Справа № 302/418/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
30.09.2020 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 ,
постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05 травня 2020 року
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , не працюючого, має на утриманні 5 дітей, із них 4 неповнолітніх, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, паспорт НОМЕР_1 виданий Міжгірським РВ УМВС України в Закарпатській області 25.11.1997 р., інд. № НОМЕР_2 ,
визнано винним у вчиненні передбаченого ст. 173 КУпАП правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 грн.
Постановлено стягнути із ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, 24.04.2020 року приблизно о 20 год. 30 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї дворогосподарства АДРЕСА_1 , де проживає, голосно кричав та ображав нецензурними словами гр. ОСОБА_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою потерпіла ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає про незаконність постанови. У скарзі ОСОБА_1 також вказує на те, що не була повідомлена про час та дату судового розгляду, а відповідно була позбавлена можливості реалізувати своє процесуальні права, у тім числі озвучити свою позицію щодо вчиненого щодо неї правопорушення. Стверджує, що в діях ОСОБА_2 вбачає ознаки злочину, відповідальність за який передбачена ст. 296 КК України, тобто хуліганство. Вказує і на те, що ОСОБА_2 вже не вперше вчиняє щодо неї хуліганські та інші агресивні дії, з приводу яких зверталась до органів поліції, однак такі звернення були проігноровані. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити та передати матеріали щодо ОСОБА_2 прокурору або органу досудового розслідування.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга не може бути задоволена.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та потерпілої ОСОБА_1 , неявка яких, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що: вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи; будь-яких заяв про відкладення її розгляду й даних про поважність причин неявки не подавали.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.
За змістом ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, що засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою. Отож, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол, у діях конкретної особи, суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові, з огляду на таке.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 317731, 24.04.2020 приблизно о 20 год. 30 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи в п`яному вигляді, з власного дворогосподарства в АДРЕСА_1 , голосно кричав та ображав нецензурними словами гр. ОСОБА_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. Також із протоколу видно, що ОСОБА_2 роз`яснені права та обов`язки, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП, заяв і клопотань від нього не надходило, пояснення ним дані на окремому аркуші, другий примірник протоколу ним отримано, що підтверджують його власноручні підписи на ньому (а. с. 1).
Викладені в протоколі обставини підтверджуються і письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а. с. 5), ОСОБА_2 (а. с. 6) та ОСОБА_3 (а. с. 7).
З довідки від 05.05.2020 про результат проведення перевірки за зверненням гр. ОСОБА_1 вбачається, що в діях ОСОБА_2 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП (а. с. 8).
Зібрані у справі докази є належними та допустимими, одержані відповідно до вимог КУпАП, порушень при їх збиранні під час перегляду справи апеляційним судом не установлено, у сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_2 протоколу ДОП СП Міжгірського відділення поліції Сита В. був упереджений та необ`єктивний, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи. У підтвердження цих даних у матеріалах справи відсутні будь-які належні докази.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять і даних про те, що в гр. ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 були підстави для обмови ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, і що вони зацікавлені у результатах розгляду справи. У підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні будь-які належні докази.
При цьому, зміст складеного щодо ОСОБА_2 протоколу відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки з такому відображені всі необхідні й передбачені цією нормою відомості.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що інспектор поліції при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що суддею місцевого суду ОСОБА_4 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції цієї статті з урахуванням даних про особу правопорушника, (вперше притягується до адміністративної відповідальності, не працює, вину визнав, має на утриманні 5 дітей, із яких 4 неповнолітні), у зв`язку із чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Доводи апеляційної скарги про те, що потерпілу не було повідомлено про час та дату судового розгляду, а відповідно вона була позбавлена можливості реалізувати свої процесуальні права, у тому числі, озвучити свою позицію щодо вчиненого відносно неї правопорушення, - апеляційний суд вважає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_2 складу передбаченого ст. 173 КУпАП адміністративного правопорушення дрібне хуліганство, і, відповідно, не дають підстав для скасування судового рішення.
Доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки злочину, відповідальність за яке передбачено ст. 296 КК України, тобто хуліганство, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Як такі, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції, а також не дають підстав для скасування судового рішення з направленням матеріалів справи прокурору або органу досудового розслідування, - апеляційний суд не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 вже не вперше вчиняє щодо потерпілої ОСОБА_1 хуліганські та інші агресивні дії, з приводу яких вона зверталась до органів поліції, однак такі звернення поліцією були проігноровані.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_1 , апеляційний суд бере до уваги і те, що відповідно до чинного КУпАП суд розглядає справу лише у межах складеного щодо особи протоколу та встановлених обставин.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Отже, апеляційний суд доходить до переконання, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без зміни, а подану потерпілою ОСОБА_1 апеляційну скаргу - без задоволення.
При прийнятті рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанцій, і, будь-яких обґрунтованих клопотань у підтвердження доводів апеляційної скарги не заявлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП ОСОБА_2 залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан