Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/4032/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2020 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Пустовойт Тетяна Валеріївна, розглянувши матеріали, що надійшли з відділення Військової служби правопорядку Військова комендатура м.Маріуполь про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , старшої медичної сестри військової частини НОМЕР_2 , що зареєстрована в АДРЕСА_1 , за ч.3 ст.172-20 КУпАП,-

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , яка є військовослужбовцем, а саме старшою медичною сестрою військової частини НОМЕР_2 , 22.06.2020 року близько 10-30 годин, була виявлена в стані алкогольного сп`яніння в розташуванні військової частини по АДРЕСА_2 , під час виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду. Огляд проводився за допомогою приладу №00250 «Алконт-М», результат - проба позитивна 0,35‰.

ОСОБА_1 на неодноразові виклики у судові засідання не з`являлася, в матеріалах справи міститься довідка №966 від 15.09.2020 року, про участь останньої з 12.08.2020 року у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони в Донецькій та Луганській областях.

Захисник Довженко В.І., який діє на підставі угоди про надання правової допомоги №83 від 04.07.2020 року та ордеру серії АА №123890 від 04.07.2020 року, в судове засідання не з`явився, неодноразово надавав клопотання про відкладення розгляду справи з різних причин, зазначав про невизнання провини ОСОБА_1 .

Суддя, вивчивши матеріали справи, прийшла до наступного.

Згідно ст.172-20 ч.3 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в умовах особливого періоду.

Поняття особливого періоду наведене у ч.1 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХІІ, особливий період - це період функціонуванні національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В ч.4 ст.3 Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХІІ зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування підприємств, установ та організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.

Водночас ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХІІ надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.

Аналіз наведених правових норм, а також загальновідомих обставин іноземної агресії щодо України дає підстави вважати, що проміжок між періодами проведення мобілізації дія стану особливого періоду не припиняється.

Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Дію особливого періоду на території України визначено постановою Вищого Адміністративного Суду України від 16.05.2015 року справа №800/582/14, ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13.04.2016 року справа №336/7335/15-к.

Роз`яснення про дію особливого періоду міститься в листі Міністерства Оборони України від 01.10.2015 року №322/2/8417. Зазначений період розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднений Указ Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» і триває до тепер.

Скасування особливого періоду буде здійснено Указом Президента «Про демобілізацію» після стабілізації ситуації на Сході України.

На даний час військова частина НОМЕР_2 не переведена на організацію і штат мирного часу, та виконує завдання в умовах особливого періоду.

Відповідно до преамбули Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 року №551 (далі за текстом - Дисциплінарний статут Збройних Сил України) Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Стаття 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачає, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлює, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу №1032 від 22.06.2020 року, огляд ОСОБА_1 із застосуванням спеціального технічного засобу «Алконт-М» №00250 проведено у зв`язку з виявленими у неї ознаками, а саме почервоніння очей, характерний запах алкоголю з ротової порожнини. Результат- проба позитивна 0,35‰. Огляд проводився в присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Таким чином, суд вважає, що провина правопорушниці доказана у повному обсязі, а її дії вірно кваліфіковані за ст.172-20 ч.3 КУпАП.

Заперечення ОСОБА_1 вини скоєного правопорушення, суд розцінює, як намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Водночас, зі змісту ч.1 ст.38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є, поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення протиправної, винної дії чи бездіяльності. Тобто, закриття провадження у справі за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП можливе лише за умови визначення вини особи для встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16.04.2019 року у справі №927/623/18.

Адміністративні стягнення можуть бути накладені у конкретно визначених часових рамках, під якими розуміється строки накладення адміністративних стягнень або давність притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Правовим наслідком закінчення строку є неможливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинене нею діяння.

В цьому разі, відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього кодексу.

Так, ОСОБА_1 інкримінують вчинення нею адміністративного правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП 22.06.2020 року, а матеріали справи надійшли до суду 24.06.2020 року та справу було призначено до розгляду. У зв`язку із позицією ОСОБА_1 щодо визнання провини, поданням її захисником різноманітних клопотань та з метою виклику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, судові засідання призначались на 07.07.2020 року, 22.07.2020 року, 27.07.2020 року, 15.09.2020 року, 08.10.2020 року, 19.11.2020 року, 14.12.2020 року, 22.12.2020 року та 29.12.2020 року.

Таким чином, на момент розгляду справи строк притягнення до адміністративної відповідальності правопорушниці сплинув.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним закрити провадження по справі за ч.3 ст.172-20 КУпАП, оскільки строк притягнення до адміністративної відповідальності правопорушниці сплинув.

Керуючись ст.ст.38, 172-20 ч.3, 247, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На постанову суду може бути подано апеляцію в Донецький апеляційний суд протягом десяти днів з моменту його винесення.

Суддя: Т.В. Пустовойт