Справа № 324/1565/20
Провадження № 3/324/779/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року суддя Пологівського районного суду Запорізької області Каретник Ю.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , ФОП, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП),

В С Т А Н О В И В :

До Пологівського районного суду Запорізької області надійшов протокол серії ВАБ №024487 від 23 листопада 2020 року, складений поліцейським СРПП №3 Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області сержантом поліції Удодом В.В. відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП, в якому зазначено, що 23 листопада 2020 року о 18 годині 46 хвилин в приміщенні магазину «Світлана», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 перебувала на своєму робочому місці без засобів індивідуального захисту (маски), а саме: її маска знаходилася на підборідді, чим порушила вимоги п.п.1 п.10 постанови КМУ №641 від 22 липня 2020 року, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання по справі, призначене на 16 грудня 2020 року о 15 годині 15 хвилин ОСОБА_1 не з`явилася, однак від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.44-3 КУпАП у відношенні неї без її участі, з протоколом згодна, вказані в ньому обставини не оспорює та пояснила, що завжди на своєму робочому місці перебуває у масці, однак коли немає покупців, то приспускає її на підборіддя, щоб попити води та подихати свіжим повітрям, що і відбулося на час перевірки. Свою вину вона визнала повністю, у вчиненому щиро кається, просила закрити справу за малозначністю вчиненого.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що ст.268 КУпАП не передбачено обов`язкової присутності під час розгляду справи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП, тому справа відповідно до вимог ст.268 КУпАП розглядається за відсутності особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме: ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані до суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, приходжу до висновку, що на підтвердження провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення до суду було надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №024487 від 23 листопада 2020 року; доповідна записка, складена поліцейським СРПП №3 Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області сержантом поліції Удодом В.В. від 23 листопада 2020 року; письмові пояснення ОСОБА_1 від 23 листопада 2020 року; відеозапис від 23 листопада 2020 року.

При цьому, дії ОСОБА_1 поліцейським СРПП №3 Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області сержантом поліції ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

У той же час, враховано, що згідно із ч. 1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

18 листопада 2020 року Президентом України було підписано Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) № 530-IX». Даним Законом було доповнено статтю 44-3 КУпАП частиною 2 наступного змісту: «Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Окрім того, вказаним законом встановлено, що справи за ч.1 ст.44-3 КУпАП розглядаються місцевими судами (ст.221 КУпАП), а справи за ч.2 ст.44-3 КУпАП розглядаються органами національної поліції (ст.222 КУпАП).

Даний закон набрав чинності 21 листопада 2020 року.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , було вчинене 23 листопада 2020 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) № 530-IX».

Отже, у даному випадку дії ОСОБА_1 повинні були кваліфікуватися вже за ч.2 ст. 44-3 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність саме за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, а матеріали справи мали б розглядатися органами національної поліції.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до ст.19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з.ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

При цьому, суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у зв`язку з тим, що поліцейським, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не були враховані зміни до чинного законодавства, було неправильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 і без достатніх правових підстав направлено матеріали даної справи на розгляд до Пологівського районного суду Запорізької області, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч.1 ст.44-3 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44-3, 247, 251, 268, 279, 280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої винесено постанову, а також потерпілим до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Каретник Ю. М.