КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Цибенка О.В.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 9 червня 2019 року о 15.40 год., керуючи транспортним засобом марки «Dacia», модель «Logan», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Саксаганського в місті Києві, з наявними ознаками наркотичного сп`яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постанову суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд допустив порушення норм КУпАП в частині всебічного, повного, об`єктивного з`ясування обставин справи.

Так, апелянт зазначає, що працює таксистом. 9 червня 2019 року після зупинки працівниками патрульної поліції він попросив пояснити причину зупинки, на що працівник поліції запропонував йому поїхати до лікаря нарколога, оскільки, нібито, вбачав ознаки наркотичного сп`яніння. Він ( ОСОБА_2 ) заявив, що готовий пройти будь-який огляд на місці з застосуванням будь-яких технічних засобів та в присутності двох свідків. Проте такий огляд працівниками поліції проведено не було. На нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 статті 130 КУпАП нібито за відмову пройти медичний огляд.

Як вказує апелянт, працівник поліції ОСОБА_3 не проводив його огляд на стан наркотичного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, а свідків залучив лише для фіксації факту відмови водія пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Більш того, працівник поліції визначив стан водія суб`єктивно, виключно за його зовнішнім виглядом (блідість обличчя, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів). У протоколі про адміністративне правопорушення вказані ознаки, нібито, наркотичного сп`яніння, які не відповідають ознакам сп`яніння, які вказані в Інструкції.

Також апелянт наголошує на тому, що він ніколи не вживав жодних наркотичних засобів, факт безпідставної зупинки та факт безпідставного звинувачення у наркотичному сп`янінні його схвилював та обурив. Проте працівник поліції почав вимагати, щоб він залишив свій автомобіль та їхав з ними до медичного закладу для проведення огляду.

Крім того, на переконання апелянта, місцевий суд не звернув увагу на те, що пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є повністю ідентичними, складені на бланках, в яких навіть не деталізовано, від чого саме він ( ОСОБА_2 )відмовився (від проходження огляду на стан сп`яніння чи від підпису матеріалів). Тобто у поясненнях свідків заздалегідь була сформульована упереджена позиція, яку хотів представити поліцейський, який відбирав ці пояснення.

Окрім того, на записах з відеокамери був зафіксований лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Цей запис не містить моменту зупинки транспортного засобу, не містить пояснення причини зупинки, не містить огляду ОСОБА_1 працівниками поліції, в результаті якого начебто були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, про які зазначено у протоколі, але з цих двох коротеньких відеозаписів не вбачається жодних ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , на які посилався поліцейський у протоколі.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що він не був ні у стані алкогольного, ні у стані наркотичного сп`яніння. Коли був зупинений працівниками поліції, то запитав у останніх причину зупинки, але поліцейські розізлились, і, надалі запропонували пройти огляд для визначення стану сп`яніння. Він ( ОСОБА_1 ) не поїхав, оскільки був на роботі, віз людей. Він не заперечував пройти огляд на місці, але працівники поліції йому відповіли, що протягом 24 год. він ( ОСОБА_1 ) може пройти самостійно. Про вказані обставини працівники поліції зазначали не в присутності свідків, і він ( ОСОБА_1 ) погодився. Причину зупинки працівники поліції так і не зазначили. Після того, як він поспілкувався з поліцейськими, останні почали складати протокол. Свідки з`явились пізніше. Водійське посвідчення працівники поліції повернули, і він ( ОСОБА_1 ) поїхав далі, але працівники поліції сказали йому, що потрібно написати, що транспортний засіб залишає на місці зупинки. На нагрудну камеру зафіксували тільки відмову від проходження.

Захисник Цибенко О.В. підтримав подану апеляційну скаргу та пояснив, що суд першої інстанції не звернув увагу на допущені працівниками поліції порушення норм Інструкції та положень КУпАП. Працівники поліції не запропонували огляд на місці зупинки, відеозапис не підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, ознаки сп`яніння не відповідають ознакам, які зазначені в Інструкції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, опитавши свідків, переглянувши відеозапис, який наявний в матеріалах справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ці вимоги закону дотримані не в повному обсязі.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 суд першої інстанції в оскаржуваній постанові послався на протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , пояснення ОСОБА_1 , надані в судовому засіданні (ас. 16), але місцевий суд, окрім пояснень ОСОБА_1 та посилання на протокол про адміністративне правопорушення, не розкрив зміст доказів, які б підтверджували винуватість останнього в інкримінованому йому правопорушенні, не проаналізував докази їх в сукупності та не перевірив їх з точки зору достатності та допустимості, не усунув наявні у справі суперечності.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 347098 від 9 червня 2019 року, складеного щодо ОСОБА_1 про те, що він 9 червня 2019 року о 15.50 год. по вулиці Саксаганського в місті Києві керував транспортним засобом марки «Dacia», модель «Logan», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (бліде покриття обличчя, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів). Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна за ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1).

Опитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 суду повідомив, що 9 червня 2019 року рухався по вул. Саксаганського в бік ТЦ «Україна». Був зупинений працівниками поліції з проханням розписатися у протоколі, що особа відмовляється їхати здавати аналізи. Працівники поліції повідомили, що це тільки формальність. Він ( ОСОБА_7 ) надав працівникам поліції анкетні дані, розписався. Його ( ОСОБА_4 ) орієнтовно по часу затримали на 1 хв. Чи запитували у водія про згоду на проходження огляду, він ( ОСОБА_7 ) не пам`ятає. Які саме документи, він підписував, не пам`ятає. Все відбулось швидко. Про що саме говорили поліцейські з водієм, йому ( ОСОБА_7 ) невідомо. Чому зупинили водія, йому невідомо, але працівники поліції говорили, що причиною слугувала підозра на стан сп`яніння. Візуально ознак будь-якого сп`яніння у водія він не бачив, але він немає спеціальних знань. Чи використовувались працівниками поліції технічні засоби на місці зупини транспортного засобу, він не пам`ятає. Документи, які йому надали поліцейські, він підписав, але не звертав уваги, чи був вже заповнений бланк документу. Від перебував на відстані від нього.

В протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях його ( ОСОБА_7 ) підпис. Що там було написано, він не звертав увагу. Чи був інший понятий, він не пам`ятає.

Відповідно до двох відеозаписів, які міститься у матеріалах справи, працівник поліції говорить ОСОБА_1 , щоб він повідомив про поважні причини, про роботу, після чого підходить до свідка ОСОБА_4 , кличе ОСОБА_1 , повідомляє, що у останнього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та зазначає їх, після чого пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря нарколога. ОСОБА_8 відмовляється, повідомляє, що робота, треба везти людей, що він пройде завтра або сьогодні сам огляд. При перегляді другого відеозапису встановлено, що працівники поліції зупинили другого свідка, про що працівник поліції наголошує, в присутності якого ОСОБА_8 відмовляється від огляду (ас. 4).

Під час перегляду відеозапису в присутності свідка ОСОБА_4 останній підтвердив, що іншого свідка в його присутності не було.

До Київського апеляційного суду неодноразово з метою перевірки пояснень ОСОБА_1 та доводів апеляційної скарги, у т.ч. й того, що працівники поліції запропонували йому на даний час відмовитися від огляду на стан сп`яніння, а в подальшому пройти такий огляд самостійно, викликались працівники патрульної поліції та витребовувався повний відеозапис (ас. 37, 49, 54, 61)

Разом з тим, явка працівників поліції забезпечена до суду не була, а що стосується відеозапису, то у зв`язку із обмеженими строками зберігання відеозаписів із нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції, які здійснювали оформлення адміністративного матеріалу вчиненого ОСОБА_1 не збереглися (ас. 72).

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення с будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа] встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735, передбачені порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду.

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Відповідно до пунктів 6 і 8 Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Під час апеляційного розгляду беззаперечно встановлено, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Проте, інші обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, наявними у справі доказами не підтверджуються.

При цьому наявними у справі доказами не спростовуються доводи апеляційної скарги та пояснення ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції йому було запропоновано на даний час відмовитися від проходження огляду з посиланням на те, що він на роботі, а в подальшому він самостійно може пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря нарколога.

Окрім того, з пояснень ОСОБА_1 , які підтверджені поясненнями свідка ОСОБА_4 та відеозаписом подій, встановлено, що відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків не було, що свідчить про недотримання працівниками поліції положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Крім того, відповідно до ст.. 265-2 КУпАП, в разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, працівник поліції тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення відповідний запис про затримання автомобіля відсутній, як і відсутні в матеріалах справи протокол про затримання або блокування автомобіля, або передачу його для керування іншій особі, що також ставить під сумнів обставини, викладені у протоколі щодо ОСОБА_1 .

Також всупереч вимог ч. 1 ст. 265-1 КУпАП, якою передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник уповноваженого підрозділу тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами, матеріали справи не містять будь-яких доказів про вилучення в ОСОБА_8 посвідчення водія, а доводи останнього про повернення йому посвідчення водія працівниками поліції матеріалами справи не спростовані.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що наявною сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва