СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/7554/20
пр. № 3/759/3433/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Київ

суддя Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновська О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Святошинського УП ГУНП у м. Києві, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ломагинці, Сокирянського району, Чернівецької області, громадянки України, офіційно не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 за фактом вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

12.05.2020 щодо ОСОБА_1 надійшов протокол про вчинення нею адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ№ 252207 від 27.04.2020 близько 19 год 30 хв. за адресою: м. Київ, вул. Ірпінська, 63/5 було виявлено гр. ОСОБА_1 , яка працювала у закладі функціонування якого заборонено, чим порушила постанову КМУ №211 від 11.03.2020.

Гр-ка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, шляхом телефонограми.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

При чому ЄСПЛ у справі «AllenetdeRibemont v. France» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчинення адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: суть адміністративного правопорушення.

Статтею 44-3 КУпАП встановлено, що порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акта, тому, формулюючи суть правопорушення, вказівка на нормативний акт, вимоги якого порушені, є обов`язковою.

Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Стаття 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» регулює визначення термінів, і вказано, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

За приписами ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 на усій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211» на період карантину на усій території України заборонено з 00 год. 01 хв. 17.03.2020 роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту (підпункт 3 п. 2 вказаної Постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно ч. 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів того, що ОСОБА_1 є посадовою особою господарської організації або іншої юридичної особи, є громадянином України, який здійснює господарську діяльність та зареєстрована відповідно до закону як підприємець, крім цього у протоколі не зазначено вид закладу, функціонування якого заборонено відповідно до постанови Кабінету Мністрів України, №211 від 11.03.2020.

У даному випадку ОСОБА_1 не може бути суб`єктом відповідальності за роботу у закладі, функціонування якого заборонено, тому у її діях відсутній склад та подія інкримінованого йому правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 62 Конституції України, ст. 7, ч. 1 ст. 44-3, 245, 251, 256, 266 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, в зв`язку з відсутню складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: О.В. Ул`яновська