Справа № 166/276/20 Провадження №33/802/491/20 Головуючий у 1 інстанції:Фазан О. З.
Категорія:ч.1 ст.130 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ратнівського районного суду Волинської області від 15 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ч.1 ст. 130 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік.

Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 09 березня 2020 року о 21 годині 20 хвилин в смт.Ратне по вулиці Центральна керував автомобілем марки RENAULT KANGO р/н НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив, п. 2.9 а Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі. Вважає вказане рішення винесене з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, які суд вважав встановленими та односторонністю розгляду справи.

Вказує на той факт, що при зупинці транспортного засобу він не відмовлявся пройти тест на алкотестері, але оскільки при проходженні не були присутні свідки, а це, на його думку, могло вплинути на фальсифікацію доказів щодо його сп`яніння, відмовився і наполягав на залученні свідків. Наполягав на присутності свідків, на що отримав відмову і тому для проведення освідування його відвезли до Ратнівської ЦРЛ.

Додатково пояснив, що його представником неодноразово подавалися до суду клопотання про допит поліцейських, які складали протокол про адміністративне правопорушення. Повідомив, що не був присутній у судових засіданнях під час слухання справи в суді у зв`язку з карантином.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалами справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи (а.с.54), в зазначений час та дату не з`явилися, клопотань про перенесення розгляду справи не подавали. А тому, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності, відповідно до вимог ст.268 КпАП України.

За положеннями статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону при розгляді справи, суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, за обставин викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №228502 від 19.03.2020 року (а.с.1);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.03.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, складеного лікарем КНП «Ратнівської центральної районної лікарні» (а.с.3);

- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій від 19.03.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння 2,55 %, складеного лікарем КНП «Ратнівської центральної районної лікарні» (а.с.57 зворот-58);

- відеозаписом з нагрудних камер інспекторів поліції (а.с.5).

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України.

Згідно довідки начальника Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області від 20.03.2020 року, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на протязі року не притягався (а.с. 8).

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

При цьому не заслуговують на увагу суду посилання ОСОБА_1 про наявність підстав для скасування постанови внаслідок розгляду справи у відсутності його та захисника у зв`язку із карантином. Під час розгляду справи судом першої інстанції між ОСОБА_1 та його захисником Філюком С.М. було укладено договір про надання правової допомоги (а.с.19).

Так як, перші три клопотання ОСОБА_1 та його захисника Філюка С.М. були задоволені суддею Ратнівського районного суду Волинської області, а судовий розгляд відкладався, однак останнє клопотання, на думку апеляційного суду, суддя першої інстанції розцінив як зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами та ухиленням останнього в участі у судовому розгляді стосовно нього. Крім того, судом враховано, що станом на день розгляду справи (15 червня 2020 року) в Україні діють пом`якшені умови карантину, які дозволяють відвідувати суд.

А також слід взяти до уваги, що під час карантину учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Таким чином, Закон передбачає можливість участі в судовому засіданні, не виходячи з дому, за допомогою власного мобільного пристрою чи персонального комп`ютера.

Отже, усі суди України, так як і Ратнівський районний суд Волинської області зокрема, продовжують здійснювати правосуддя для всього українського суспільства та захищають права, свободи та інтереси громадян і під час карантину. А перелічені вище зміни до законодавства дозволяють реалізовувати право на судовий захист без жодних порушень режиму карантину та самоізоляції.

Крім того слід зазначити, що Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Беручи до уваги вищенаведене, апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КпАП України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

З огляду на наведене, керуючись ст. 294 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Ратнівського районного суду Волинської області від 15 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Волинськогоапеляційного суду В.В.Гапончук