П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2020 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Бердій М.А., з участю захисника ОСОБА_1 - Штогрін В.С., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Рівненській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

- за ч.1 ст.130 КУпАП ,

В С Т А Н О В И В:

В протоколі про адміністративне правопорушення від 31 жовтня 2020 року серії ДПР18 №330522 зазначено, що 31 жовтня 2020 року о 02 год. 27 хв. в м. Рівне по вул.Фабричній, 8, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп"яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Alcotest №6810" та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП..

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - Штогрін В.С. подала письмові заперечення стосовно протоколу та додатково зазначила, що ОСОБА_1 вину в порушенні ПДР України не визнає, оскільки даного адміністративного правопорушення не скоював, матеріали справи не містять жодного доказу вчинення ним правопорушення. Окрім того, зазначила, що ОСОБА_1 не є водієм даного транспортного засобу, за кермом не перебував, від огляду на стан сп"яніння не відмовлявся. Зауважила, що не встановлено жодних дій ОСОБА_1 щодо ухилення від огляду на стан алкогольного сп`яніння, не зазначено жодної дії, яку вчинила особа, на підтвердження тієї обставини, що така відмова мала місце взагалі. Просила закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , дослідивши наявні в справі про адміністративне правопорушення докази, приходжу до висновку, що провадження в даній справі слід закрити з таких підстав.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05;п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_3 проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява №29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Відповідно до ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису, що містяться на цифровому носії інформації DVD-R диску наявному в матеріалах справи, зафіксовано що ОСОБА_1 заявляє, що автомобіль йому не належить, він не є водієм даного транспортного засобу.На запитання поліцейського "Це хто?", жінка, як було встановлено в ході судового розгляду справи ОСОБА_3 , відповідає - "водій, ми виїхали з дому і зупинилися", на відповідь ОСОБА_3 ніяких запитань, реакції зі сторони поліцейського не послідувало.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показала, що тієї ночі саме вона перебувала за кермом транспортного засобу марки RENAULT MEGANE, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , повідомляла про це, інспектора, проте дана обставина була проігнорована і складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Надала суду витяг з порталу «Дія» про наявність посвідчення водія НОМЕР_2 .

При цьому, судом зазначається, що на вказаних відеозаписах не зафіксовано рух транспортного засобу RENAULT MEGANE, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також відсутні будь-які інші ознаки, на підставі яких можна було об`єктивно встановити, що вказаний автомобіль рухався чи, що його двигун було заведено (увімкнення задніх ходових або габаритних огнів, візуальна наявність вихлопних газів тощо).

У п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 (з наступними змінами) визначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

На підставі вищенаведених, наданих суду доказів, досліджених в судовому засіданні та беручи до уваги зазначене вище положення Пленуму Верховного Суду України судом встановлено відсутність належних та допустимих доказів, на підставі яких об`єктивно можна встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом RENAULT MEGANE, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі чого суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з відсутністю обов`язкової ознаки (елемента) зазначеного правопорушення - суб`єкта такого правопорушення, а саме водія транспортного засобу, або іншої особи, яка керувала транспортним засобом.

Виходячи з наведеного, оцінивши всебічно, повно і об`єктивно,за своїм внутрішнім переконанням, в їх сукупності з точки зору їх достатності, належності, досліджені в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного та керуючись п1 ст.247, ст.ст.280,283, п.3 ч.1 ст.284, ч.ч.13 ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області М.А. Бердій