Справа № 603/268/20
Провадження № 3/603/108/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2020 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіян І. М. розглянувши матеріали, що надійшли від Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого в АДРЕСА_2 , не працюючого, одруженого, до адміністративної відповідальності не притягувався,

- за ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

18.05.2020 року близько 18 год. 25 хв. ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою АДРЕСА_2 , образливо чіплявся до громадянина ОСОБА_2 , а саме ображав його нецензурними словами, на зауваження припинити хуліганські дії не реагував чим порушив громадський порядок і спокій громадян.

Окрім цього, 18.05.2020 року близько 18 год. 25 хв. ОСОБА_1 вчиняючи хуліганські дії за адресою АДРЕСА_2 вчинив злісну непокору законній вимозі працівників поліції при виконанні ними службових обов`язків, які намагалися припинити протиправне діяння ОСОБА_1 по відношенню до громадянина ОСОБА_2 , а саме не реагував на вимоги поліцейських припинити протиправне діяння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав повністю, й надав пояснення що відповідали суті правопорушень викладених у адміністративних протоколах.

Суд, ознайомившись з матеріалами адміністративної справи, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 173 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до ст.. 185 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Незважаючи на визнання ОСОБА_1 своєї вини, його вина у вчиненні вищевказаного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами, що були предметом перевірки в судовому засіданні.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаних правопорушень підтверджується такими засобами доказування:

-даними, встановленими в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №174361 від 18.05.2020 року, складеного ДОП СППП Монастириського ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області рядовим поліції Вікарчук О.Г.;

-даними, встановленими в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №174362 від 18.05.2020 року, складеного ДОП СППП Монастириського ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області рядовим поліції Вікарчук О.Г.;

-письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи та згідно яких він вказав, що 18.05.2020 року між ним та ОСОБА_1 виник словесний конфлікт із-за його автомобіля під час якого ОСОБА_1 ображав його нецензурною лайкою;

-письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справ та згідно яких він був присутня при тому, як ОСОБА_1 виражався нецензурними словами в сторону ОСОБА_2 та не реагував на неодноразові зауваження працівників поліції;

-письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 , які містяться в матеріалах справ та згідно яких він був присутній при тому, як ОСОБА_1 вчиняв хуліганські дії та в подальшому не реагував на неодноразові зауваження працівників поліції їх припинити.

Оцінюючи встановлені судом обставини та аналізуючи вимоги законодавства, що регулюють спірні правовідносини суд констатує наступне.

Так, суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв вини, явної неповаги до оточуючих головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву, не може бути дрібного хуліганства. Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства. Таким чином, дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на суспільний порядок.

Згідно матеріалів адміністративної справи, пояснень, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 вчиняв протиправні дії, які відбувалися на ґрунті хуліганства та порушення громадського порядку.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян, що порушують громадський порядок громадян.

В зв`язку з вищевказаним, суд дійшов висновку що дії останнього працівником поліції правильно кваліфіковані за ст. 173 КУпАП.

Також, суд враховує, що працівником поліції правильно було кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП - злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Згідно ст.ст. 1, 2 Розділу 1 Загальних положень Закону України «Про національну поліцію» національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку завданням якої є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до п. 3, 5 ст. 23 Розділу ІV вищевказаного закону поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Верховний Суд України в Постанові №8 від 26.09.1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» з подальшими змінами роз`яснив, що за змістом ст. 185 названого Кодексу злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції (поліції) при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Саме на це тлумачення посилається Конституційний Суд України у своєму Рішенні №10-рп/2011 від 11.10.2011 року.

Щодо злісної непокори законній вимозі поліцейського суд зазначає, що злісною непокорою в даній справі є невиконання ОСОБА_1 вимог поліцейських припинити протиправні дії по відношенню до потерпілого ОСОБА_2 із застосуванням нецензурної лайки та словесних образ в його сторону.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП - злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Більш серйознішим правопорушенням з числа вчинених є правопорушення за яке передбачено більш суворе стягнення, а тому в порівнянні між санкціями ст. 173 та ст. 185 КУпАП стягнення повинно бути накладено за ст. 185 КУпАП, оскільки більш суворе стягнення передбачено у санкції саме цієї статті.

Згідно з ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд, керуючись ст. 33 КУпАП, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, беручи до уваги пом`якшуючі правопорушення обставини, до яких суд відносить - розкаяння у вчиненому, як обтяжуючі обставини - продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її, дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ст. 185 КУпАП у виді штрафу в дохід держави, що є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Саме таке стягнення на переконання суду буде співмірним вчиненому діянню, узгоджуватиметься з принципами доцільності, справедливості та невідворотності відповідальності та відповідатиме його меті.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, ст. 173, 185 ст.ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 та ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп. штрафу в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян