Справа № 209/1437/20
Провадження № 3/209/668/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Кам`янське

Суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Замкова Я.В., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , прокурора Малого С.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення (протокол № 80 від 21.05.2020 року), що надійшли від Дніпропетровського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 в період часу з 07.11.2015 року по 25.09.2018 року працювала поліцейським, і у зв`язку з цим, відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» була суб`єктом відповідальності за корупційні та пов`язані з корупцією правопорушення, та на неї розповсюджувався обов`язок подачі наступного року /після припинення діяльності декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Перебуваючи на посаді поліцейського з обліку та збереження речових доказів і озброєння логістики Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» 03.03.2017 року подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік; 30.03.2018 року подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік; 22.09.2018 року подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «перед звільненням», шляхом заповнення відповідної форм на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua, тобто даними фактами підтверджено обізнаність ОСОБА_1 , з порядком роботи реєстру та її вміння користуватися ним при заповненні та подачі декларації.

Однак, відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питання запобігання корупції (https://public.nazk.gov.ua/search), встановлено, що ОСОБА_1 опублікувала декларацію після звільнення за минулий (2018) рік лише о 14 год. 49 хв. 21.04.2020, за типом «після звільнення», тобто поза межами строку встановленого законом для подачі декларації після припинення діяльності.

Таким чином, ОСОБА_1 , звільнившись з посади поліцейського з обліку та збереження речових доказів і озброєння логістики Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНІТ в Дніпропетровській області, тобто припинивши діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУПАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз.2 ч.2 ст.45 даного Закону, п.п.3 п.5 розділу 2 порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року №3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», що зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року за №959/29089, перебуваючи (відповідно до пояснень) за місцем проживання, а саме за адресою - АДРЕСА_3 , несвоєчасно, тобто поза межами терміну подачі декларації після звільнення (до 00 год. 00 хв. 01.04.2019 року), а саме лише о 14 год. 49 хв. 21.04.2020 року, без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення за минулий (2018) рік шляхом вчинення відповідних дій спрямованих на подачу та заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування,

Отже, ОСОБА_1 , вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 80 від 21 травня 2020 року.

ОСОБА_1 в суді свою вину визнала та пояснила, що подала декларацію на час звільнення, однак не знала, що потрібно подавати декларацію після звільнення.

Прокурор ОСОБА_2 в судовому засіданні вважав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, передбачених ч. 1 ст.172-6КУпАП повністю підтверджується матеріалами справ про адміністративні правопорушення, протокол складений повноважною на те особою. До НАЗК згідно матеріалів, про факт виявлення правопорушення не зверталися. Просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника ГУ НП України в Дніпропетровській області від 07 листопада 2015 року за № 1 о/с ОСОБА_1 призначено помічником слідчого Дніпровського відділення поліції Дніпродзержинського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області (а.с. 23)

У зв`язку із вступом на службу до Національної поліції України 07.11.2015 року ОСОБА_1 складено Присягу працівника Національної поліції України (а.с. 38).

09.12.2016 року на підставі наказу № 352 о/с сержанта поліції Бердник Кристину Валентинівну переміщено на посаду помічника слідчого слідчого відділення Дніпровського відділення поліції Кам`янського відділу ПОЛІЦІЇ, звільнивши з посади помічника слідчого того ж від ділення поліції (а.с. 24)

У подальшому згідно наказу начальника ГУНП в Дніпропетровській області від 26.02.2018 № 58 о/с старшого сержанта поліції Бердник Кристину Валентинівну переміщено на посаду поліцейського з обліку та збереження речових доказів і озброєння логістики Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, з 27.02.2018 року (а.с. 25).

Після чого, 24.09.2018 року відповідно до наказу начальника ГУНП в Дніпропетровській області № 259 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського з обліку та збереження речових доказів і озброєння логістики Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, звільнено за власними бажанням з 25 вересня 2018 року (а.с. 27).

03.02.2018 року ОСОБА_1 під підпис була ознайомлена з пам`яткою-ознайомленням з положеннями, пов`язаними зі службою в поліції, та вимогами антикорупційного законодавства, а саме з вимогами Законів України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції», Кримінального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, в тому числі з вимогами ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 172-6 КУпАП (а.с. 36-37).

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 в період часу з 07.11.2015 року по 25.09.2018 року працювала поліцейським, і у зв`язку з цим, відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» була суб`єктом відповідальності за корупційні та пов`язані з корупцією правопорушення, та на неї розповсюджувався обов`язок подачі наступного року /після припинення діяльності декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно п.п. 3 та 5 розділу 2 порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016, №3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», що зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за №959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в" пункту 2 частини першої статті 3 Закону, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в жому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення № 80 від 21.05.2020 року відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питання запобігання корупції (https://public.nazk.gov.ua/search), встановлено, що ОСОБА_1 опублікувала декларацію після звільнення за минулий (2018) рік лише о 14 год. 49 хв. 21.04.2020 року, за типом «після звільнення», тобто поза межами строку встановленого законом для подачі декларації після припинення діяльності.

Таким чином, ОСОБА_1 , звільнившись з посади поліцейського з обліку та збереження речових доказів і озброєння логістики Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, тобто припинивши діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУПАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз.2 ч.2 ст.45 даного Закону, п.п.3 п.5 розділу 2 порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року №3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», що зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року за №959/29089, перебуваючи (відповідно до пояснень) за місцем проживання, а саме за адресою - АДРЕСА_3 , несвоєчасно, тобто поза межами терміну подачі декларації після звільнення (до 00 год. 00 хв. 01.04.2019 року), а саме лише о 14 год. 49 хв. 21.04.2020 року, без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення за минулий (2018) рік шляхом вчинення відповідних дій спрямованих на подачу та заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до листа НАЗК № 95-17/173/5/17 від 30.05.2017 року Департамент внутрішньої безпеки як структурний підрозділ Національної поліції України на підставі ст. 255 КУпАП уповноважений на складання протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із корупцією за ст. 172-4 - 172-9 КУПАП, а частиною 3 статті 65 Закону - на внесення подань.

Згідно з положеннями ст. 4 Закону України «Про запобігання корупції», НАЗК є спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції та центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Як визначено п. 1 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про запобігання корупції», НАЗК проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такий вид контролю - щодо своєчасності подання.

Порядок встановлення своєчасності подання декларацій визначений положеннями ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції». Так, державні органи та юридичні особи зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти НАЗК про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку. Якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, НАЗК письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації і одночасно письмово повідомляє про факт неподання декларації спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику юридичної особи публічного права про факт неподання декларації суб`єктом декларування.

Крім того, механізм проведення НАЗК контролю визначений рішенням НАЗК № 56 від 10.02.2017 року, яким затверджено «Порядок проведення контролю та повної перевірки декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.02.2017 за № 201/30069).

Також, рішенням НАЗК № 1375 від 08.12.2017 № 1375 затверджено Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» (стосовно необхідності попереднього встановлення фактів порушенім антикорупційного законодавства, для порушення кримінального провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 366-1, 368-2 КК України). Хоча Роз`яснення НАЗК не охоплює питань механізму притягнення осіб до відповідальності за передбачені ст. 172-6 КУпАП правопорушення, разом з тим на підставі аналізу чинного законодавства та практики Європейського суду з прав людини НАЗК визначило:

- основним джерелом обставин, які свідчать про декларування недостовірної інформації чи незаконне збагачення можуть бути лише висновки, викладені в рішенні НАЗК за результатами повної перевірки декларації, які не є автоматичним підтвердженням вчинення особою кримінального правопорушення.

Оскільки повна перевірка декларацій шляхом перевірки правильності та повноти заповнення, логічного і арифметичного контролю є виключною компетенцією НАЗК, то і інший вид контролю - контроль за своєчасністю подання декларацій, теж відноситься до компетенції НАЗК (відповідно до ст.ст. 48-50 Закону України «Про запобігання корупції»).

Протокол про адміністративне правопорушення повинен містити достатні об`єктивні дані, які дійсно свідчать про ознаки конкретного правопорушення. Об`єктивними такі дані можуть бути лише у зв`язку з їх виявленням та встановленням компетентним державним органом в установленому законом порядку. Викладені в постанові вище норми законодавства дають підстави для висновку, що таким порядком перед початком перевірки щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, є здійснення НАЗК контролю щодо своєчасності подання декларації суб`єктом декларування, встановлення за результатами такої перевірки факту порушення антикорупційного законодавства, а також відображення цього факту у відповідному рішенні НАЗК.

Таким чином, початку перевірки органом Національної поліції, збиранню ним доказів і складенню протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, повинно передувати отримання у встановленому законом порядку висновків НАЗК як єдиного суб`єкта, уповноваженого державою на здійснення контролю щодо своєчасності подання декларації суб`єктом декларування.

Це відповідає і висновкам Верховного Касаційного адміністративного суду, що викладені в Постанові від 11 грудня 2019 року (Справа №П/811/593/17, провадження №К/990126138/18).

Так, Верховний суд звертає увагу насамперед на те, що контроль за своєчасністю подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також перевірка достовірності і повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у декларації належить до виключної компетенції НАЗК. Тобто, якщо НАЗК встановить факт несвоєчасного подання чи неподання декларацій або повідомлення про зміни у майновому стані особою, яка в розумінні Закону № 1700-VIII є суб`єктом декларування і в якої виник обов`язок подати таку декларацію чи повідомлення, то лише висновок цього органу може бути підставою для притягнення такої особи до юридичної відповідальності за порушення вимог законодавства у сфері запобігання корупції.

