Справа № 344/3368/20
Провадження № 3/344/1921/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Хоростіль Р.В., з участю прокурора Романовського І.О., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , будучи поліцейським взводу №2 роти патрульної служби поліції особливого призначення ГУ НП в Івано-Франківській області, відповідно до підпункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, тобто в строк до 31.03.2019 року не подав декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік (після звільнення), а подав її 02.03.2020 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор під час розгляду справи просив ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні зазначеного вище правопорушення та накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки його вина підтверджується зібраними матеріалами справи в їх сукупності.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 , якому роз`яснено зміст ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав в повному обсязі, щиро розкаявся.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає наступне.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Оскільки ОСОБА_1 20 липня 2018 року припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, то останнім днем подання ним Декларації за 2018 рік (після звільнення) є 31 березня 2019 року.

Під час опрацювання відомостей з Єдиного державного Реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_1 станом на 31 березня 2019 року не подав щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення) за 2018 рік, а подав її несвоєчасно 02 березня 2020 року.

Зазначені обставини підтверджуються даними, які містяться в протоколі № 3 від 04.03.2020 року та матеріалах справи, які були предметом дослідження під час розгляду справи, зокрема копією витягу з наказу № 509 о/с від 09.12.2016 року, копією витягу з наказу № 282 о/с від 16.07.2018 року, копією послужного списку ОСОБА_1 , копією скріншоту сайту Єдиного державного реєстру декларацій, копією роздруківки Е-декларації ОСОБА_1 , за 2018 рік (після звільнення).

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні повністю доведена та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки він, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у відповідності до підпункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме не в строк до 31.03.2019 року подав Декларацію за 2018 рік (після звільнення).

Обставиною, що пом`якшує відповідальність, суд визнає щире каяття правопорушника.

Обставин, що обтяжують відповідальність не встановлено.

Отже, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого адміністративного правопорушення, обставину, що пом`якшує відповідальність, ставлення винного до вчиненого, а також те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає, що для попередження вчинення правопорушень в майбутньому на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.

Керуючись Законом України «Про запобігання корупції», ч. 1 ст. 172-6, ст.ст. 280, 83-285, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.В. Хоростіль