справа № 415/6331/20
провадження № 3/415/1688/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" грудня 2020 р. місто Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Старікова М.М., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанська, Луганської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, не є особою з інвалідністю, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АА 327450 від 05 жовтня 2020 року, складеного поліцейським взводу 2 роти ТОР УПП в Луганській області ДПП сержанта поліції Колодяжного Є.О., зазначено, що 05 жовтня 2020 року о 22 годині 40 хвилин гр. ОСОБА_1 знаходився в громадському місці, а саме: в районі буд.25 по вул. Кільцева м.Лисичанська, де висловлювався нецензурною лайкою у присутності громадян та в бік поліцейських, чим порушив громадський порядок і спокій громадян.

Дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковані як дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, за ознаками ст. 173 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП за обставин, викладених у протоколі не визнав та пояснив, що 05 жовтня 2020 року приблизно о 22 годині він керував транспортним засобом Део Ланос, державний номерний знак НОМЕР_1 по кварталу Східний м. Лисичанська. Проїжджаючи в районі будинку 4 кв. Східний він позаду себе побачив автомобіль патрульної поліції з увімкнутими проблисковими маячками червоного кольору і відразу зупинився. До нього підійшли співробітники поліції, пояснили, що причиною його зупинки є невключений світловий покажчик повороту, на що він заперечував, оскільки нікуди не повертав, а їхав прямо. Один із патрульних поліцейських попросив пред`явити водійське посвідчення та документи на автомобіль, на що він став заперечувати, оскільки правил дорожнього руху не порушував та не розумів на якій підставі повинен був пред`являти документи. При цьому зі свого боку він також зажадав відео підтвердження порушення ним ПДР України, однак поліцейські не реагували на це і повідомили, що будуть складати постанову. Через 10-15 хвилин співробітники поліції все ж таки показали йому відео, однак жодних порушень ПДР на ньому зафіксовано не було. Незважаючи на це, патрульні почали складати постанову у відношенні нього, при цьому один із співробітників поліції закрився у службовому автомобілі і заповнював документи там. Він просив поліцейського вийти із автомобілю і складати постанову в присутності нього. В процесі усієї розмови нецензурною лайкою він не виражався, громадський порядок не порушував і свідками цього були багато його знайомих, які зібралися на місці події.

Деякий час вони сперечалися між собою, потім один із поліцейських підійшов і, застосувавши фізичну силу, скрутив йому руку за спину надів кайданки, при цьому ніякого опору він не чинив, нецензурною лайкою не виражався. Йому стало погано і він просив викликати швидку допомогу, але поліцейські на це не звертали уваги. Потім доставили в медичний заклад, де лікар, оглянувши його, діагностував відсутність будь яких травм, а після відвезли до відділу поліції, де тільки хвилин через 40 з його рук були зняті кайданки, хоча поводив він себе спокійно, не агресивно. Вважає, що дії поліцейських у відношенні нього є незаконними, так як хуліганства він не вчиняв, нецензурною лайкою не виражався, ні у бік поліцейських, ні у бік громадян, підстав для його затримання не було.

Крім того, в судовому засіданні зазначив, що у одного з поліцейських до нього неприязне ставлення, оскільки він колись був свідком як той з напарником вимагали грошові кошти у невідомої йому особи за порушення ПРД, а коли він підійшов до них та почав втручатися і знімати це на свій телефон, відразу відпустили водія.

У зв`язку з цим, просить провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно нього за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Допитана в якості свідка за клопотанням особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , будучі попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та за відмову від давання показань, згідно ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України, суду пояснила, що вона є знайомою ОСОБА_1 05 жовтня 2020 року їй на мобільний телефон подзвонив ОСОБА_1 , розповів, що його зупинили працівники поліції і попросив приїхати на місце зупинки. Вона з двома знайомими ОСОБА_3 і ОСОБА_4 приїхали за адресою, яку їй назвав ОСОБА_1 , а саме: район буд. АДРЕСА_2 , де побачила ОСОБА_1 , який сперечався з трьома поліцейськими з причини незгоди з правопорушенням, в якому його звинуватили поліцейські, а також біля них стояли невідомі їй люди, ймовірно перехожі. Один з працівників поліції сів до службового автомобілю, зачинився і почав складати якісь документи, ОСОБА_1 підходив до машини і стукав у вікно, просив виходити поліцейського з машини та складати документи в його присутності, однак на його прохання ніхто не реагував. Деякий час ОСОБА_1 сперечався з поліцейськими, але нецензурною лайкою не виражався, поводив себе спокійно, адекватно, громадській порядок та спокій громадян не порушував. Потім в один момент поліцейський підійшов до ОСОБА_1 , скрутив йому руку за спину, надів кайданки і посадив до службового автомобілю поліції і повезли в невідомому напрямку.

На питання суду відповіла, що ніяких хуліганських дій ОСОБА_1 не вчиняв, нецензурною лайкою не виражався, ні у бік поліцейських, ні у бік громадян, поводив себе адекватно, підстав для його затримання не було.

Допитаний в якості свідка, за клопотанням особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_5 будучі попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та за відмову від давання показань, згідно ст.ст.384, 385 Кримінального кодексу України, суду пояснив, що 05 жовтня 2020 року приблизно о 22 годині він повертався додому з гостей, в районі будинку 4 кварталу Східний м. Лисичанська на дорозі побачив свого знайомого ОСОБА_1 , який розмовляв з поліцейськими, доводив свою правоту, при цьому поводив себе адекватно, спокійно, не лаявся. В процесі розмови поліцейські без будь-якого попередження застосували фізичну силу, скрутили ОСОБА_1 руки, наділи кайданки, заштовхали до службового автомобілю і повезли в невідомому напрямку.

Судом вживались заходи для виклику в судове засідання і допиту поліцейських УПП в Луганській області ДПП ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які складали відносно ОСОБА_1 матеріали про адміністративне правопорушення, однак останні в судове засідання не з`явилися, надали заяви, відповідно до яких просили справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення за ст.173 КУпАП розглянути без їх участі, оскільки у зв`язку з напруженим робочим графіком до суду з`явитися для надання показів не мають можливості.

Згідно, дослідженого в судовому засіданні рапорту інспектора взводу 1 роти ТОР УПП в Луганській області ДПП молодшого лейтенанта Десятиріченко О.М. від 05.10.2020, вбачається що, під час патрулювання в місті Лисичанську у складі екіпажу «Т-22» по вул. Кільцева міста Лисичанська близько 21:25 було помічено порушення правил ПДР транспортним засобом марки DEAWOO LANOS, НОМЕР_1 . Було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу, за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , 1994 року народження. Останнього було попереджено про відеофіксацію та про причину зупинки транспортного засобу, а також ОСОБА_1 був ознайомлений з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Після складання постанови про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 почав себе агресивно та зухвало поводити по відношенню до екіпажу поліції, при цьому висловлювався нецензурною лайкою, на попередження про припинення правопорушення не реагував і знову почав висловлюватися нецензурною лайкою у присутності громадян, чим ображав людську гідність та громадську мораль. До правопорушника ОСОБА_1 , згідно ст.44 Закону України «Про національну поліцію», було застосовано прийом боротьби, а саме загиб руки за спину та згідно ст. 45 Закону України «Про національну поліцію» спеціальний засіб «кайданки» (о 22:40), після чого останнього доставлено до травмпункту ЦМЛ ім. Тітова, а потім до ВП ГУНП в Луганській області для складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні був відтворений та досліджений відеозапис, що міститься на СD носії, з нагрудних камер співробітників патрульної поліції від 05 жовтня 2020 року, з якого вбачається, що з 21:09 по 21:14 екіпаж патрульної поліції рухається за транспортним засобом марки DEAWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1 по мікрорайонах заводу ГТВ м. Лисичанська. О 21:15 поліцейські приймають рішення про зупинення транспортного засобу і включають на службовому автомобілі проблисковий маячок червоного кольору, після чого автомобіль марки DEAWOO LANOS зупиняється.

З відеозапису, зробленого о 21:16 видно, як поліцейські підходять до автомобілю, за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 , пояснюють, що причиною його зупинки є невключений світловий покажчик повороту та просять пред`явити для перевірки документи, на що останній обурюється та зазначає, що оскільки правил дорожнього руху він не порушував, не розуміє на якій підставі повинен пред`являти документи. При цьому нецензурною лайкою не виражається ні в бік поліції, ні в бік громадян, які почали збиратися навколо місця події.

О 21:27 видно, як один із поліцейських інформує ОСОБА_1 про те, що буде розглядатися справа про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП у відношенні останнього і для складання постанови сідає в службовий автомобіль і зачиняється. ОСОБА_1 декілька разів підходить до автомобілю поліції, стукає у вікно і просить вийти працівника поліції і складати постанову у присутності нього.

В період часу з 21:27 до 22:30 на відео ніяких процесуальних дій не відбувається, крім розмов та суперечок між працівниками поліції, ОСОБА_1 та громадянами, які знаходяться навколо на місці події, при цьому жодних дій спрямованих на порушення громадського порядку та спокою громадян не вчиняється.

З відео, знятого о 22:30 вбачається, що поліцейський виходить з автомобілю зі складеною постановою і починає ознайомлювати з нею ОСОБА_1 , останній відмовляється ставити підпис і отримувати копію постанови.

О 22:40 видно, як в процесі розмови та суперечок, один із поліцейських підходить до ОСОБА_1 і застосовує до нього фізичну силу, шляхом загибу руки за спину, після чого надіває на останнього кайданки і садить до службового автомобілю.

Суд, вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідків, та дослідивши письмові матеріали справи, а також всі обставини справи в їх сукупності, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, виходячи з наступного.

Ст. 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст.252 цього Кодексу зазначено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнаються протиправні, винні (умисні або необережні) дії або бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, а також встановлений порядок управління і які тягнуть за собою застосування адміністративно-правових санкцій.

Склад проступку включає в себе ознаки, які об`єднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: - об`єкт адміністративного проступку, - об`єктивну сторону проступку; - суб`єкт адміністративного проступку; - суб`єктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння.

При цьому, у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, - указане діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

Адміністративна відповідальність за ст. 173 КУпАП настає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху і т. ін.).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Під нецензурною лайкою у громадських місцях, необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належить, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його вчинення, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони (Закон України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22.09.2005р. № 2899-1У).

Відповідно до ст. 251 КУпАП - доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Про те, в порушення вищевказаних вимог органом Національної поліції не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності і усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

В підтвердження факту вчинення правопорушення ОСОБА_1 , суду було надано протокол про адміністративне правопорушення, який не може бути беззаперечним доказом факту вчинення останнім дрібного хуліганства, оскільки органом Національної поліції не доведено та жодним чином не встановлено, що ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою, знаходячись у громадському місці.

Доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зазначено наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського, який був оглянутий в судовому засіданні, однак, наданий відеозапис подій не відображає відомостей про вчинення ОСОБА_1 дій, які складають об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, не містить підтвердження висловлювання останнім нецензурною лайкою в громадському місці.

Таким чином, відеозапис, на якому відсутній факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не може бути покладений в основу притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а інших належних та допустимих доказів того, що останній, знаходячись в громадському місці висловлювався нецензурною лайкою у присутності громадян, а також жодних пояснень інших осіб, які були б свідками або потерпілими, громадський порядок і спокій яких було порушено діями ОСОБА_1 , суду не надано.

Крім того, суд не приймає до уваги рапорт поліцейського УПП в Луганській області ДПП Десятиріченко О.М., який повністю спростовується ретельно дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, показами самого ОСОБА_1 , які він надав в судовому засіданні та показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 сумніватися в правдивості яких у суду не має підстав, останні попереджалися судом про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів суду та були приведені судом до присяги і не є особами, зацікавленими в результатах розгляду даної справи.

Отже, викладені у протоколі обставини не мають належного доказового забезпечення, а це породжує об`єктивний сумнів у їх відповідності фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а також збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

З урахуванням наведеного, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а також те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що при встановлених обставинах в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки в судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинене ОСОБА_1 дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, тому, при встановлених обставинах, слід провадження в даній справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 173,251, 252, ч. 1 ст.247, 284, 285, 289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд.

Суддя: М.М. Старікова