Справа № 363/4860/19 Головуючий у 1 інстанції Котлярова І.Ю.
Провадження № 33/824/878/2020 Доповідач у 2 інстанції Семенцов Ю.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 лютого 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Семенцов Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Харченка С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 26.12.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн.,з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 059587 «08.11.2019 року близько о 10 год. 59 хв. в с. Ровжі в кооперативі «Приморський» ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Fluence» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 26.12.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Харченко С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. Вважає, що постанова судді винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин справи, не дослідивши і не надавши належної оцінки наявним доказам у справі. Зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції. Також матеріали справи не містять постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, оскільки поліцейський може зупиняти авто лише коли є факт правопорушення. Окрім того матеріали справи не містять відео з нагрудної камери працівників поліції, а наявне відео, яке міститься в матеріалах справи, було проведено до приїзду поліції, і до того ж не містить часу, дати, тощо, а тому не може бути належним доказом у справі. Також зазначає, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся. Обвинувачення в протоколі є нечітким і незрозумілим, а сам протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Свідки, які зазначені в протоколі є упередженими, оскільки напередодні у ОСОБА_1 з ними стався конфлікт, а тому їх пояснення не можуть бути прийняті судом. Окрім того, ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, також не зазначено що ОСОБА_1 пропонувалося пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів та не зазначено що він відмовився від такого огляду, а працівниками поліції не роз`яснено наслідки відмови, також працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування автомобілем. А тому, вважає, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду, що свідчить про його недійсність та відсутність підстав для притягнення водія до відповідальності.

Заслухавши пояснення адвоката Харченка С.В. та ОСОБА_1 - особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, всупереч вимог вказаних правових норм, місцевий суд не в повній мірі з`ясував всі обставини справи, обмежившись поясненнями співробітників поліції без виклику свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, та не надавши в сукупності з іншими доказами оцінку поясненням особи, щодо якої складено протокол - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Харченку С.В., прийняв рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення.

В обґрунтування підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, - суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення, письмові поясненням ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , направлення на проходження медичного огляду та відеозапис, наданий до суду працівником поліції..

Але апеляційний суд не може погодитися з висновком місцевого суду, який не відповідає фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

За приписами п. 2.5 ПДР України лише водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм є також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідальність за статтею 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційним судом з метою перевірки доводів апеляційної скарги викликалися свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , однак вказані свідки, які були повідомлені належним чином про місце та час апеляційного перегляду справи, в судове засідання не з`явилися, пояснення не надали.

Зазначені обставини позбавили суд апеляційної інстанції можливості допитати даних свідків, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення та оцінити їх показання у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а тому апеляційний суд вважає, що письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , допит яких неможливо було провести в судовому засіданні з наведених вище підстав та надати їм оцінку, а також протокол про адміністративне правопорушення, який був складений на підставі письмових пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , не можуть слугувати безспірними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, працівники поліції його не зупиняли під час керування транспортними засобом. Приїхали працівники поліції до його помешкання за викликом однієї особи, з яким він має конфліктні відносини. Відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом. Наданий в суді працівником поліції відеозапис, здійснений не працівником поліції і не з портативного відеореєстратора поліцейського.

З відеозапису, який складається з декілька фрагментів та не зазначено час події, на який посилається суд першої інстанції як на доказ, не вбачається, що ОСОБА_7 керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції та відмовляється як водій від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Крім того, всупереч вимогам ст. 266 КУпАП працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом за наявності підстав вважати що особа керувала цим засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, будь які докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Fluence» д.н.з. знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини) та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять.

Зазначені обставини не були повно з`ясовані місцевим судом, що призвело до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, матеріали даної справи не містять доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та був зупинений працівниками поліції під час керування автомобілем марки «Renault Fluence» д.н.з. НОМЕР_1 , тобто не доведено його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у поза розумний сумнів, а тому постанова судді Вишгородського районного суду Київської області від 26.12.2019 року щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 26.12.2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати,провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.В.Семенцов