ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/500/20 Номер провадження 33/814/631/20Головуючий у 1-й інстанції Оксенюк М. М. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,

з секретарем Гнітько А.М.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

його захисника Сімоняна Е.Р.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 ,

його захисника Голубенка В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Козельщинського районного суду Полтавської області від 11 серпня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою щодо ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого старшим майстром в ТОВ «Зерно-Агротрейд ВП Лутовинівський елеватор»,

закрите провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 цього Кодексу.

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, одружений, маючий на утриманні 2 неповнолітніх дітей, працюючий пожежним рятувальником 15 ДПРЧ (м. Кременчук) 2 ДПРЗ (м. Кременчук) ГУ ДСНС України у Полтавській області,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420, 40 грн.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 25 травня 2020 року о 09 год. 25 хв., в порушення вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керував у стані алкогольного сп`яніння автомобілем ВАЗ-21063, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Остроградського в смт. Козельщина Полтавської області, а також, всупереч п.10.1. Правил дорожнього руху України, здійснюючи маневр повороту ліворуч, не переконався у безпечності свого маневру, внаслідок чого автомобіль ВАЗ-21065, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, з`їхав у кювет та отримав механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі з доповненнями та уточненнями ОСОБА_1 не заперечує свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, але водночас просить визнати і ОСОБА_2 винуватим у дорожньо-транспортній пригоді.

Крім того, просить скасувати постанову судді в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Звертає увагу, що під час розгляду справи місцевим судом перебував на лікуванні, а тому суд порушив його право на захист.

Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України відсутні відомості щодо спеціального технічного засобу, за допомогою якого проведено огляду, його серії та номеру, результатів вимірювання та не додано чек-роздруківку. При цьому стверджує, що такі відомості відсутні і у висновку лікаря-нарколога за результатами проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Вказує про відсутність свідків під час огляду, звертає увагу на відсутність в матеріалах справи акта медичного огляду, а також посилань на нього у висновку лікаря-нарколога. Вважає, що результати огляду за допомогою газоаналізатора не підтверджені жодними доказами та стверджує про безпідставну відмову у проведенні повторного огляду на стан сп`яніння із забором біологічної речовини крові.

Наголошує, що в діях ОСОБА_2 також були порушення Правил дорожнього руху, а саме перевищення швидкості в межах населеного пункту та здійснення обгону на мосту.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та в його інтересах адвоката Сімоняна Е.Р. на підтримання доводів апеляційної скарги, думку ОСОБА_2 та його захисника Голубенка В.П. про законність і обгрунтованість судового рішення, дослідивши докази, допитавши свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.

Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приймати участь в судовому розгляді справи та користуватися юридичною допомогою адвоката забезпечені судом апеляційної інстанції.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах та не оспорюються в апеляційній скарзі.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України є помилковими.

Так, відповідно до роз`яснень Верховного Суду, суди мають здійснювати розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КпАП України, які було вчинено до 01 липня 2020 року, відповідно до цієї статті у редакції, чинній на час вчинення таких діянь.

Підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п.6 ст.247 КпАП України, в даному випадку відсутня, оскільки згідно з цим пунктом провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Тобто, в цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до статті 130 КпАП України юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені з цієї статті Кодексу, була не скасована, а навпаки посилена.

У свою чергу, стаття 8 КпАП України передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Виходячи із зазначених положень вказані особи не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за статтею 286-1 КК України, адже Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками.

Як правильно встановив суддя місцевого суду, 25 травня 2020 року о 09 год. 25 хв. мала місце дорожньо-транспортна пригода з участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що і стало підставою проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди у закладі охорони здоров`я, як того вимагають приписи п.8 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до досліджених апеляційним судом доказів, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився лікарем-наркологом Козельщинської центральної районної лікарні згідно з вимогами розділу ІІІ Інструкції. При цьому цей медичний заклад, відповідно до наказу департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації №1100 від 07 грудня 2015 року, включений до переліку лікувально-профілактичних закладів області, яким надається право проведення медичних оглядів з метою виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння.

Всупереч доводам апеляційної скарги, під час огляду ОСОБА_1 лікарем складено акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №4 від 25 травня 2020 року, який містить відомості про те, що огляд проводився за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810 № ARBH-0573 та виявлено 0,68 проміле алкоголю (а.с.150).

На підставі цього акту лікар видав та підписав висновок про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння, який засвідчений печаткою медичної установи (а.с.9).

Відповідно до повідомлення заступника генерального директора з метрології Державного підприємства «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» ОСОБА_5 , спеціальний технічний засіб Alcotest 6810 №ARBH-0573, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 , пройшов повірку 18 липня 2019 року, що підтверджується свідоцтвом №80772, а отже відповідає вимогам нормативно-правових актів.

Крім того, як вбачається з акта медичного огляду, лікарем-наркологом проводився також зовнішній огляд ОСОБА_1 , в результаті якого виявлено метушливу поведінку, порушення артикуляції та координації, гіперемію обличчя, жваву міміку, нестійкість в позі Ромберга, невпевнену пальце-носову пробу та запах алкоголю з ротової порожнини, що у сукупності з показаннями газоаналізатора і стало підставою для висновку про перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю.

В даному випадку, не проведення лабораторних досліджень не може бути підставою визнання огляду незаконним, оскільки відповідно до п.8 розділу ІІІ Інструкції метою такого дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. В свою чергу, п.7 цього розділу передбачає обов`язковим проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

Твердження порушника про порушення порядку проведення огляду у зв`язку з відсутністю свідків суперечать вимогам Закону, оскільки їх присутність в закладі охорони здоров`я не передбачена Інструкцією.

Порушень вимог ст.266 КпАП України під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, які б давали підстави визнати цей огляд недійсним, апеляційним судом не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №349409 від 25 травня 2020 року за ч.1 ст.130 КпАП України складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Враховуючи викладене, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Твердження ОСОБА_1 та його захисника про необхідність визнання також і ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, є необґрунтованими.

Диспозицією ст.124 КпАП України встановлена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона цього правопорушення характеризується трьома ознаками: діянням, наслідками, причинним зв`язком між діянням і наслідками.

Діяння виражається в порушенні правил дорожнього руху.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 25 травня 2020 року серії БД №349411, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 21065, д.н.з. НОМЕР_3 , по вул. Остроградського в смт. Козельщина Полтавської області, в порушення п.14.6 Правил дорожнього руху України, при виконанні обгону, не переконався у безпечності свого маневру, внаслідок чого його з`їхав у кювет та отримав механічні пошкодження (а.с.5).

Згідно з п.14.6. Правил дорожнього руху обгін заборонено: на перехресті; на залізничних переїздах і ближче ніж за 100 м перед ними; ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом; у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості; транспортного засобу, який здійснює обгін або об`їзд; у тунелях; на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку; колони транспортних засобів, позаду якої рухається транспортний засіб з увімкненим проблисковим маячком (крім оранжевого).

Разом з тим, ні матеріали провадження, ні схема дорожньо-транспортної пригоди, ні фотокартки ділянки дороги, де вона відбулась, не містять даних про наявність обставин, які б на підставі п.14.6 Правил дорожнього руху забороняли водію ОСОБА_2 здійснювати обгін.

Доводи ОСОБА_1 та його захисника про перевищення швидкості водієм ОСОБА_2 нічим не підтверджуються і про таке порушення Правил дорожнього руху в протоколі про адміністративне правопорушення від 25 травня 2020 року серії БД №349411 працівники поліції не зазначали.

За таких обставин суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та правильно закрив провадження в справі на підставі п.1 ст.247 цього Кодексу.

Отже, рішення судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень та кваліфікацію його дій за ст.124 та ч.1 ст.130 КпАП України є правильним.

Стягнення накладене у відповідності з приписами статей 33, 36 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують відповідальність.

Судове рішення належним чином вмотивоване і відповідає вимогам ст.283 КпАП України. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Козельщинського районного суду Полтавської області від 11 серпня 2020 року відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.