Справа №: 705/1465/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 рокум.Христинівка

Суддя Христинівського районного суду Черкаської області Орендарчук М.П., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює директор ФГ «Ром», проживає по АДРЕСА_1 .

за ч.1 ст.130 КупАП, суд -

встановив:

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 14.04.2020 року о 04 год. 00 хв. в м. Умань по вул. Тищика, 25, водій керував автомобілем Тойоа РАВ 4 д.н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння нестійка ходо запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Адвокат особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в ході розгляду справи пояснив що його довіритель вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнає, оскільки працівники поліції до ОСОБА_1 про проходження огляду на стан сп`яніння не висували привертає увагу суду, що в самому протоколі не зазначено хто керував автомобілем Тойоа РАВ 4 д.н НОМЕР_1 лише вказано водій, свідки зазначені у протоколі також не підтверджують факту керування ним транспортним засобом.

В судовому засіданні особа яка слала протокол та свідки зазначені у протоколі не з`явились.

Суд вислухавши пояснення адвоката особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, письмові пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, настає лише за умови відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння, наркотичного чи іншого спяніння.

Як вбачається із змісту протоколу ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень, хоча у судовому засіданні його адвокат заперечував цей факт і пояснив, що йому поліцейські взагалі не пропонували надати пояснення по справі.

Суд критично ставиться до письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які містяться в матеріалах справи так, як вказані пояснення стосуються лише проходження огляду, а не керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Згідно зі ст. 34 Закону України "Про національну поліцію" поліція, серед іншого, може застосовувати такі превентивні заходи, як використання технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Окрім того, згідно зі ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки.

Наказом МВС України від 18.12.2018 року затверджено інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

п.2 ч.1 вищевказаної інструкції, передбачено, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою - попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Судом направлялись дані матеріали для доопрацювання з метою отримати докази керування ОСОБА_1 автомобілем, однак ухвали суду про усунення недоліків не виконані в матеріалах справи відсутній такий відеозапис, що позбавляє суд можливості перевірити твердження особи яка притягується до адміністративної відповідальності.

Окрім того, суду не зрозуміло, як працівники поліції після встановлення на їх думку керування особою, яка притягується до адміністративної відповідальності стану його сп`яніння, дозволили йому в подальшому керувати транспортним засобом, оскільки в даному протоколі лише зазначено, що вилучено посвідчення водія.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява N 926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП та їх аргументація є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту, то ж, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Закон вимагає фіксації, окрім відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння а також проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння керування особою яка притягується до адміністративної відповідальності, також безпосереднього керування ним транспортним засобом.

Таким чином наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 , вимог п. 2.5 ПДР України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а належних та допустимих доказів його винуватості суду не надано, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись пунктом 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 34,35,40-1,130 ч. 1, 283, 284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті,, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його законним представником, адвокатом, потерпілим, його представником або прокурором в апеляційний суд Черкаської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М. П. Орендарчук