУпАП, містять фактичні дані, на основі яких можливо встановити обставини, які мають значення для правильного вирішення даної справи та враховані судом як належні та допустимі докази.

Згідно висновків комплексної судової фототехнічної та судової автотехнічної експертиз №№ 508-А, 509-А, швидкість руху тролейбуса Skoda-14TR, бортовий номер НОМЕР_1 , встановлена з відеозображення, наданого у судовому засіданні суду першої інстанції потерпілим ОСОБА_2, складає 22,1 км/год.

При цьому, водій ОСОБА_1 мав технічну можливість, керуючи із вказаною швидкістю, та діючи у відповідності з вимогами пункту 12.3 ПДР, уникнути зіткнення, при виникненні небезпеки для руху, створеною зміною напрямку руху автомобілем Кіа Черато НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який змінивши напрямок руху, зупинився на смузі руху тролейбуса.

Тому, в діях водія ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п.12.3 ПДР, що з технічної точки зору стало причиною настання даної ДТП.

Технічна можливість уникнути зіткнення для водія автомобіля КІА Черато, номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 визначалась виконанням ним вимог пункту 10.1 ПДР.

Згідно додаткових пояснень водія ОСОБА_2 , він рухався від вулиці Комарова в напрямку вулиці Ентузіастів, не доїжджаючи до вул.Ентузіастів, виїхав зі смуги зустрічного руху тролейбуса та під час руху через бордюр він зупинився, щоб не пошкодити свій автомобіль.

Згідно проведених експертами розрахунків, водій ОСОБА_1 мав можливість, діючи у відповідності з ПДР, зупинити тролейбус до місця зіткнення, а водій ОСОБА_2 своїми одноосібними діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення.

До того ж, автомобіль Кіа Черато на момент ДТП перебував у нерухомому стані а тому в діях водія ОСОБА_2 не вбачається невідповідності вимогам ПДР, які з технічної точки зору перебували би в причинному зв`язку із настанням ДТП.

Допитані у судовому засіданні апеляційного суду експерти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили надані ними в експертизі висновки, згідно яких у діях ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам ПДР, що стало причиною ДТП.

Розбіжність у зазначенні пунктів ПДР в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 , та у висновку судової автотехнічної експертизи не можуть бути підставою для визнання ОСОБА_1 невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки диспозиція даної статті не передбачає переліку конкретних пунктів ПДР, порушення яких можуть призвести до настання дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, згідно п.26 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху, при цьому ВСУ не вказує, що повинен мати місце перелік конкретних порушених пунктів ПДР.

Отже, експертом встановлено порушення конкретного пунку ПДР водієм ОСОБА_1 , а зазначення поліцейським, який не є експертом, п.2.3Б ПДР у протоколі не впливає на винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

Нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено стягнення з учасників провадження у справах про адміністративні правопорушення, витрат на проведення експертиз, а тому суд не приймає рішення в цій частині.

Крім того, всупереч твердженням апелянта, ОСОБА_1 особисто брав участь у судовому розгляді протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо нього, в суді першої та апеляційної інстанції, його процесуальні права були йому роз`яснені, а його права інтереси захищали два захисники - Саламандик А.І. та Сандуляк А.В. , тому право на захист і доступ до правосуддя порушено не було.

Враховуючи розумні строки розгляду зазначеної справи, а також приймаючи рішення в межах апеляційної скарги, апеляційний суд позбавлений можливості зупинити провадження у справі до рішення Садгірського районного суду м.Чернівців у порядку КАСУ, як цього вимагає сторона захисту.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, заява № 25, ЄСПЛ використовує стандарт доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Повно, об`єктивно та всебічно дослідивши докази наявні у матеріалах справи, допитавши учасників ДТП, працівника поліції та експертів, апеляційний суд доходить висновку про те, що докази є послідовними, взаємоузгодженими та доводять винуватість ОСОБА_1 поза розумним сумнівом.

Підсумовуючи наведене вище, апеляційний суд вважає доведеним той факт, що дії ОСОБА_1 , перебувають у причинному зв`язку із настанням ДТП, що в свою чергу стало підставою для визнання його винуватим у вчиненні даної ДТП притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Істотних порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Адміністративне стягнення районним судом накладено на ОСОБА_1 у відповідності до положень ст.33-35 КУпАП.

За таких обставин, постанова районного суду є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33-35, 245, 247, 248, 249, 251, 252, 294 КУпАП апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Першотравневого районного суду м.Чернівців від 21 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького В.Я. Марчак

апеляційного суду