Справа № 466/8628/20 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 33/811/1764/20 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., за участі ОСОБА_1 та її захисника Гординського М.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Гординського М.В. на постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 19 листопада 2020 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

Згідно постанови, 02.11.2020 о 15:55 год. у м.Львові по вул.Липинського, 60, гр. ОСОБА_1 , яка є продавцем продуктового павільйону, знаходилася на робочому місці без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, що закриває рот та ніс, чим порушила вимоги п.п.1 п.10 Постанови КМУ від 22.07.2020 №641, та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою захисник Гординський М.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та закрити провадження у справі звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.44-3 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП, за малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення.

Вважає, що зазначена постанова суду не повністю відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи та є занадто суворою виходячи з наступного.

Зазначає, що самі обставини події викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду не відповідають дійсним обставинам події, а саме обставинам, поясненням самої ОСОБА_1 , при цьому, суд належним чином не допитав як самого правопорушника, яка вину свою фактично визнала, так і не вжив заходів до встановлення і допиту свідків, з`ясування всіх обставин справи у їх сукупності, не встановив місця і фактичних обставин правопорушення, не витребував та не оглянув відеозапис події, не надав належної оцінки іншим беззаперечним доказам, які свідчать про малозначність вчиненого нею порушення, що і стало підставою для винесення помилкового рішення про визнання ОСОБА_1 винуватою та накладення на неї адміністративного штрафу.

В порушення ч. 4 ст. 256 КУпАП, працівники поліції складаючи протокол, не роз`яснили ОСОБА_1 її прав, передбачених ст. 268 КпАП, не врахували того, що остання мала одягнуті засоби індивідуального захисту (маску), яка лише була приспущеною, а також те, що відвідувачів у магазині не було, не залучили належних свідків, а також допустили ряд інших суттєвих порушень.

Оскаржувана постанова суперечить фактичним обставинам справи, є незаконною, а тому підлягає зміні, з постановленням нової, якою провадження у справі мало-б бути закрито у зв`язку із малозначністю дій ОСОБА_1 .

Протокол про адміністративне правопорушення, на думку працівників поліції, які його склали та скерували матеріали до суду, а також на думку суду і є основним доказом винуватості клієнта у вчиненні інкримінованого адмінправопорушення, однак протокол про адміністративне правопорушення є лише одним із рівно вагомих доказів у справі та не може мати наперед визначеної юридичної сили.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення просимо суддю апеляційного суду врахувати, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Водночас, накладаючи на ОСОБА_1 стягнення за ст. 44-3 КУпАП, суддя суду першої інстанції не в повній мірі урахував дані особи-порушника, характер та обставини вчиненого правопорушення, зокрема те, що у зв`язку з пандемією коронавірусу COVID-19 в Україні складна економічна ситуація, ОСОБА_1 є одруженою, має на вихованні двох неповнолітніх дітей, має невеликий дохід, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, вину визнає та розкаюється, порушила умови карантину вперше, а також ураховуючи відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, характер правопорушення, відсутність реально заподіяної істотної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, які охороняються законом, що суттєво знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого та, як наслідок, призводить до малозначності діяння.

Відповідно до вимог ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Ураховуючи вищенаведене, сторона захисту просить суд апеляційної інстанції вважати за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, та провадження у справі закрити.

На переконання сторони захисту, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та виступ захисника Гординського М.В на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи суддя повинен перевірити правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, у протоколі зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом не відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Згідно диспозиції ст.44-3 КУпАП, яка діяла 02.11.2020, на момент вчинення правопорушення, відповідальність настає у випадку порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У протоколі серії АПР18 № 704523 від 02 листопада 2020 року про адміністративне правопорушення, складеному ДОП ВППП Шевченківвського ВП ГУ НП у Львівській області Верхоляком Р.Я., зазначено, що 02 листопада 2020 року, о 15:55 год., по вул.Липинського, 60 у м.Львові гр. ОСОБА_1 , являючись продавцем продуктового павільйону, знаходячись на робочому місці без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, що закриває рот та ніс, чим порушила п.п.1 п.10 Постанови КМ України №641 від 22.07.2020 (а.с.3).

Із змісту протоколу вбачається, що суть адміністративного правопорушення (вчинення якого ставиться у вину ОСОБА_1 ) не розкрита відповідно до диспозиції ст.44-3 КУпАП (в редакції від 17.03.2020), оскільки вказана у протоколі фабула відповідає ч.2 ст.44-3 КУпАП, яку було внесено згідно із Законом №1000-ІХ від 06.11.2020.

За змістом закону підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст.251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі.

Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення. Тому без усунення зазначених недоліків протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи є неможливим.

Верховним Судом України визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення (п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14).

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді підлягає скасуванню з поверненням матеріалів провадження органові, який склав протокол про адміністративне правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, що є перешкодою розгляду справи по суті, а норма закону про перевірку суддею правильності його складення дотримана не була.

Доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підлягатимуть перевірці при новому судовому розгляді справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Гординського Михайла Васильовича задоволити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 19 листопада 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати, а матеріали даного провадження стосовно останньої направити у Шевченківський ВП ГУНП у Львівській області через Шевченківський районний суд м.Львова для належного оформлення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гончарук Л.Я.