Номер провадження: 33/813/286/20
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Янковської Ю.Л., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 19 вересня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 20 липня 2019 року о 02 год. 01 хв. за адресою: м.Одеса, вул.Велика Арнаутська, буд.90, керував автомобілем «Kia Sportage», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, за допомогою газоаналізатору «Drager» на місці чи в спеціалізованому медичному закладі, водій відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що він не був належним чином сповіщений про дату, час та місце останнього судового засідання, коли судом була прийнята оскаржувана постанова, чим були порушені процесуальні права особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 зазначив, що за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння протокол відносно нього не складався і взагалі матеріали справи не містяться будь-яких доказів, які б підтвердили факт його перебування у стані сп`яніння.

Крім того, апелянт зазначив, що працівниками патрульної поліції в протоколі не вірно викладені фактичні обставини справи, а саме невірно зазначений час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

ОСОБА_1 наголошував, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Drager», або в закладі охорони здоров`я, проте працівники патрульної поліції не пропонували йому пройти жоден з таких видів огляду.

Заслухавши суддю-доповідача, Афанасьєва Д. ОСОБА_2 , який підтримав свою апеляційну скаргу, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 послався на те, що суд першої інстанції грубо порушив вимоги ст.268 КУпАП та розглянув справу без його участі, тим самим позбавив його можливості надати пояснення щодо фактичних обставин справи.

Апеляційний суд вважає вказані доводи необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 1 ст.277 КУпАП встановлено справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

В провадження судді Приморського районного суду м.Одеси Бондара В.Я. справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 надійшла 06 серпня 2019 року.

Перше судове засідання у справі було призначено на 10:00 годину 05 вересня 2019 року, проте ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи в зв`язку з його перебуванням у відрядженні за межами м.Одеси.

В наступне судове засідання призначене на 19 вересня 2019 року ОСОБА_1 повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.277 КУпАП, відповідно до якої справи про адміністративні правопорушення мають скорочений термін розгляду, який становить лише 15 днів, суд першої інстанції 19 вересня 2019 року розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції здійснив всі можливі заходи для належного сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду його справи, проте останній двічі в судові засідання не з`явився, не залучив для представництва та захисту його інтересів захисника, чим за власної волі позбавив себе можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що оскаржувана постанова суду піддягає скасуванню в зв`язку з істотним порушенням вимог ст.268 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду ОСОБА_3 , а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій зобов`язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №163469, який був повторно досліджений під час апеляційного розгляду та відповідно до якого ОСОБА_1 20 липня 2019 року о 02 год. 01 хв. за адресою: м.Одеса, вул.Велика Арнаутська, буд.90, керував автомобілем «Kia Sportage», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, за допомогою газоаналізатору «Drager» на місці чи в спеціалізованому медичному закладі, водій відмовився в присутності двох свідків.

Апеляційний суд зазначає, що в цілому вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

При цьому, протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 , а в поясненнях які він залишив на окремому аркуші, зазначив, що відмовився від проходження будь-яких тестів, в зв`язку з тим, що працівники поліції вимагали від нього неправомірну вигоду в розмірі 5 200 гривень за не складання відносно нього адміністративних матеріалів.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно яких вказані особи були свідками того, як громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Drager» та в спеціалізованому медичному закладі.

Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання пояснень вказаних свідків неналежними чи недопустимими доказами. При цьому, ОСОБА_1 не звертався до апеляційного суду з клопотанням про допит вказаних свідків в судовому засіданні апеляційного суду, а тому, зважаючи на один з основоположних принципів судочинства - диспозитивність, у суду відсутні підстави для виклику вказаних свідків за власною ініціативою.

Крім того з метою, перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом був досліджений відео-запис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні розглядаємого правопорушення. Вказаний відео- запис підтвердив факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» та в закладі охорони здоров`я. При цьому, між працівниками патрульної поліції та ОСОБА_1 не відбувалося будь-якого конфлікту, що спростовує доводи ОСОБА_1 про те, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, в результаті обурення на неправомірні дії інспекторів поліції щодо вимагання у нього грошей.

Апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 20 липня 2019 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

При цьому, ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду та в апеляційній скарзі не навів будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження доводів того, що працівники патрульної поліції під час складання адміністративних матеріалів відносно нього діяли неправомірно.

Доводи про те, що працівники поліції вимагали від ОСОБА_1 неправомірну вигоду також не були підтвердженні будь-якими доказами, а тому їх слід розцінювати, як обрану ОСОБА_1 позицію захисту з метою ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення,

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави або для зміни або скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 19 вересня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко