22.12.2020 Провадження № 3/331/1818/2020
Єдиний унікальний номер 331/4391/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Пивоварова Ю.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, офіційно не працевлаштованої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресю: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 01.11.2020 року о 23 годині 10 хвилин ОСОБА_1 , знаходячись на робочому місці в хостелі «На Гоголя», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. № 147, займалась заселенням осіб до номерів, чим порушила підпункт 2 пункту 12 Постанови Кабінету Міністрів України від № 641 від 22.07.2020 року, зі змінами.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Комарова А.О. зазначили, що ОСОБА_1 провину не визнає, пояснивши, що остання не є суб`єктом даного правопорушення, оскільки не здійснює господарську діяльність, не є ані фізичною особою-підприємцем, ані керівником чи власником смарт-готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ані власником приміщення за адресою: АДРЕСА_3 . При цьому, зазначено, що власником приміщення виступає територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, відомості щодо винаймання цього приміщення в оренду також відсутні, в тому числі ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 не перебуває у трудових відносинах з 2011 року та не має постійного місця роботи. При цьому, зазначили про численні порушення з боку працівників поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення, в тому числі щодо ігнорування карантинних обмежень, зокрема, носіння захисної маски. Крім того, зазначили, що дата і час вчинення інкримінованого порушення в протоколі про адміністративне правопорушення (1.11.2020 року о 23 годині 10 хвилин) та дата виявлення інформації щодо порушення згідно рапорту щодо отримання повідомлення на лінію «102» (02.11.2020 о 00 годин 58 хвилин) відрізняються, при цьому, складання протоколу передує виявленню правопорушення. Крім того, зазначено, що поліцейськими самостійно, на власний розсуд, визначено що розміщення осіб відбувалось саме у закладі, що надає послуги з розміщення, типу «хостел». При цьому, в дійсності за вказаною адресою розташований смарт-готель. В свою чергу, Постановою КМУ № 641 від 22.07.2020 дозволено діяльність готелів. Разом з цим, співробітники поліції перевіряти будь-які документи не стали. Крім того, в протоколі в якості свідків не зазначено жодних осіб із тих, що були заселені до готелю. Також було зазначено, що ОСОБА_1 зазначений протокол про адміністративне правопорушення не був підписаний, що унеможливлює його розгляд. З огляду на викладене, просили провадження по справі закрити у зв`язку відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його представника, доходжу наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 9, 33 КУпАП, наявність вини особи є обов`язковою умовою для її притягнення до адміністративної відповідальності, тобто обов`язковим чинником складу адміністративного правопорушення.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин це адміністративні та медико санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м.Севастополя (далі - регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., №23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Підпунктом 2 п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановлено, що на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено жовтий рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, установлених для зеленого рівня епідемічної небезпеки, забороняється діяльність хостелів.

Відповідно ст. 41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Частиною першою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В судовому засіданні досліджено матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення; рапорт молодшого лейтенанта поліції Островського В. від 01.11.2020 року, згідно якого на лінію «102» надійшло повідомлення про порушення у хостелі «На Гоголя» заборони на роботу; витяг з журналу Єдиного обліку; витяг щодо порушення ОСОБА_1 , що передбачені КУпАП; відеозапис, на якому зафіксовано момент, коли працівники поліції заходять до приміщення (адреси та вивіски на фасаді приміщення немає), у холі за стійкою перебуває дівчина, працівники поліції починають з"ясовувати обставини перебування дівчини у приміщенні, роботи закладу, у подальшому складають протокол про адміністративне правопорушення. За весь період перебування поліцейських у приміщенні жодні інші особи не заходили та не виходили. Інших доказів матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм "поза розумним сумнівом". Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, доходжу висновку, що надані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, докази не є беззаперечними, не спростовують версію сторони захисту, викладену в судовому засіданні, згідно якої ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, не доводять провину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, що ставиться у провину останній, оскільки на підтвердження існування та роботи хостелу «На Гоголя» не надано жодних документів, в тому числі щодо власника або володільця приміщення, типу господарської діяльності, яка здійснювалась за вказаною адресою, пояснень будь-яких свідків-очевидців подій, у тому числі і тих, які проживали у даному закладі або були туда заселені саме ОСОБА_1 . При цьому, відповідно, відсутні і відомості, що підтверджують працевлаштування ОСОБА_1 на відповідній посаді у даному закладі. В той час, коли сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом по справі без наявності інших об`єктивних даних, зафіксованих належним чином.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Водночас частиною ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачено законом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 55 ГК України до суб`єктів господарювання належать громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Так, суддею встановлено факт ймовірного вчинення іншого правопорушення невстановленими особами, а саме порушення, передбаченого ст. 164 КУпАП, що полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.

В той же час, відповідно до ст. 282 КУпАП, орган (посадова особа), який розглядає справу, встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення, вносить у відповідний державний орган чи орган місцевого самоврядування, громадську організацію або посадовій особі пропозиції про вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження пропозиції повинно бути повідомлено орган (посадову особу), який вніс пропозицію.

Враховуючи наведене, суддя вважає за необхідне повідомити відповідні органи для вжиття заходів реагування, зокрема: Управління національної поліції у м. Запоріжжі - про факт ймовірного здійснення незаконної підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_3 ; Запорізьку міську раду про факт ймовірного незаконного самовільного займання приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 251, 256, 280 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 щодо притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 44-3 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Повідомити Головне Управління національної поліції у м. Запоріжжі та Запорізьку міську раду про факти ймовірного здійснення незаконної підприємницької діяльності у закладі «На Гоголя» за адресою: АДРЕСА_3 , щодо наданя послуг з розміщення осіб, а також незаконного займання вказаного приміщення, для вжиття заходів реагування.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена учасниками процесу протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги, а також прокурором у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: Ю.О. Пивоварова