Справа № 569/8827/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року м. Рівне Суддя Рівненського міського суду Діонісьєва Н.М. з участю представника Поліської митниці Ярмолюка І. А., захисника Іваницької Н.О., розглянувши справу, яка надійшла з Поліської митниці ДФС про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного Кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

01.08.2019 року в зоні діяльності Волинської митниці ДФС громадянин України ОСОБА_1 за дорученням директора ТОВ «ЕКСІ КАР» ОСОБА_2 ввіз на митну територію України товар, вантажний автомобіль марки «Volkswagen Transporter», кузов № НОМЕР_2 .

У якості підстави для переміщення вказаного транспортного засобу через митний кордон України, громадянин ОСОБА_1 подав органу доходів і зборів invoice №30-07-0231 від 30.07.2019 року де вказано, що продавцем є литовська компанія «UAB RUBA» (Lietuva Saskaita, Rokiskio r. sav. Kavoliskio k., Melioratoriu g. 8A).

Відповідно до вказаного invoice, вантажний автомобіль марки «Volkswagen Transporter», кузов № НОМЕР_2 було реалізовано підприємству «Limited Liability EXIM CAR» (Volyn rg., Lutsk, Ukraine).

Фактурна вартість товару згідно invoice №30-07-0231 від 30.07.2019 року становить 2700 Євро (або еквівалент 75 542,50 грн.).

02.08.2019 року декларант ТзОВ «Кар Брок ЮА» ОСОБА_3 у Волинську митницю ДФС подав митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA205090/2019/092606 для проведення митного оформлення вантажного автомобіля марки «Volkswagen Transporter», кузов № НОМЕР_2 . Митна вартість товару за вищезазначеною митною декларацією заявлена декларантом із застосуванням резервного методу на рівні 102 122,28 грн. (або еквівалент 3650 Євро).

Відправником та продавцем товару згідно invoice №30-07-0231 від 30.07.2019 року, заявлено литовську компанію «UAB RUBA» (Lietuva Saskaita, Rokiskio r. sav. Kavoliskio k., Melioratoriu g. 8A)., одержувачем і покупцем ТОВ «ЕКСІМ КАР» (Волинська область, м. Луцьк, вул. Дубнівська, буд. 22, Україна).

У той же час, в результаті опрацювання листа Департаменту запобігання та протидії контрабанді та порушенням митних правил Державної митної служби України від 16.03.2020 року №20-01/20-02-01/7.13/484, встановлено невідповідність даних, що містяться в доданих до листа документах, даним, заявленим при митному оформленні транспортного засобу на митній території України, а саме, продавця, покупця та вартості транспортного засобу.

Митними органами Литовської Республіки направлено копію експортної митної декларації країни відправлення від 30.07.2019 року №19LTLC0100EK127D48 та рахунок PVM saskaita-faktura Serija TA Nr. 00795 від 29.07.2019 на підставі яких здійснено процедуру придбання та експорту автомобіля марки «Volkswagen Transporter», кузов № НОМЕР_2 з території Республіки Литва на митну територію України.

Згідно з наданими митними органами Литовської Республіки копіями документів, встановлено, що продавцем та відправником товару зазначено литовську компанію UAB «NORGITA» (Zemaites g. 16, Skaudvile, Taurages raj.), а покупцем та отримувачем громадянин ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ). Поставка товару здійснювалася на умовах EXW Taurage. Вартість транспортного засобу становить 5500 Євро (або еквівалент 153 882,88 грн.), що значно перевищує заявлену до митного оформлення митну вартість товару.

Надана митними органами Литовської Республіки копія експортної митної декларації та копія рахунку PVM saskaita-faktura Serija TA Nr. 00795 від 29.07.2019 року до митного оформлення в Україні не подавалися.

Службовою запискою Управління контролю митної вартості, класифікації, походження товарів та прогнозування надходжень від 06.04.2020 року №7.13-15/вн-36/1285, проінформовано, що у зв`язку з встановленими розбіжностями щодо вартості товару виникають податкові зобов`язання в сумі 16 563,39 грн.

Однак, 05.05.2020 року ОСОБА_1 в Поліську митницю не прибув, пояснень не надав.

06.05.2020 року працівниками Поліської митниці Держмитслужби відносно ОСОБА_1 складено протокол про ПМП № 0330/20400/20 за ч. 1 ст. 483 МК України.

Таким чином, громадянин ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товару, а саме вантажного автомобіля марки «Volkswagen Transporter», кузов № НОМЕР_2 », вартістю 153 882,88 грн. через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, або документів, що містять неправдиві відомості, а саме, рахунку №30-07-0231 від 30.07.2019 року, де зазначено литовську компанію «UAB RUBA» (Lietuva Saskaita, Rokiskio r. sav. Kavoliskio k., Melioratoriu g. 8A)., що містить неправдиві відомості щодо відправника та одержувача товару, а також його дійсної вартості.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Іваницька Н.О. в судовому засіданні заперечила вину ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення з підстав викладених в письмових поясненнях.

