Справа № 128/2592/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 жовтня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Саєнко О.Б., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з ВРВП ВВП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

-за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст.44-3 КУпАП ,

УСТАНОВИВ:

12.09.2020 об 11 год. 30 хв. по вул. Гагаріна в смт. Вороновиця, на території Вороновицької лікарні Вінницького району Вінницької області, гр. ОСОБА_1 перебував на вулиці без документів, які посвідчують особу, підтверджують громадянство, чим порушив п.п. 2 п.10 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року, постанову КМУ № 760 від 26.08.2020 року зі змінами; протокол № 28 позачергового засідання Державної комісії з питань ТЕБ та НС від 03.09.2020 року та своїми умисними діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , повторно не з`явився по невідомим для суду причинах, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Дослідивши наявні докази у справі, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико -санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в п.п.2 п. 10 зазначається, що на території України на період дії карантину забороняється, в тому числі, перебувати на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи.

Відповідно до Протоколу № 28 позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно екологічної безпеки та надзвичайний ситуацій від 03.09.2020 року, у Вінницькому районні та Вінницькій області з 00 год. 00 хв. 7 вересня 2020 року встановлено «помаранчевий рівень» епідемічної небезпеки поширення COVID-19.

Відповідно ст.41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП установлена таким належними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 542216 від 12.09.2020, з якого судом убачається дата, час і місце його складення; посада, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, з якого убачається, що 12.09.2020 об 11 год. 30 хв. по вул. Гагаріна в смт. Вороновиця, на території Вороновицької лікарні Вінницького району Вінницької області, гр. ОСОБА_1 перебував на вулиці без документів, які посвідчують особу, підтверджують громадянство, чим порушив п.п. 2 п.10 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року, постанову КМУ № 760 від 26.08.2020 року зі змінами та протокол № 28 позачергового засідання Державної комісії з питань ТЕБ та НС від 03.09.2020 року та своїми умисними діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП (а.с.1);

- рапортом старшого дільничного офіцера поліції, який повідомив, що на території терапевтичного відділення лікарні за адресою: вул. Гагаріна, смт. Вороновиця, виявлено ОСОБА_1 , 1976 р. н., який перебував без документів, які посвідчують особу(а.с.2);

- письмовими поясненнями громадянина ОСОБА_1 , з яких убачається, що він не заперечує факт перебування в громадському місці без документів, які посвідчують особу. Повідомив, що йому відомо про введені карантині правила на території України, однак документи, які посвідчують особу, були ним втрачені (а.с.3);

- фотокарткою, на якій зображений громадянин ОСОБА_1 (а.с.4).

З огляду на вищезазначені обставини, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 посадовою особою органу поліції вірно кваліфіковані за ст. 44-3 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та враховуючи характер вчиненого правопорушення ОСОБА_1 , обставини його вчинення, дані про його особу, який вперше притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею, з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненням як ним так і іншими особами нових правопорушень, суд дійшов до висновку про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ст.44-3 КпАП України та про необхідність застосування щодо нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Суд критично оцінює обставину, яка зазначена в письмових поясненнях ОСОБА_1 про те, що він втратив документи, які посвідчують особу, оскільки ним перед судом не доведено належними та допустимими доказами, які у нього були перешкоди для звернення до відділення поліції із заявою про втрату паспорта та Державної міграційної служби за місцем свого проживання і отримання тимчасового посвідчення, що підтверджує особу, оскільки таких доказів по справи не долучено.

Відповідно до ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 40-1, 44-3, 284, 294 КпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень у дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір, що становить 420,40 гривень на розрахунковий рахунок: Одержувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код Банк: Казначейство України (ЕАП), Рахунок: UА0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області, шляхом подання апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: О.Б. Саєнко