ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2020 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Гаєва Л.В., розглянувши матеріали справи, яка надійшла з Приморського ВП в м. Одесі ГУНП у Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , яка раніше до адміністративної відповідальності не притягалась,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

22.11.2020 року адміністратор ОСОБА_1 знаходилась у кафе шашличній за адресою: АДРЕСА_3 , без засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, що закривають рот та ніс, чим порушила правила карантину.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено проте, що 22.11.2020 року адміністратор ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , допустила роботу кафе шашличної у вихідний день, працюючи без перчаток, чим порушила постанову КМУ №641 від 22.07.2020 року із змінами.

ОСОБА_1 у судовому засіданні визнала вину частково, та пояснила, що 22.11.2020 року приблизно о 11 годині перебувала на робочому місці без засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, але послуги громадського харчування зазначений заклад не надавав, так як був зачинений, та відвідувачів у ньому не було.

Дослідивши адміністративні матеріали разом із наявними у них доказами, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно до ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Заборони та обмеження, які діють під час карантину, встановлені постановою КМУ від 11.03.2020 року №211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, станом на 22.11.2020 року були визначені постановою Кабінету Міністрів України №1100 від 11.11.2020 року.

Згідно із п.п.1 п.15 постанови КМУ №1100 від 11.11.2020 року додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 р. до 30 листопада 2020 р. забороняється: приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

У постанові КМУ №641 від 22.07.2020 року на яку посилається працівник поліції у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відсутня заборона на перебування в громадських будинках, спорудах під час дії карантину без вдягнутих рукавичок.

Як вбачається, із протоколу про адміністративне правопорушення, 22.11.2020 року ОСОБА_1 перебувала у приміщенні кафе шашличної без вдягнутих рукавичок, що не заборонено вище зазначеною постановою КМУ.

Згідно до ч.1 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до ч.2 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Як вбачається, із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 працює адміністратором у кафе шашличній.

Працівниками поліції до матеріалів адміністративної справи не були долучені докази того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, та зареєстрована у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців як підприємець.

На підставі зазначеного, суддя вважає, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Крім того, до протоколу не були долучені докази того, що 22.11.2020 року у кафе-шашличній суб`єктами господарювання надавались послуги громадського харчування, крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки на винос.

У протоколі про адміністративне правопорушення також не були зазначені про такі порушення постанови КМУ №1100 від 11.11.2020 року, яка набула чинності 13.11.2020 року, та була чинна на 22.11.2020 року, та у п/п.1 п.15 якої були встановлені карантинні обмеження не для працівників, а для суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування, окрім доставки замовлень на винос.

Суддя вважає, що у протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не зазначена об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена у ч.1 ст.44-3 КупАП, не описані порушення , встановлені постановою КМУ №1100 від 11.11.2020 року, не зазначено про надання послуг громадського харчування суб`єктами господарювання. Тому такий протокол не може бути доказом у цій частині по справі про вчинення указаного адміністративного правопорушення, та не може бути суддею врахований, як доказ тільки у цій частині відповідно до ст.251 КУпАП.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При оформленні матеріалів працівник поліції не приєднав будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 вчинила 22.11.2020 року указане адміністративне правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч.1 ст.44-3 КУпАП.

На підставі зазначеного, суддя приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 22.11.2020 року відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, та відсутня подія указаного адміністративного правопорушення, так як не доведено того, що вона є суб`єктом господарювання, та надавала послуги громадського харчування, крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Тому суддя вважає необхідним у цій частині закрити адміністративне провадження.

Згідно до ч.2 ст.44-3 КУпАП передбачена відповідальність за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення у частині перебування у громадському будинку без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №082780 від 22.11.2020 року.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягалась, визнала вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, а саме у частині перебування у громадському будинку без вдягнутих засобів індивідуального захисту, суддя вважає за необхідне призначити їй адміністративне стягнення у вигляді мінімального штрафу.

Відповідно до ст.8 КУпАП, закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06.11.2020 року, який набрав чинності 21.11.2020 року, пом`якшено відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

На підставі вище зазначеного, суддя вважає, дії правопорушника ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.44-3 КУпАП, у якій передбачено більш м`яке стягнення за указане правопорушення.

Керуючись ст.221, п.1 ч.1 ст.247, 280, 283, п.1, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП,суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП у частині знаходження її у приміщенні без вдягнутих рукавичок, та надання послуг громадського харчування суб`єктами господарювання закрити, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП, у частині перебування у громадському будинку без засобів індивідуального захисту, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 /сто сімдесят/ грн. на користь держави України.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок на користь держави України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Гаєва Л.В.

29.12.2020