Представник Поліської митниці в судовому засіданні матеріали про порушення митних правил підтримав і просить застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Заслухавши пояснення захисника Балюка Д.М., представника Рівненської митниці ДФС, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, про закриття провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 статті 483 МК України встановлює, що відповідальність настає, за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Таким чином, безпосереднім об`єктом правопорушення є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, тобто розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон України різними шляхами, зокрема подання митному органу підроблених документів, що містять неправдиві дані.

Підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це може бути митна декларація, контракт, коносамент, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів тощо.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 03 червня 2005 року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», документами, що містять неправдиві дані, є такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості предметів, щодо їх відправника чи одержувача, щодо держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо, не відповідають дійсності.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів через митний кордон України і прагне їх ввезти на митну територію України з порушенням встановленого чинним законодавством України порядку.

Тобто, у випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності за ознаками статті 483 МК України, має бути доведено: 1) факт підроблення таких документів; 2) чи одержання їх незаконним шляхом; 3) або наявність у них неправдивих відомостей щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов транспортування і зберігання) або кількості, країни походження, відправника або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів; 4) або наявність в них неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно УКТЗЕД та його митної вартості.

Згідно ч.2 ст. 198 МК України, органу доходів і зборів відповідно до статті 335 цього кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та пропуску через митний кордон України. Заявлення таких відомостей здійснюється шляхом декларування за встановленою формою.

Так, у відповідності до пп. «г», п. 1 ч. 1 ст. 335 МК України, декларантом було пред`явлено комерційні документи на товар, що перевозиться, зокрема інвойс та контракт, що містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів.

Контракт та інвойс є чинним, не визнаний недійсним, не є нікчемним в силу закону, тому є правомірним та створює для його сторін належні права та обов`язки.

Крім того, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів підробки вищезазначеного зовнішьноекономічного договору (контракту), якими у даному випадку мають бути відповідний висновок почеркознавчої експертизи та/або вирок місцевого загального суду, який набрав законної сили. Презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до інвойсу №30-07-0231 від 30.07.2019, виданого продавцем литовською компаніє «UAB RUBA» на адресу покупця - підприємства «Limited Liability EXIMCAR» (Volyn.,Lutsk,Ukraine), виданого на виконання контракту,вартість товару була погоджена сторонами та становить 2700 Євро.

У відповідності до ст. 53 Митного кодексу України, декларант разом з митною декларацією подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Згадана вище стаття містить вичерпний перелік документів, які подаються для підтвердження вартості товарів.

При цьому, в п. 5 ст. 53 Митного кодексу України вказано: «Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.»

Разом з тим, аналіз матеріалів справи свідчить, що підставою для складання протоколу про порушення митних правил та головним доказом для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за передбачене ст.483 МК України правопорушення є одержаний від литовських митних органів лист щодо надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки законності ввезення транспортного засобу.

Для підтвердження начебто скоєного правопорушення в протоколі йдеться також про митну декларацію. Між відомостями цієї митної декларації і наданими для митного та оформлення транспортного засобу на території України документами дійсно є невідповідність, як щодо його продавця і покупця, так і щодо вартості транспортного засобу (вартість автомобіля вказана 5500 Євро). Однак сама по собі митна декларація доводить лише факт початку процедури митного оформлення в Литовській республіці. Вона жодним чином не виключає можливості переходу прав на автомобіль після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах компанії.

Відповідно до пп. 7 п. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари органи доходів і зборів мають право вимагати від декларанта, зокрема копію митної декларації країни відправлення.

Разом з тим, при перевірці матеріалів щодо переміщення вказаного вище автомобіля через митний контроль митними органами не перевірено достовірність декларації №UA205090/2019/092606 (декларант ТОВ «КАР БРОК ЮА») від 02.08.2019. За відсутності даних, підтверджуючих недостовірність вказаної митної декларації, в силу вимог ст. 53 МК України, така декларація не може слугувати належним та допустимим доказом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Згідно ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що адміністративне правопорушення було вчинене і особа, яка притягається до відповідальності винна у вчиненні цього правопорушення. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Відтак, провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України підлягає закриттю.

Керуючись ст. 247, ст.251-252, 280, 287, 294 КУпАП, ст.ст. 467, 483, 489,495,497-498,527-529 Митного кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 Митного Кодексу України закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Н.М.Діонісьєва