Як встановлено судом, в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та в доданих до протоколу документах відсутня інформація з приводу того, чи був дотриманий визначений положеннями ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції» порядок встановлення своєчасності подання декларації ОСОБА_1 , до початку проведення перевірки і збирання доказів органом Національної поліції. При цьому, відсутня інформація, чи проводився такий контроль НАЗК взагалі.

Також, відсутня будь-яка інформація, документи, копія декларації або витяг з неї, інші документи щодо ОСОБА_1 , які б були складені НАЗК або були отримані від цього органу.

Додані до протоколу матеріали не містять відомостей про направлення повідомлення НАЗК з приводу несвоєчасного подання декларації після звільнення ОСОБА_1 до Дніпропетровського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Згідно з пунктами 2-5 розділу II Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10 лютого 2017 року, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2017 року за № 201/30069, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб`єкта декларування та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» повноважень на здійснення перевірки фактів своєчасності подання декларації у органів національної поліції не має.

Суд жодним чином не піддає сумніву повноваження органів Національної поліції проводити перевірку, збирати докази та складати протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Однак Національна поліція вправі, виключно у випадку встановлення факту неподання декларації суб`єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціальний уповноважений суб`єкт у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у вирішенні питання про справедливий судовий розгляд застосовує концепцію «плодів отруєного дерева», або, як вона ще називається, «ефект доміно». Тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

Так, доктрина «плодів отруєного дерева» зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів, визнаних недопустимими.

Тим не менше, ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому, прикладом чого є рішення у справах «Хан проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України».

В цій же ситуації (складення протоколу без висновку НАЗК) протоколи, які будуть доказом, не можуть бути допустимим доказом, оскільки отримані з порушенням процедури відсутності висновку НАЗК.

Крім того, суд звертає увагу на те, що сам факт несвоєчасного подання декларації не може свідчити про наявність складу адміністративного правопорушення. Адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання декларацій настає лише у разі подання її з порушенням встановлених строків без поважних причин. Такий факт може бути встановлений лише після проведення відповідної перевірки. Про це ж зазначено у листі НАЗК № 44-06/21566/19 від 21.03.2019 року.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, особа, що склала протокол щодо ОСОБА_1 , не зверталася до НАЗК за інформацією саме з приводу подачі декларації ОСОБА_1 . Також, в матеріалах справи відсутній витяг з Єдиного державного реєстру декларацій щодо послідовності дій користувача реєстру, інші відомості, які б давали підстави зробити висновок про відсутність поважних причин подання декларації з порушення строків. Контроль за своєчасністю подання декларації ОСОБА_1 уповноваженою особою, а саме, НАЗК не проводився (відповідно до ст.ст. 48-50 Закону України «Про запобігання корупції»).

Тобто, всі обов`язкові дії по проведенню контролю та перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності. А органи Національної поліції позбавлені контролюючої функції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Слід зауважити, що згідно доданих до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалів, на підтвердження того, що ОСОБА_1 не своєчасно подала декларацію після звільнення до Національного агентства з питань запобігання корупції, особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення додано вільну роздруківку з сайту Єдиного державного реєстру декларацій, яка не завірена належним чином і не може вважатися належним доказом відповідно до положень ст. 251 КУпАП, при цьому в даній роздруківці відсутні відомості про дату народження особи та її анкетні дані, а також будь-які відомості про відповідність відомостям, що міститься в роздруківці відомостям, що наявні в реєстрі (а.с. 16-19).

Згідно п. 2 розділу ІІІ Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10 червня 2016 року «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яким затверджено Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування - Інформація (документи), що містяться в Реєстрі, надаються на запит відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Отже, надані у якості доказів повідомлення з публічної частини реєстру, не можуть бути допустимим доказом, оскільки не містять в собі повних ідентифікаційних ознак особи, яка подала декларацію, а також такі повідомлення не містять відомостей про відповідність інформації, відомостям в реєстрі.

Таким чином, враховуючи вказані обставини, той факт, що зібрані по справі докази отриманні без дотримання Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймаючи до уваги відсутність належних і допустимих доказів вини ОСОБА_1 , а також порушення вимог ст. 256 КУпАП щодо не зазначення направленості дій ОСОБА_1 , прийти до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень не надається можливим, і тому повна оцінка досліджених в судовому засіданні доказів не проводиться, оскільки відсутня конкретизація адміністративних правопорушень, яке на думку особи, що склала протокол вчинила ОСОБА_1 .

Крім цього, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення в ньому відсутнє посилання на характер дій ОСОБА_1 , умисний чи неумисний, під час вчинення адміністративного правопорушення. При цьому всі викладені в протоколах про адміністративні правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Слід наголосити, що суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

За вказаних обставин, згідно ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбачених ч. 1 ст.172-6 КУпАП.

Керуючись статтями 33, ч.1 ст. 172-6, 245, 251, 256, 247, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 176-2 КУпАП України відносно ОСОБА_1 за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Я.В. Замкова