ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/8918/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С., розглянувши матеріали які надійшли від Дарницького УП ГУ НП в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за ст.44-3 КпАП України, -

Встановив:

28.10.2020 до Дарницького районного суду м. Києва від Дарницького УП ГУ НП в м. Києві надійшла справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ГР № 182605, 28.10.2020 о 22 год. 52 хв. у м. Києві по вул. Ревуцького, 2, адміністратор закладу «Делліні» гр. ОСОБА_1 забезпечувала роботу закладу після 22 год. 00 хв., чим порушила п.п.5 п.11 постанови КМУ № 956 від 13.10.2020.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, проте від її захисника Бобовича М.М. надійшло клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Посилався на те, що в протоколі невірно вказаний підпункт та пункт постанови КМ України, яку нібито порушила ОСОБА_1 , а також на відсутність в матеріалах справи доказів, які б свідчили про вчинення адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, виходжу з наступного.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідеміологічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акта, тому, формулюючи суть правопорушення, вказівка на нормативний акт, його статті, частини, пункти, вимоги яких порушені, є обов`язковою.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширення особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно з підпунктом 5 п.11 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» із змінами затвердженими п.п.2 п.5 постанови КМУ № 956 від 13.10.2020: на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено "зелений" рівень епідемічної небезпеки, забороняється: робота після 22-ї та до 7-ї години суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування без організації дозвілля (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Водночас в протоколі про адміністративне правопорушення вказано про те, що ОСОБА_1 порушила п.п.5 п.11 постанови КМУ № 956 від 13.10.2020.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 вказала, що працює адміністратором закладу «Делліні», заклад 28.10.2020 після 22 години не працював, каса була зачинена, на неодноразові прохання покинути заклад відвідувачі не реагували.

Склад правопорушення становить наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Водночас, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного доказу, які б вказували «поза розумним сумнівом» про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Так уповноваженою особою не було відібрано пояснень у відвідувачів закладу, не долучено фото чи відео фіксації вчиненого правопорушення.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За таких підстав суд, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 44-3, 247, 251, 256, 280 КпАП України, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту винесення.

Суддя Ю.С. Мицик