Справа № 206/1356/20
Провадження № 3/206/704/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Грицаюк Н.М., при секретареві Норі І.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ст. 173, ст. 185 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2020 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшли справи про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 173, ст. 185 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 , які постановою судді були об`єднані в одне провадження.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП №313509 зазначено, що 25.03.2020 року приблизно о 09-20 год. ОСОБА_1 , знаходячись у громадському місці біля будинку №5 по вулю Лісозахисна у м. Дніпро, висловлювався нецензурною лайкою на адресу працівників поліції, чим порушував громадський порядок і спокій громадян.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП №313510 зазначено, що 25.03.2020 року ОСОБА_1 знаходячись за адресою АДРЕСА_2 на законну вимогу працівника поліції, а саме: сержанта поліції Бакланова В.В. представившись надати документи, які посвідчують особу, відмовився у грубій формі, нецензурно висловлювався у бік поліцейських, чим чинив злісну непокору працівнику поліції.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину не визнав та пояснив, що 25.03.2020 року їхав на своєму автомобілі по вул. Лісозахисна у м. Дніпро, коли був зупинений працівниками поліції. Вони в нього спитали, куди він так поспішає, на що він відповів «що це не їх справи». Тоді працівник поліції сказав, що він порушив швидкісний режим. Швидкісного режиму він не порушував, тому спитав, у чому причина зупинки, на що співробітник поліції відповів, що його автомобіль підпадає під орієнтування. Під час розмови співробітник поліції повідомив, що його обличчя має ознаки почервоніння, та що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Потім співробітник поліції запропонував йому проїхати до райвідділку поліції, він погодився, однак попросив викликати юриста. У райвідділку відносно нього були складені протоколи, які співробітники поліції вимагали від нього підписати. Дані дії співробітників поліції він оскаржив до керівництва УПП.

Так дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дав їм оцінку в їх сукупності, прийшов до такого.

Відповідно до ст.ст.245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність для достовірних і безперечних висновків про скоєний на принципах забезпечення доведення вини за ст.129 Конституції України, і визнання провини згідно зі ст.252 КУпАП не може мати наперед встановленої сили.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно до вимог ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.173, ст. 185 КУпАП суду надані: протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №313509 та протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №313510.

Будь-яких інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.173, ст.185 КУпАП суду не надано.

Проте самі по собі протоколи про адміністративне правопорушення, без підтвердження іншими доказами не є доказами доведеності провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ст. 185 КУпАП.

З метою перевірки показань ОСОБА_1 , суд вживав заходи щодо виклику з метою допиту в якості свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які складали протоколи про адміністративне правопорушення.

Разом з цим, допитати зазначених поліцейських в суді не виявилося можливим, оскільки останні не з`явились на виклик суду.

Також на запит суду не був наданий відеозапис фіксування подій, викладених у протоколах.

Більш того, ОСОБА_1 надано суду відповідь на його звернення до Департаменту ПП УПП в Дніпропетровській області, де зазначено, що відомості, викладені ОСОБА_1 у його звернення визнано такими, що знайшли часткове об`єктивне підтвердження.

Таким чином, слід констатувати, що судом, з метою перевірки показань ОСОБА_1 , були вжиті всі необхідні та можливі заходи щодо допиту працівників поліції, які складали протоколи про адміністративне правопорушення та були на місці події, а також відеозапису фіксації тих подій.

Отже, з викладеного слідує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ст. 185 КУпАП тоді як, виходячи з принципу змагальності сторін, саме держава, в особі уповноважених нею органів внутрішніх справ (Національної поліції), зобов`язана відповідними доказами довести перед судом винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд наголошує на тому, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, тому кваліфікація дій правопорушника за ст. 173, ст. 185 без доказової бази є грубим порушенням вимог закону.

Положеннями п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, виходячи з викладеного суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у відповідності до п.1 ст.247 КУпАП, так як в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ст.185 КУпАП.

Керуючись п.1 ч. 1 ст.247, ст.ст.38,283,284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173, ст. 185КУпАП закрити, в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.М. Грицаюк