Справа № 308/6273/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
22.12.2020 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його представниці адвокатки Тодавчич Г.І., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 вересня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , гр. України,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) гривні 40 копійок, на користь держави.
Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 44-3 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суді незаконною. Вказує, що у зв`язку із карантином він з другом вирішили закрити їхній заклад, розірвати договори оренди, після чого подати документи про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності. Тобто, ані 27.06.2020, ані до того, ані після заклад не працював, а відповідно, аби не зустрічатись вдома, він покликав друзів так би мовити для того, щоб відсвяткувати закінчення роботи закладу. Стверджує, що заклад не здійснював роботу для сторонніх людей, на вхідних дверях було записано «карантин, заклад не працює», о 22 год. вхідні двері були закриті повністю. Зазначає, що хотів дані обставини пояснити в суді, але суд перше судове засідання по даній справі за заявою ОСОБА_1 не відклав, хоча його на території області на день розгляду справи не було, чим його було порушено його право на захист. Щодо пропуску строку вказує, що отримав копію оскаржуваної постанови 08.10.2020, а з матеріалами справи ознайомився лише 15.10.2020. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати, а провадження в справі закрити.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представниці адвокатки Тодавчич Г.І., які підтримали клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що пропущений на сокарження судового рішення строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга - до часткового задоволення з таких підстав.
З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не брав участь у розгляді справи судом першої інстанції. З розписки ОСОБА_1 , яка міститься на форзаці справи вбачається, що копію оскаржуваної постанови він отримав 08.10.2020.
Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу поважними, а тому, строк на апеляційне оскарження судового рішення поновлюється.
На підставі наведеного вище, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_1 свідчать про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а саме, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Наявні в матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_1 , а також дані ним в апеляційному суді пояснення, про те, що він з друзями сиділи, курили кальян, розмовляли та відпочивали, - апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовані наявними в матеріалах справи, наведеними вище доказами.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор ОСОБА_3 був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано й на такі не посилався ОСОБА_1 під час розгляду справи апеляційним судом.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що інспектор Кучер С.В. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Апеляційний суд вважає, що, вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції належним чином не вмотивував свої висновки щодо накладеного на ОСОБА_1 найбільш суворого за видом адміністративного стягнення.
При цьому, зі змісту постанови не вбачається які саме обставини та дані про особу правопорушника взяті до уваги судом першої інстанції при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, як і не вбачається те, що під час розгляду справи взагалі досліджувались які-небудь дані про особу правопорушника чи з`ясовувались обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до ст. 34 цього ж Кодексу обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення визнаються :1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.
Згідно зі ст. 35 КУпАП обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення визнаються :1) продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її; 2) повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення; 3) втягнення неповнолітнього в правопорушення; 4) вчинення правопорушення групою осіб; 5) вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин; 6) вчинення правопорушення в стані сп`яніння. Орган (посадова особа), який накладає адміністративне стягнення, залежно від характеру адміністративного правопорушення може не визнати дану обставину обтяжуючою.
Відповідно до ст. 44-3 КУпАП за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності. Під час розгляду справи ОСОБА_1 вказав на те, що у вчиненому розкаюється.
Обставин, які б обтяжували відповідальність ОСОБА_1 , апеляційним судом не встановлено.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, розглянувши справу без участі ОСОБА_1 , належним чином не з`ясував усіх обставин справи, у тому числі й таких, що впливають на вирішення питання про призначення адміністративного стягнення.
За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку про те, що накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн є занадто суворим та суперечить загальним засадам призначення стягнень, а оскаржувана постанова в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення такою, що не відповідає вимогам ст. ст. 33-35 КУпАП, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги про те, що накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення є занадто суворим знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню.
Тому, із огляду на положення ч. ч. 8-9 КУпАП, постанова судді підлягає до зміни в частині накладення адміністративного стягнення шляхом пом`якшення ОСОБА_1 накладеного на нього адміністративного стягнення до штрафу в розмірі, яке відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, даним про особу правопорушника, ступеню його вини, майновому стану, обставинам, що пом`якшують відповідальність, і буде справедливим.
У зв`язку з цим, доводи апеляційної скарги про скасування постанови судді місцевого суду не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтується на вимогах закону.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП змінити, пом`якшити призначене ОСОБА_1 стягнення до штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн..
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан