Єдиний унікальний № 430/12/20
Провадження 3/430/3/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року смт. Станиця Луганська

Суддя Станично-Луганського районного суду Луганської області Попова О.М., при секретарі Романовій М.О., розглянувши матеріали управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон проведення АТО Головного управління ДФС у Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алчевськ, Луганської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, іпн. НОМЕР_1 ,

за частиною 1 статті 204-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

29.11.2020 року об 11 год. 22 хвилини ОСОБА_1 , на КПВВ «Станиця Луганська», рухаючись в бік тимчасово окупованої території , з м. Варни(Болгарія) до м. Перевальськ Луганської області, намагався перенести через лінію розмежування, готівкові кошти у сумі 900 (дев`ятсот) доларів США та 800 (вісімсот) ЄВРО, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 52 668 (п`ятдесят дві тисячі шістсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок, чим порушив вимоги наказу міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 52 від 14.07.2020 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засідання свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-3 КУпАП, визнав повністю, розкаявся, пояснив, що переміщувані готівкові кошти у сумі 900 (дев`ятсот) доларів США та 800 (вісімсот) ЄВРО, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 52 668 (п`ятдесят дві тисячі шістсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок належать йому, частину коштів він мав при собі, оскільки переміщався з м. Варни (Болгарія) до тимчасово окупованої території м. Перевальськ (Луганської області), тому йому необхідно було мати при собі грошові кошти. Знаходячись в м. Києві 28.11.2020 року він, отримавши пенсію на картку АТ «Державний ощадний банк України», отримав її у банкоматі в сумі 16 000 гривень, про що надав роздруківку із зазначенням суми та дати проведення банківської операції, після чого звернувшись до пункту обміну валют придбав на ці кошти долари США, що і призвело до перевищення розміру суми, дозволеної для переміщення через лінію розмежування, він не знав, що таку велику суму не можно переміщувати через лінію розмежування, без підтверджувальних документів про їх походження.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши адміністративний матеріал, вважаю необхідним зазначити таке.

Дослідивши адміністративний матеріал, Суд приходить до наступних висновків, а саме: відповідальність за ч. 1 ст. 204-3 КУпАП наступає за порушення порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції.

П. 2 наказу міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 52 від 14.07.2020 року визначено, що особа може переміщувати готівкові кошти з контрольованих Україною територій на тимчасово окуповані території у сумі, що не перевищує 50 000 гривень, або еквівалентній сумі, в тому числі в іноземній валюті без підтверджувальних документів про їх походження.

З адміністративного матеріалу вбачається, що у ОСОБА_1 на КПВВ «Станиця Луганська» було виявлено та вилучено готівкові кошти у сумі 900 (дев`ятсот) доларів США та 800 (вісімсот) ЄВРО, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 52 668 (п`ятдесят дві тисячі шістсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок, тобто в сумі, що перевищує дозволену в еквіваленті суму 50000 гривень, без підтверджувальних документів про їх походження.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 були надані наступні документи: роздруківка отримання грошових коштів в АТ «Державний ощадний банку Україна», копія дозвілу на перебування в республіці Болгарія, копії квитків на літак, копію закордонного паспорту з відповідними відмітками, які в сукупності з його поясненнями, свідчать про відсутність в його діях складу правопорушення.

Перевіряючи підстави притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд керується положеннями ч. 1 ст. 7 КУпАП, відповідно до яких ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а також положеннями ст. 9 КУпАП, згідно яких адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно дост. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ у судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведеності перед судом їх переконливості, при цьому в ст.62 Конституції України унормовано, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом ст.ст.7,254,279 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше яке на підставах і в порядку, встановлених законом; розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічного роду положення закріплено і уст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Також, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 , щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення(справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свободі протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Відповідно до ч. 1 ст 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі слід закрити.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ст. 247, ст. ст. 248, 252, 283, п. 3 ст. 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-3 КУпАП закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повернути ОСОБА_1 , вилучені у нього 29 листопада 2020 року грошові кошти, перелічені у додатку до протоколу про адміністративне правопорушення № 358 від 29.11.2020 року, що знаходяться на банківському рахунку ГУ ДФС у Луганській області в АТ «Укрексімбанк»(м.Київ).

Постанова може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена до Луганського апеляційного суду через Станично-Луганський районний суд Луганської області протягом десяти днів з моменту її винесення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.М.Попова