ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/568/20 Справа № 205/851/20 Суддя у 1-й інстанції - Калініченко Г. П. Суддя у 2-й інстанції - Калініч Н. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року м. Дніпро

29 травня 2020 року суддя Дніпровського апеляційного суду Калініч Н.І., за участю ОСОБА_1 та його захисника Рижика Р.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Рижика Романа Олександровича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ІПН відсутній через неможливість однозначно ідентифікувати особу, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою суду від 24 квітня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті гривень) 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 25.01.2020 року о 02:10 годин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в районі будинку №2 по вул. Київській у м. Дніпро з явними ознаками наркотичного сп`яніння (млява мова, зіниці очей не реагують на світло), і на вимогу інспектора патрульної поліції від проходження медичного огляду для встановлення стану сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Рижик Р.О. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що поліцейським не проведено первинний огляд з використанням спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, не складено акт огляду водія.

Вказує, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння та поліцейські не забезпечили законного медичного огляду у закладі охорони здоров`я.

Звертає увагу на те, що у вказаному протоколі не був відповідним чином зафіксований факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння як того прямо вимагає ст. 251, ст 279, 266 КУпАП, тобто взагалі не було проведено обов`язкового у таких випадках огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, у порядку і етапності передбачених законом. І навпаки є докази того, що факту адміністративного правопорушення взагалі не було, що огляд був проведений без обов`язкового використання спеціальних технічних засобів поліцейським, що є прямим порушенням порядку проведення такого огляду у відповідності до вимог Закону.

Зазначає, що поліцейський не відсторонив ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та його автомобіль не було затримано, що є порушенням ст.ст. 265-2, 266 КУпАП.

Вказує, що не допитавши свідків у судовому засіданні, суд першої інстанції в порушення ст. 252 КУпАП не оцінив у сукупності представлені докази, здійснив це неповно і необ`єктивно, через що припустився необґрунтованого висновку про керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник Рижик Р.О. та ОСОБА_1 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити з підстав викладених у ній.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №213059 від 25.01.2020 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 25.01.2020 року; рапортом інспектора ПП від 25.01.2020 року.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі не вбачається.

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що судом першої інстанції не було безпосередньо допитано свідків під час судового засідання, а тому їх письмові пояснення не можуть бути прийняті до уваги, є безпідставними, оскільки особи свідків були належним чином встановлені працівниками поліції, останні надали письмові пояснення щодо обставин правопорушення і поставили свої підписи під ними, а тому підстав піддавати їх сумніву в якості доказу у справі апеляційний суд не вбачає.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки працівниками поліції, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як вбачається з відеозапису з камер відеофіксації поліцейських, ОСОБА_1 роз`яснювались його права та обов`язки, щодо порядку притягнення його до відповідальності за порушення ПДР України.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 213059, який оформлений повноважною особою згідно вимог КУпАП, міститься відмітка про роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, даний протокол останнім підписано та жодних пояснень чи зауважень до протоколу з приводу нероз`яснення йому наслідків відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не зазначав.

Твердження апеляційної скарги про те, що всупереч вимогам ст. 266 КУпАП, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, що ставить під сумнів відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказане не спростовує факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, що є самостійною підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія на стан наркотичного сп`яніння, що є порушенням вимог закону, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, як слідує із приписів вимог ч. 2 та ч. 3 ст. 266 КУпАП, огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків і тільки у разі незгоди на проведення такого огляду або незгоди з його результатом, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Проте, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в порядку, передбаченому ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, п. 8 Інструкції, у зв`язку з чим направлення не видавалось і поліцейські не забезпечували його доставку до найближчого закладу охорони здоров`я.

Окрім цього, Порядок та Інструкція не містять положень про обов`язок працівників поліції вручати таке направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння у разі відмови водія від його проходження.

Посилання апеляційної скарги на те, що поліцейським не проведено первинний огляд з використанням спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, є безпідставними, оскільки в письмових поясненнях свідків зазначено ознаки сп`яніння, які були наявні у водія ОСОБА_1 , тобто первинний огляд було проведено та виявлено відповідні ознаки сп`яніння у присутності свідків.

Доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі не був відповідним чином зафіксований факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, як того прямо вимагає ст.ст. 251, 279, 266 КУпАП, тобто взагалі не було проведено обов`язкового у таких випадках огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, у порядку і етапності передбачених законом, є необґрунтованими, так як відповідно до змісту протоколу, в ньому чітко зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, а тому поліцейськими і не проводився будь-який огляд на стан сп`яніння.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника Рижика Романа Олександровича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.І. Калініч