Справа № 183/5038/20
№ 3/183/2547/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 рокусуддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Березюк В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст. 44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в :

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 17.08.2020 року о 10.50 годині водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 316, н/з НОМЕР_1 , який рухався по автомобільній дорозі М-29, 159 км, Новомосковського району Дніпропетровської області, здійснював перевезення пасажирів на міжміському маршруті «Дніпро-Харків» без засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, чим порушив вимоги п.п.2, 11 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року.

В суд ОСОБА_1 не з`явився, надавши клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, мотивоване тим, що протокол про адміністративне правопорушення складений з істотним порушенням норм КУпАП.

Судом безпосередньо досліджено наступні докази, додані до матеріалів справи: протокол про адміністративне правопорушення; рапорт інспектора 2/4/2 УПП в Дніпропетровській області від 17.08.2020 року ОСОБА_2 про те, що було здійснено зупинення транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 316, н/з НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснював міжміське перевезення на маршруті «Дніпро-Харків», при цьому водій та пасажири були без засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, у тому числі виготовлених самостійно; фотографії, на яких зафіксовано транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 316, н/з НОМЕР_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, виходячи з наступного.

Стаття 44-3 КУпАП за способом свого викладення відноситься до бланкетних норм права, тобто її диспозиція не встановлює певних правил поведінки, а передбачає відповідальність за порушення правил поведінки та заборон, що встановлюються іншими нормативно-правовими актами, в даному випадку Постановою КМУ «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 року № 691.

Так, відповідно до п. 2, п. 11 Постанови КМУ від 22.07.2020 року № 641 на період дії карантину забороняється, зокрема: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається у «перевезені пасажирів в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб».

Як видно з доданих до протоколу фотокопій, вони зроблені невідомо в якому місці, не відомо коли і ким, з них не видно - хто саме перебував за кермом транспортного засобу, і чи перебували в салоні цього транспортного засобу пасажири. Тому вказані фотознімки не можуть бути належним доказом здійснення ОСОБА_1 перевезення пасажирів у кількості, що перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною документацією транспортного засобу.

Також до суду взагалі не надані копії технічної документації транспортного засобу, з зазначеною належною кількістю місць сидіння. Таким чином, суд позбавлений можливості вирішити питання, чи здійснювалося перевезення пасажирів у кількості, що перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною документацією транспортного засобу.

Також, враховуючи положення КУпАП та позицію Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 15 квітня 2020 року у справі №489/4827/16а, можна зробити висновок, що рапорт поданий службовою особою патрульної поліції не може вважатися об`єктивним доказом у справі, оскільки він не передбачений в переліку доказів відповідно до ст. 251 КУпАП, та така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин у протоколі посадовою особою поліції до протоколу не надано, а тому суд не має можливості об`єктивно надати оцінку діям, інкримінованим останньому, з огляду на наступне.

Так, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, однак сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути вирішальним доказом винуватості.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. При цьому суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд наголошує, що відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, у відповідності до ст. 251 КУпАП, наявний в справі рапорт інспектора УПП в Дніпропетровській області не має жодного доказового значення відносно доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також в матеріалах справи відсутні письмові пояснення свідків чи понятих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З тлумачення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, викладених в рішеннях ЄСПЛ убачається, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, як норми прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачиться на користь особи. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що посадовою особою органу поліції, уповноваженою на складання протоколу, не надано належних доказів того, що 17.08.2020 року о 10.50 годині водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 316, н/з НОМЕР_1 , який рухався по автомобільній дорозі М-29, 159 км, Новомосковського району Дніпропетровської області, здійснював перевезення пасажирів на міжміському маршруті «Дніпро-Харків» без засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, чим порушив вимоги п.п.2, 11 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року, а тому в діях ОСОБА_1 не вбачається складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Отже, провадження по даній справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись 44-3, 247, 251, 256, 280 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя В.В. Березюк