Справа № 296/3241/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі

Головуючого судді Шимон Л.С.,

при секретарі судових засідань Поліщук Г.М.,

за участю заявника Ходаківського Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі заяву особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відвід судді Покатілова О.Б. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього за ст. ст. 44-3, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Корольовського районного суду м. Житомира Покатілова О.Б. перебували об`єднані матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. ст. 44-3, 185 КУпАП.

В судовому засіданні 15.05.2020 року під час розгляду судом вказаних матеріалів справи ОСОБА_1 заявлено відвід судді Покатілову О.Б. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що заперечує проведення розгляду справи суддею, який має мантію та нагрудний знак, що не підтверджені серійним номером. Крім того, суддя Покатілов О.Б. не підтвердив повноважність Корольовського районного суду м. Житомира відправляти правосуддя.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2020р, головуючим суддею при розгляді заяви ОСОБА_1 про відвід судді визначено суддю Шимон Л.С.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву про відвід судді Покатілова О.Б. підтримав з підстав, зазначених ним в судовому засіданні 15.05.2020р.

Заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 44-3, 185 КУпАП, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що доводи заявника про відвід судді Покатілова О.Б. є безпідставними та необґрунтованими.

Оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід, з метою додержання принципу верховенства права, законності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права.

Відповідно до ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Суд зазначає, що важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом в Україні є інститут відводів (самовідводів), який являє собою сукупність процесуальних норм, що передбачають ініціювання та вирішення питання про недопущення до участі або усунення від участі в провадженні за наявності обставин, що виключають таку участь.

Головуючий по справі суддя є незалежним під час винесення процесуальних рішень та приймає рішення відповідно до своєї правосвідомості та забезпечує розгляд кримінального провадження в розумні строки та у повній відповідності до Закону.

У пункті 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23 зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У частині другій статті 16 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що суддя здійснює правосуддя в мантії та з нагрудним знаком. Частиною першою статті 51 цього Закону передбачено, що судді, голови судів та їх заступники, судді у відставці мають посвідчення, зразки яких затверджуються Радою суддів України.

Відповідно до пункту 1.2 Положення про порядок виготовлення, обліку, видачі, заміни та знищення посвідчень суддів, суддів, яких призначено на адміністративні посади, суддів у відставці та присяжних, затвердженого рішенням Ради суддів України від 25 квітня 2014 року № 23 (з наступними змінами), посвідчення є офіційним документом, який засвідчує займану посаду особі, якій його видано, та підтверджує повноваження власника посвідчення, встановлені Законом. Таким чином, посвідченням судді за необхідності підтверджуються повноваження його власника в ситуаціях, не пов`язаних зі здійсненням правосуддя, коли суддя не перебуває в мантії та з нагрудним знаком.

Відповідно до правової позиції Вищої ради правосуддя, висловленій у Щорічній доповіді за 2019 рік про стан забезпечення незалежності суддів в Україні, та оприлюдненій на офіційному веб сайті Вищої ради правосуддя, вимога від учасника судового засідання до судді надати посвідчення має ознаки зловживання процесуальними правами та є одним із типових прикладів підриву авторитету правосуддя. Дії учасників судових справ з вимогами до суддів підтвердити свої повноваження, пред`явивши службові посвідчення, призводять до порушення порядку в судових засіданнях, зривів судових засідань.

Повноваження судді в судовому засіданні з розгляду справи підтверджуються мантією та нагрудним знаком. При цьому наявність або відсутність у судді посвідчення під час розгляду судової справи жодним чином не впливає на обсяг його повноважень щодо здійснення правосуддя у певному суді, що надані у порядку, встановленому законом.

Поведінка осіб, які під час судового засідання вимагають від головуючого у справі який здійснює правосуддя в мантії та з нагрудним знаком, пред`явлення посвідчення судді, не узгоджується з положеннями частини шостої статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо обов`язку фізичних і юридичних осіб поважати незалежність судді і не посягати на неї і є неприпустимою.

Крім того, у Щорічній доповіді Вищої ради правосуддя відзначено, що процесуальне законодавство не передбачає можливості заявлення учасниками справи вимог щодо перевірки посвідчення головуючого в судовому засіданні. Зазначені дії можуть мати ознаки зловживання процесуальними правами, порушення порядку в судовому засіданні та неповаги до суду.

Обставини, на які посилається заявник, які б виключали участь судді Покатілова О.Б. у розгляді даної справи, в ході розгляду заяви про відвід не встановлені.

За наведених обставин, враховуючи те, що відсутні будь-які підстави та обставини для сумніву в об`єктивності і неупередженості судді, якому заявлено відвід, в задоволенні заяви про відвід судді Покатілова О.Б. необхідно відмовити, оскільки відсутні визначені Законом підстави для відводу судді. Належних переконливих доказів, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості судді Покатілова О.Б., суду не надано.

Керуючись ст. 75 КПК України, ст.283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Покатілова О.Б. у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. ст. 44-3, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без задоволення.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Cуддя Л. С. Шимон