Номер провадження: 33/813/372/20
Номер справи місцевого суду: 495/7734/19
Головуючий у першій інстанції Савицький С. І.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Миргорода О.І. на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду першої інстанції, 21 серпня 2019 року о 04:45 годині ОСОБА_1 керував автомобілем марки Hyundai Accent, д/н НОМЕР_1 по вул. Південна в м. Білгород-Дністровський Одеської області, у стані алкогольного сп`яніння. Обстеження на стан сп`яніння проводилось в Білгород Дністровській міській багатопрофільній лікарні, згідно висновку № 59 «алкогольне сп`яніння».

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою захисник Миргород О.І. подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження захисник зазначив, що розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 , а копію оскаржуваної постанови від 25 вересня 2019 року він не отримував, лише 05 лютого 2020 року представник виконавчої служби повідомив матері ОСОБА_1 про наявність відносно нього виконавчого провадження, у зв`язку з чим 07 лютого 2020 року ОСОБА_1 та адвокатом Миргород О.І. було укладено угоду про надання правової допомоги. 14 лютого 2020 року захисник Миргород О.І. ознайомився з матеріалами справи і саме з цієї дати розпочався перебіг строку на оскарження постанови суду.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що постанова не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, з огляду на таке:

-суддею застосовано некоректне покарання, яке не передбачене КУпАП;

-в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено жодної ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 ;

-також у протоколі не зазначено чи пропонувалося ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, чи відмовлявся він від проходження такого огляду на місці зупинки, і що стало підставою для направлення його для проходження освідування в медичному закладі;

-наявний у матеріалах справи висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 не відповідає вимогам Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

-крім цього у висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 не зазначено чи проходив тематичне удосконалення лікар ОСОБА_3 , який проводив огляд ОСОБА_1 , що ставить під сумнів достовірність, об`єктивність та незалежність вказаного доказу;

-покази приладу Алконт 01СУ не можуть вважатися допустимими доказами, оскільки зазначений прилад не відноситься до числа дозволених для застосування Газоаналізаторів на території України;

-суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , який не був належним чином сповіщений про дату та час судового засідання, чим були порушені його права, передбачені ст.268 КУпАП.

Перед початком апеляційного розгляду захисник Миргород О.І. надіслав на адресу апеляційного суду заяву в якій просив розглянути апеляційну скаргу без його участі, апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та наполягав на її задоволенні

Частиною 4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Відповідно до частини 6 ст.294 КУпАП - неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи вказані вимоги закону та те, що апеляційний суд обмежений в часі при розгляді апеляційних скарг на постанову судді в справах про адміністративні правопорушення, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника Миргорода О.І. без його участі та без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції справа була розглянута за відсутності ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ч.1 ст.285 КУпАП, копія постанови була надіслана ОСОБА_1 25.09.2019 року, однак в матеріалах адміністративної справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 вказаної постанови.

Разом з тим, з матеріалів адміністративної справи вбачається, що 07 лютого 2020 року між ОСОБА_1 та адвокатом Миргород О.І. було укладено угоду про надання правової допомоги. 14 лютого 2020 року захисник Миргород О.І. ознайомився з матеріалами справи.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що строк на оскарження постанови суду підлягає поновленню, як такий, що був пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У своїй апеляційній скарзі захисник Миргород О.І. послався на те, що суддя, в порушення вимог ст.268 КУпАП, розглянув справу без участі ОСОБА_1 , тим самим позбавив його можливості надати пояснення щодо фактичних обставин справи.

Апеляційний суд вважає вказані доводи необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 1 ст.277 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

В провадження судді Білгород-Дністровського районного суду Савицького С.І. справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 надійшла 23 серпня 2019 року.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд викликав ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, однак останній не з`явився за поштовим повідомленням для отримання судової повістки.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.277 КУпАП, відповідно до якої справи про адміністративні правопорушення мають скорочений термін розгляду, який становить лише 15 днів, суд першої інстанції 25 вересня 2019 року розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції здійснив всі можливі заходи для належного сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду його справи, проте останній в судове засідання не з`явився, не залучив для представництва та захисту його інтересів захисника, чим за власної волі позбавив себе можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи захисника Миргорода О.І. про те, що судом першої інстанції були допущені істотні порушення прав ОСОБА_1 , передбачених ст.268 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржена постанова суду піддягає скасуванню.

В свою чергу, відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами ....., а також іншими документами.

Згідно з положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій зобов`язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №076856, згідно з яким водій ОСОБА_1 21 серпня 2019 року о 04.45 годині керував автомобілем марки Hyundai Accent, д/н НОМЕР_1 , по вул. Південна, в м. Білгород-Дністровський Одеської області, в стані алкогольного сп`яніння (а.с.2). Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 .

Апеляційний суд зазначає, що вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився в Білгород Дністровській міській багатопрофільній лікарні.

Згідно висновку про результати медичного огляду на стан сп`яніння №59 від 21.08.2019 року, проведеного з використанням спеціальних технічних засобів, а саме газоаналізатору Алконт 01Су. Результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння виявився позитивним та склав 2,4 проміле та було встановлено, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.4).

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 21 серпня 2019 року о 04 год. 45 хв., а огляд на стан сп`яніння був проведений того ж дня о 05 год. 30 хв., тобто не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, як то передбачено ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 21 серпня 2019 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Проте, ОСОБА_1 та його захисник не з`явившись в судове засідання апеляційного суду, не скористались своїм правом надати суду апеляційної інстанції нові докази на підтвердження доводів апеляційної скарги про неналежність та недопустимість доказів, на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги про допущену судом першої інстанції неповноту судового розгляду не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Щодо доводів захисника Миргорода О.І. про те, що розмір штрафу, який був накладений на ОСОБА_1 у якості адміністративного стягнення є некоректним та таким, що не передбачений КУпАП, апеляційний суд визнає неспроможними з таких підстав.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП за вказане правопорушення накладається стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподаткований мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 у виді штрафу було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а саме 10 200 грн., що становить шістсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян (600 х 17 = 10 200 грн.).

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Миргорода О.І. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Миргороду О.І. строк на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2019 року.

Апеляційну скаргу захисника Миргорода О.І. - залишити без задоволення.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко