ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., при секретарі Тимчук А.Л., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Іліє П.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Іліє П.М., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11 вересня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11 вересня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , не працюючого, визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

Згідно постанови районного суду, 22 червня 2020 року о 18 годині 10 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Фольксваген Пасат» номерний знак НОМЕР_1 в с.Недобоївці на автомобільній дорозі Н-03 Чернівецької області з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

На вказану постанову суду захисник Іліє П.М., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вищезазначене рішення районного суду та закрити провадження в справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ЄУНСС: 720/1002/20 Головуючий у 1 інстанції: Павлінчук С.С.

Провадження № 33/822/453/20 Суддя-доповідач: Потоцький В.П.

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Апеляційні вимоги обґрунтовував тим, що районний суд розглянув справу неповно, однобічно, без дотримання вимог законодавства, жодним чином не мотивував своє рішення.

Вважає, що працівниками поліції було порушено порядок огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, оскільки такий був проведений фактично без участі свідків, а тому він є недійсним, а його результати не можна використати як доказ вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Крім того, районним судом безпосередньо не було викликано та допитано свідків, на свідчення яких він посилається в своєму рішенні.

Також, судом першої інстанції було грубо порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки розглянув справу за його відсутності та його захисника, при цьому залишив без уваги подану заяву про надання матеріалів для ознайомлення та про відкладення справи у зв`язку з участю в іншому суді у кримінальному провадженні.

Вказує і на те, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 36 КУпАП, розглянув справи за ст. 124 КУпАП (720/1001/20) та за ч. 1 ст. 130 КУпАП окремо, без їх об`єднання.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Іліє П.М., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, посилаючись на доводи в ній викладені, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків

Згідно зі ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, повинно бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таких вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП, яка діяла до 01.07.2020 р., було передбачено адміністративну відповідальність, як за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В даному випадку, ОСОБА_1 був вірно визнаний винуватим саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що повністю підтверджується дослідженими доказами, яким районний суд дав вірну юридичну оцінку.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Так, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №297305 від 22 червня 2020 року (далі Протокол), яким встановлено, що 22 червня 2020 року о 18 год. 10 хв. на автомобільній дорозі Н-03, с.Недобоївці, вул. Кошового, 2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volksvagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР (а.с.1).

Вказаний Протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Крім того, викладені в Протоколі обставини були засвідчені підписами двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також підписом ОСОБА_1 , який будь-яких заперечень чи зауважень до нього не надав, а зазначив, що пояснення надасть в суді.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями вищевказаних свідків (а.с.6,7), з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, а також підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5), який підписаний також зазначеними свідками, і згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду.

Також відмова від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується відеозаписом з боді-камер працівників поліції, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення (а.с.15 - диск), на якому чітко зафіксовано таку відмову в присутності двох свідків.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав не довіряти наявним в матеріалах справи доказам , як і поясненням свідків, немає, оскільки останні є випадковими особами, які не зацікавлені в результаті розгляду справи і висловлюють своє суб`єктивне бачення процесу і стверджують саме факт самої відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, серед іншого, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків.

На думку апеляційного суду, посилання районного суду в своєму рішенні на пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які ним не були допитані в судовому засіданні, не суперечать вимогам КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неслушними.

Твердження апелянта про те, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 був проведений з порушенням встановлених вимог, а саме без фактичної участі свідків, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки огляд водія на стан алкогольного сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від його проходження, на підставі чого відносно нього і було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд не приймає до уваги, як підстави для скасування постанови суду першої інстанції, також і доводи апелянта про необхідність об`єднання справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП та справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , оскільки вимоги КУпАП не передбачають їх обов`язкове об`єднання.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, дійсно ні ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про час, дату, місце судового розгляду (а.с.19,23), ні його захисник Іліє П.М. не були присутні при розгляді справи та прийнятті рішення в районному суді, а тому не змогли надати свої пояснення, докази.

Апеляційний суд надав ОСОБА_1 таку можливість реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, однак вказане не спростувало того, що останній вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги всі докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до переконливого висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Будь - яких порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, в тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не встановлено.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апелянта не ґрунтуються на законі, а тому не знаходить підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття адміністративного провадження відносно ОСОБА_1 , як про це просить його захисник Іліє П.М.

При вирішенні питання про накладення на правопорушника адміністративного стягнення районним судом цілком враховано вимоги ст. 33 КУпАП.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Іліє П.М., в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду /підпис/ В.П. Потоцький