33/804/306/20
263/3568/20

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Маріуполь

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Свіягіна І.М., перевіривши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13травня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн.,

в с т а н о в и л а:

згідно постанови суду, ОСОБА_1 13 березня 2020 року о 09 год. 40 хв., у Донецької області, м. Маріуполь, Центральний район, Запорізьке шосе, буд.2, керував транспортним засобом «ВАЗ 21091», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, яка не відповідає обстановці, порушення мови). Від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився в закладі охорони здоров`я, а саме у лікаря-нарколога у присутності двох свідків у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Не погодившись із судовим рішенням, 27 травня 2020 року через місцевий суд правопорушником ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, яка надійшла до апеляційного суду 29 травня 2020 року.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено я.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №296282, який складений 13.03.2020 року о 09.50год. щодо порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1 , вбачається, що 13.03.2020 року ОСОБА_1 у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовився підписувати цей протокол і надавати пояснення (а/с 2).

Перед складанням адміністративних матеріалів ОСОБА_1 був ознайомлений з правами, йому були роз`яснені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а також під відео фіксацію йому було оголошено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 130 КУпАП та повідомлено про дату, час та місце розгляду даного протоколу, а саме 27 березня 2020 о 10.00 годині у Жовтневому районному суді м. Маріуполя.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не з`явився до суду 17.04.2020 року та 13.05.2020 року, жодних клопотань від нього не надходило, розгляд адміністративної справи стосовно нього відбувся 13.05.2020 року у Жовтневому районному суді м.Маріуполя у його відсутність (а/с 26-27), 14.05.2020 року копія постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя суду Донецької області від 13.05.2020 року була направлена ОСОБА_1 (а/с 28).

Таким чином, ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо нього Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області, не був обмежений у конституційних правах, окрім того, для отримання інформації щодо стану розгляду судових справ і прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» і «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, стадії її розгляду, тож ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість дізнатися про прийняте рішення вже після судового розгляду і у визначений ст. 294 КУпАП строк подати апеляційну скаргу на прийняте судове рішення.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

На підставі ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин.

Крім того, КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, а з моменту його винесення.

За правовим змістом зазначених норм, строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений апелянту тільки виключно у разі, коли він пропущений з поважних причин, які об`єктивно позбавляли останнього реалізувати своє законне право на оскарження судового рішення.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами та з урахуванням положень ч.2 ст. 294 КУпАП, відповідно до яких, початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а також практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, апеляційна скарга ОСОБА_1 подана з пропуском встановленого законом строку на оскарження, оскільки ОСОБА_1 хоча і не був присутній в судовому засіданні 13.05.2020 року при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно нього, однак був обізнаний про судовий розгляд щодо нього Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області справи про адміністративне правопорушення стосовно нього за ч.2 ст. 130 КУпАП, апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 27.05.2020 року, тобто з порушенням строку на апеляційне оскарження судового рішення без подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В наведеному правовому аспекті, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 , разом із доданими документами повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Донецького апеляційного суду І.М.Свіягіна