Справа № 740/698/20 Головуючий у 1 інстанції Ковальова Т. Г.
Провадження № 33/4823/138/20
Категорія - ч. 2 ст. 184 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 березня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючу, зареєстровану та проживаючу по АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. на користь держави.

Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Судом ОСОБА_1 було визнано винуватою в тому, що вона з 03.09.2019 р. - 14.02.2020 р. за адресою проживання ухиляється від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків відносно свого сина ОСОБА_2 , 2005 року народження, а саме відповідно до ст. 150 СК України не забезпечує здобутки дитиною повної загально-середньої освіти, не готує її до самостійного життя, внаслідок чого її син не приступив до навчання, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, та скасувати постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 березня 2020 року у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, та закрити провадження у справі.

Звертає увагу суду на її склад сім`ї, в якій проживає вона, її син, мати та брат, те, що вона являється інвалідом 3 групи з дитинства, її син ОСОБА_2 також є інвалідом з дитинства, є одинокою матір`ю, не працює, оскільки син потребує постійного догляду, а джерелом доходу є лише пенсії по інвалідності. Вказує, що через стан здоров`я, обмежені фінансові можливості покращити свої житлові умови для того, щоб у сина була окрема кімната для навчання їх сім`я не має можливості, а на неодноразові звернення до держави за допомогою ні матеріальної підтримки, ні покращення житлових умов не отримали. Наголошує на своєму піклуванні відносно сина в силу їх можливостей, але через обставини, які не залежать від неї, він не може відвідувати школу, що підтверджується довідкою лікарсько-консультативної комісії поліклінічного відділення Ніжинської міської ради № 768 від 30.08.2019 року, згідно якої її син за станом здоров`я потребує індивідуальної форми навчання вдома у 2019-2020 роках. Зауважує, що через стан їх здоров`я та житлові умови забезпечити навчання у спільній кімнаті 17.25 кв.м у неї немає можливості. Звертає увагу, що її син не може самостійно себе обслуговувати та задовольняти прості потреби. На думку апелянта, притягнення її до відповідальності тільки через те, що її син за станом здоров`я не може здобути освіту з причин, які не залежать не від нього, не від неї, є протиправним та не відповідає ні маральним, ні юридичним нормам права. Також звертає увагу, що в телефонному режимі зверталася до канцелярії Ніжинського міськрайонного суду про відкладення розгляду справи на іншу дату, щоб мати можливість надати в суді докази, проте судом було постановлено рішення без її участі.

В апеляційній скарзі просила розгляд справи провести без її участі з урахуванням ситуації в країні з епідемією коронавірусу та відсутності міжміського транспортного сполучення.

Згідно вимог ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи. Тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без її участі, що не буде суперечити вимогам Закону.

Перевіривши матеріали судового провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів провадження вбачається, що суд при розгляді провадженні вказаних вимог закону дотримався.

Диспозиція ч.2 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я і фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Отже, об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у трьох різних формах: ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя дитини; ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання дитини; ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Цей обов`язок безпосередньо пов`язаний з нормою ст. 53 Конституції України, відповідно до якої повна загальна середня освіта є обов`язковою.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об`єктивна сторона за ч.2 ст.184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Як випливає із змісту цієї норми закону, це правопорушення повинно носити системний характер.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Ніжинського міскрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2016 року враховуючи малозначність вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, провадження по справі було закрито, оголосивши їй усне зауваження.

Постановою Ніжинського міскрайонного суду Чернігівської області від 21 листопада 2019 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП і застосовано відносно неї адміністративне стягнення у виді попередження.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР № 120209 від 14 лютого 2020 року та оскаржуваній постанові місцевого суду вказано, що ОСОБА_1 не забезпечує здобутки дитиною повної загально-середньої освіти, не готує її до самостійного життя, внаслідок чого її син, 2005 року народження, не приступив до навчання.

Підставою для складання протоколу стало клопотання директора Ніжинської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 15 з проханням вжити відповідних заходів відносно ОСОБА_1 та її матері, і прийняти міри щодо захисту законних прав та інтересів ОСОБА_3 щодо можливості необхідності його навчання і здобуття освіти (а.с. 8).

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що в справі наявні належні, допустимі та беззаперечні докази, які у своїй сукупності свідчать, що ОСОБА_1 , як мати, ухиляється та не виконує покладені на неї обов`язки, а саме не забезпечує здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, внаслідок чого її син не приступив до навчання.

Суд першої інстанції, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, дійшов до вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення додані клопотання директора Ніжинської загальноосвітньої школи № 15, пояснення ОСОБА_1 , її матері ОСОБА_4 ..

Згідно письмових пояснень самої ОСОБА_4 та її матері ОСОБА_1 , вбачається, що малолітній син ОСОБА_5 являється інвалідом дитинства та потребує індивідуального навчання, проте від індивідуальних занять вони відмовляються, оскільки на даний час у їх квартирі відсутні для цього умови. У 2019-2020 навчальному році син не приступав до навчання. Просять забезпечити їх відповідним житлом. (а.с. 9,10).

Аналізуючи встановлені судом обставини, викладені як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду з посиланням на цей протокол та додані до нього документальні докази, зазначено, що ОСОБА_1 ухилялася від належного виконання своїх батьківських обов`язків, що узгоджується із складеним Висновком начальника сектору Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області від 16.09.2016 року (а.с. 75), згідно якого встановлено, що умови проживання сім`ї нормальні, хоча квартира і має одну кімнату, але в квартирі чисто та охайно, а бабуся та мати ОСОБА_1 до школи дитину не відпускають, додому вчителів вони також не впустять, тому що не бажають бачити чужих людей у своїй замалій квартирі, та те, що дитина не буде займатися із вчителями до того часу, поки влада не забезпечить їх дитину окремою кімнатою, про що вони були попереджені про відповідальність за те, що дитина не здобуває загальну середню освіту. Фактично ОСОБА_1 поставила можливість відвідування школи її сином і здобуття ним освіти у пряму залежність від забезпечення її житлом більшого розміру за рахунок держави. Така позиція ОСОБА_1 апеляційним судом вважається неприпустимою й такою, що суперечить інтересам неповнолітнього та його праву на здобуття освіти.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано ряд письмових доказів, на підставі перевірки яких суд дійшов обґрунтованого висновку щодо вини ОСОБА_1 у інкримінуючому їй правопорушенні, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо необґрунтованості постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності, на думку апеляційного суду, є безпідставними.

Оцінюючи апеляційні доводи та докази, що містяться в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду є обгрунтованою та законною.

З метою об`єктивного розгляду справи апеляційним судом було зроблено запит на адресу служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради з проханням надати інформацію стосовно виховання ОСОБА_1 свого сина ОСОБА_2 ..

Згідно листа начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 03.06.2020 № 13.2-09/441 вбачається, що з початку 2015-2016 навчальних років ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не дозволяють охоплювати учня навчанням, пояснюючи це своїми неналежними житловими умовами. Останні п`ять навчальних років мати дитини не подавала до школи відповідних заяв про проведення навчання дитини за індивідуальною формою. У вересні 2016 року повідомляла про те, що дитина хворіє, проте відповідних документів до школи не надала. У вересні 2017-2019 років ОСОБА_1 повідомляла про те, що дитина потребує індивідуального навчання, однак із заявою до школи не зверталася. З метою переконання в необхідності охоплення дитини навчанням, з матір`ю та бабусею проводилась роз`яснювальна робота про порушення ними законів України Про освіту, Про загальну середню освіту, але вони не реагують на будь-які звернення до них щодо можливості навчати дитину, категорично відмовляються від освітніх послуг школи для навчання дитини за будь-якою з можливих форм організації освітнього процесу, та наполягають на тому, що дитина не зможе навчатися до поліпшення їх житлових умов.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції мав достатньо допустимих доказів для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, визнав її винуватість доведеною та застосував стягнення у виді штрафу, що відповідає засадам розумності та справедливості. При цьому суд першої інстанції обґрунтовано послався і на норми законодавства, які регулюють обов`язки батьків стосовно дитини.

З метою забезпечення права громадян на звернення до суду, апеляційний суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на подачу апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП , апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк ОСОБА_1 на подачу апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 березня 2020 року стосовно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко