Провадження №3/554/2820/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 грудня 2020 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і матеріали справи додані до них щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 ,, громадянина України, освіта професійно технічна, не одруженого, РНОКПП та інші відомості щодо особи ініціатором складання протоколу не надані

в с т а н о в и в :

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

20 грудня 2020 року о 01 год. 30 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ-2101 ЗНГ, д. н. з. НОМЕР_1 , рухаючись від вул. М. Дмітрієва по вул. Стрітенській в напрямку вул. П. Мстислава в м. Полтава, не обрав безпечну швидкість в русі, не врахував дорожню обстановку та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб ВАЗ 211440 д. н. з. НОМЕР_2 , в результаті чого вказаний автомобіль відкинуло на паркан. Внаслідок пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності до вчинення інкримінованого йому правопорушення

Порушник ОСОБА_1 , достовірно знаючи про те, що йому необхідно з`явитися до Октябрського районного суду м. Полтави на 10 год. 10 хв. 30 грудня 2020 року, про що вказано в протоколі про адміністративне правопорушення від 20 грудня 2020 року, не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. (Рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" № 3236/03 від 03.04.2008 року). Тобто особа, яка притягається до адміністративної відповідальності вважається повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду судової справи.

Суд, приймаючи до уваги те, що правопорушник про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомляв, та враховуючи те, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, суд розцінює причину його неявку як неповажну, та таку, що свідчить про свідоме затягування останнім строків розгляду справи, у зв`язку з чим вважає можливим розглянути справу за відсутності правопорушника на підставі наявних у ній даних та доказів.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

Відповідно до чинного законодавства відповідальність за ст. 122-4 КУпАП, встановлена за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Статтею 124 КУпАП встановлена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів

Дослідивши матеріали, додані до протоколу, суд приходить до висновку про доведеність вини останнього у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, виходячи з наступного.

Під час складення протоколу ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні ДТП, пояснення про що було досліджено в суді (а. с. 4), яке суд приймає до уваги як доказ по справі. Пояснивши при цьому, що ДТП сталася у зв`язку з технічною несправністю його автомобіля.

Інший учасник ДПТ ОСОБА_2 , чиї показання були досліджені в суді (а. с. 4), підтвердив факт скоєння порушником ДТП, зазначивши, що вранці він побачив свій автомобіль у розбитому стані та припаркований на іншому краю дороги.

В ході огляду місця ДТП зафіксований факт його вчинення, місце зіткнення та розташування автомобілів на ньому, про що свідчить схема до протоколу огляду місця події (а. с. 3), яку суд приймає до уваги як доказ по справі.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, суд, крім наведеного вище, виходить також з змісту пункту 12.1 Правил, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Ці вимоги Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1 були грубо порушені, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Проаналізувавши наведені докази, суд вважає, що ОСОБА_1 , порушивши п. 12.1 Правил, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а діями, що виразилися в залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний, порушник вчинив правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення на порушника адміністративного стягнення, суд враховує характеристику його особи, який вперше притягується до адміністративної відповідальності за порушення Правил, поведінку під час скоєння ДТП і після нього, і приходить до висновку про необхідність накладення на нього стягнення у виді штрафу, що передбачено санкцією вказаної статті і це буде справедливе стягнення, достатнє для виконання його мети: виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушеньяк ним самим, так і іншими особами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Керуючись статтями 36, 283 та 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП і піддати його адміністративному стягненню:

-за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.;

-за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточне стягнення визначити у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір 420,40 грн. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя А. Г. Савченко