П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

українця, студента 2-го курсу УжНУ, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 16.08.2020 року о 02 год. 44 хв. на автодорозі Львів-Самбір-Ужгород, в с.Оноківці, «АБС» "Кефір", керував транспортним засобом марки "ВАЗ 21099", номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Освідчення проводилось за допомогою приладу «Drager» в присутності двох свідків з результатом 0,48% проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні 11.11.2020 року ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП заперечив. Пояснив, що дійсно 15.08.2020 року був на св`яткуванн та близько 21.00 год. випив 100 грам шампанського, в цей вечір більше алкоголю не вживав. Після 2.00 год. 16.08.2020 р. коли повертався зі святкування додому автомобіль марки "ВАЗ 21099", номерний знак НОМЕР_1 , яким він керував був зупинений працівниками патрульної поліції. На вимогу працівників поліції пред`явив документи на вказаний транспортний засіб та страховий поліс, який як виявилося був прострочений на кілька днів, у зв`язку з чим відносно нього винесли постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП, штраф за якою він оплатив. Після цього, працівники поліції запитували звідки він їде, та після того, як відповів, що з дня народження, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Огляд він погодився пройти на місці зупинки транспортного засобу, проте не погоджується із результатом, який показав прилад «Drager». Вважає, що на час зупинки транспортного засобу не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, 11.11.2020 р. ОСОБА_1 подав письмові клопотання, які підтримав і в судовому засіданні, про відкладення розгляду справи для надання можливості реалізувати право на правову допомогу та про виклик свідків, які були відсутні під час складання протоколу відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Розглянувши подані клопотання вважаю, що такі задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Дана справа поступила до Ужгородського міськрайонного суду 28.09.2020 року та неодноразово призначалася до розгляду, зокрема на 13.10.2020 р., 29.10.2020 р. та 11.11.2020 р. При цьому, розгляд справи за клопотаннями ОСОБА_1 двічі відкладався. Так, 12.10.2020 року та 29.10.2020 р. ОСОБА_1 подавав до суду клопотання про перенесення розгляду у зв`язку з перебуванням на лікуванні та в подальшому окрім лікування зазначав запровадження карантинних обмежень. Вказані клопотання про відкладення були подані ним особисто до канцелярії суду. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 був достовірно обізнаний, що справа перебуває на розгляді у суді та мав достатньо часу скористатися правовою допомогою і забезпечити присутність захисника.

Крім того, на час розгляду справи відсутні обставини, які б свідчили про об`єктивну неможливість ОСОБА_1 звернутися за правовою допомогою до адвоката та з поданим клопотанням про виклик свідків раніше.

Відтак вказані клопотання ОСОБА_1 розцінюються як зловживанням процесуальними правами та спрямовані на затягування розгляду справи, що могло призвести до необґрунтованого порушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, тому в задоволенні таких слід відмовити.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 7 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить по умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, враховуючи характер і обставини вчиненого правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Слід зазначити, що дана норма саме в такій редакції є діючою станом на час вчинення адміністративного правопорушення гр. ОСОБА_1 16.08.2020 року з огляду на наступне:

1 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII.

Відповідно до вказаного закону, стаття 130 КУпАП викладена у новій редакції, внаслідок чого адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння - не передбачена, а вказані дії віднесено до кримінальних проступків (ст. 286-1 КК України).

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 720-IX), який оприлюднений 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX:

- у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння або відмову від проходження огляду на стан сп`яніння - відтак відновлена адміністративна відповідальність за ці дії;

- у пункті 2Розділу І Закону № 2617-VIIІвиключено підпункт 171, який було доповнено КК України ст. 286-1 за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння або відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім цього, згідно роз`яснень від 20 липня 2020 року Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності, з 03 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.

Таким чином, на даний час відновлена адміністративна відповідальність за вказані дії.

Відповідно до вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його винуватість доводиться матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №388557 від 16.08.2020 року, з якого вбачаються обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, в яких останній зазначає, що випив не більше одного келиха шампанського; результатом тесту на алкоголь з використанням приладу «Drager» від 16.08.2020 року, який показав 0.48 % проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проводився у присутності двох свідків; рапортом поліцейського СРПП №2 Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого сержанта поліції В.Лібри від 17.08.2020 року; рапортом поліцейського СРПП №3 Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції О.Штель від 17.08.2020 року.

При цьому, звертаю увагу на те, що після проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, про що свідчить його підпис в акті огляду на стан алкогольного сп?яніння та підпис у протоколі про адміністративне правопорушення і жодних зауважень ОСОБА_1 щодо показів приладу «Drager» чи відсутності свідків протокол не містить.

Окрім цього, відповідно до положень ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Однак ОСОБА_1 не скористався правом пройти огляд в закладі охорони здоров?я.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 щодо невизнання ним винуватості у вчиненому, оскільки такі не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, тому вважає такі доводи надуманими і такими, що направлені на уникнення адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Наведені вище докази, досліджені судом, в своїй сукупності підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, узгоджуються між собою та доповнюють один одного, тому вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

З врахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило