Справа № 352/2581/19
Провадження № 33/4808/177/20
Категорія ст. 212-3 ч.9 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Гриновецький
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю захисника Тиніва І.Д., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тисменицького районного суду від 12.03.2020 року щодо нього,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 212-3 ч. 9 КУпАП з накладенням штрафу 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він будучи сільським головою Угринівської сільської ради не вжив достатніх заходів для визначення підрозділу та/або особи, відповідальної за оприлюднення наборів даних у формі відкритих даних на спецпорталі, а тому несе персональну відповідальність за неоприлюднення сільською радою наборів даних, передбачених Положенням про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, затвердженого постановою КМ України від 21.10.2015 №835 (із змінами від 17.04.2019 №409), обов`язок оприлюднення яких, передбачено статтею 10-1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», що вчинено повторно протягом року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оспорює законність й обґрунтованість постанови судді, вважає, що вона є такою, що підлягає скасуванню з підстав порушення норм законодавства. Вказує, що при винесенні постанови суддею не було взято до уваги, що на момент розгляду справи пройшли строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення був складений 6.12.2019 року, а постанова судді винесена 12.03.2020 року. Вважає, що суд мав би закрити провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Суд не відмежував повторності правопорушення від поняття триваючого правопорушення і за обставинами справи фактично відбулося повторне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за одне і теж саме триваюче правопорушення, яке характеризується одним і тим же фактом, тією ж бездіяльністю за тих же самих обставин порушення. На момент розгляду справи вжито всіх заходів для визначення особи, відповідальної за оприлюдненняя наборів даних, які підлягають оприлюдненню. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши захисника Тиніва І.Д. про підтримання апеляційної скарги, проаналізувавши апеляційні доводи, суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова суду щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 є поспішним й необгрунтованим.

Постанова суду не може залишатись в силі, оскільки в ній не наведено й не дано аналізу конкретним доказам вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.

Крім того, в постанові суду на дано правової оцінки тій обставині, чи вказані діяння ОСОБА_1 вже не були об`єктом правопорушення, за яке його вже було притягнуто до відповідальності постановою того ж суду від 12.09.2019 року.

Крім того, постанова суду не може залишатись в силі у зв`язку з тим, що судом при визначенні розміру штрафу не дотримався законної межі, встановленої санкцією ст. 212 - 3 ч. 9 КУпАП, на усунення якої апеляційний суд не має законних повноважень.

Як з`ясовано, протокол щодо ОСОБА_1 складений 6.12.2019 року, що слід вважати датою виявлення правопорушення, хоча за окремими даними цей момент був ще ранішим. Це означає, що строк давності у цьому провадженні згідно ст. 38 КУпАП не міг перевищувати 3 місяців з моменту виявлення правопорушення, тобто після 6.03.2020 року. Тому постанова суду у цій справі від 12.03.2020 року порушує вказаний строк давності, що згідно вимог ст. 247 п.7 КУпАП є безумовною підставою для припинення провадження у цій справі, скасування вказаної постанови з закриттям справи.

Така позиція апеляційного суду прямо випливає із змісту ст. 247 п.7 КУпАП, де однозначно вказано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи закінчився строк давності. Закінчення строку давності у цій справі було і є процесуальною перешкодою для суду будь-яким чином продовжувати у ній провадження, вона підлягала закриттю.

Враховуючи вимогу ст. 247 п.7 КУпАП про закриття розпочатої справи про адміністративне правопорушення внаслідок закінчення строків накладення стягнення та у зв`язку з тим, що на день винесення рішення в суді першої інстанції пройшов 3-місячний строк давності накладення стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, у цій справі, то постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження на підставі вказаної норми закону.

Стаття 294 КУпАП позбавляє апеляційну інстанцію права повернення справи на новий судовий розгляд.

Відсутність накладеного адміністративного стягнення і закриття справи не тягне для ОСОБА_1 негативних правових наслідків.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Тисменицького районного суду від 12.03.2020 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.7 КУпАП у зв`язку з закінченням строку давності накладення адміністративного стягнення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя : Б.М. Гриновецький