КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
33/824/4865 /2020 Суддя 1 інстанції - Шапутько С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року суддя Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника Пархоменка С.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Пархоменка С.О. на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року про визнання винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно постановою судді 14.08.2020 о 03 год. 10 хв. водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Фольксваген Джетта, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві по бул. Дружби народів, 42, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилася у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Пархоменко С.О. просив скасувати постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі.

При цьому апелянт вказує на те, що суд не надав належної правової оцінки наявним у справі доказам.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції в своїх поясненнях ОСОБА_1 повідомила, що вона заявила поліцейським проведення її огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки запропонований поліцейським алкотестер «Драгер» викликав у неї сумнів щодо його технічної придатності.

Незважаючи на вимоги ОСОБА_1 щодо проведення огляду у медичному закладі, працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення, у якому штучно внесли відомості про її відмову від проходження огляду на місці та в медичному закладі в присутності свідків та стан алкогольного сп`яніння, чим порушено її законне право на проведення огляду медичнім працівником.

Посилаючись на приписи ст. 266 КУпАП, апелянт зазначає, що працівники патрульної поліції зобов`язані були провести огляд на стан сп`яніння водія у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Якщо, на думку працівників поліції проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я на вимогу ОСОБА_1 , що надійшла після підписання свідками відповідних пояснень під час оформлення протоколі про адміністративне правопорушення є неможливим, о в такому випадку дії працівників поліції є незаконними, якими грубо порушено вимоги ст. 266 КУпАП, що дає підстави вважати недійними проведення огляду ОСОБА_1 без залучення працівника закладу охорони здоров`я, про що прямо застережено у ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Апелянт стверджує, що в матеріалах справи відсутні дані про роз`яснення ОСОБА_1 її права у разі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що працівниками поліції не роз`яснювались ОСОБА_1 права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Вказуючи на те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейські не роз`яснили свідкам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права, передбачені ст. 272 КУпАП, на відеозаписі не зафіксовано персональних даних вказаних свідків, не повідомлено свідкам обставини керування транспортним засобом ОСОБА_1 , не зафіксовано факту пред`явлення свідкам громадянки ОСОБА_1 , а письмові пояснення свідків виконані машинописним текстом, захисник зазначає про те, що суддя районного суду залишив без задоволення клопотання захисті про виклик та допит свідків в судовому засіданні, чим позбавлено можливість своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати всі обставини справи.

Заслухавши пояснення захисника Пархоменка С.О. та особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а постанову судді необхідно залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративні правопорушення, поясненнями в судовому засіданні свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Посилання в апеляції захисника на те, що після відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням алкотестеру «Драгер» працівники поліції не пропонували їй проведення огляду у закладі охорони здоров`я, та, незважаючи на вимоги ОСОБА_1 щодо проведення огляду у медичному закладі, склали протокол про адміністративне правопорушення, у якому штучно внесли відомості про її відмову від проходження огляду на місці та в медичному закладі, спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що поліцейські неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, при цьому вона відповідала, що не знає, що робити. Безпосередньо перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків поліцейський вкотре запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, роз`яснивши можливість проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу "Драгер" чи у лікаря-нарколога, а також роз`яснив, що у разі відмови водія від проведення такого огляду буде складно протокол про адміністративне правопорушення, тобто водій була повідомлена про відповідальність за відмову від проведення огляду. Після чого ОСОБА_1 на запитання поліцейського відповіла, що не хоче нікуди їхати та відмовляється від проходження огляду.

Виходячи з даних відеозапису з нагрудної камери поліцейського суддя апеляційного суду не приймає доводи апеляційної скарги захисника про порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, оскільки водій ОСОБА_1 відмовилась від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на пропозицію поліцейських, відтак немає підстав вважати огляд недійсним, як зазначав в апеляції захисник.

З пояснень в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 , які підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, убачається, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення та підписанням пояснень свідками, ОСОБА_1 заявила про бажання поїхати до лікаря-нарколога.

Апелянт вважає дану обставину такою, що свідчить про штучність внесення до протоколу про адміністративне правопорушення даних про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі.

Проте, враховуючи обов`язок водія щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та встановлені в суді першої інстанції обставини, з таким твердженням погодитись не можна.

Так, п. 1.3 Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а п. 2.5 Правил встановлено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій ОСОБА_1 , в порушення приписів п. 2.5 ПДР України, не виконала вимоги поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, причому зробила це свідомо після неодноразової пропозиції пройти такий огляд та роз`яснення наслідків відмови від проведення огляду.

За встановлених в суді першої інстанції обставин, висловлення ОСОБА_1 згоди на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога після складання протоколу про адміністративне правопорушення може свідчити про бажання уникнення відповідальності за відмову від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте не може свідчити про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, оскільки порушення нею вимог п. 2.5 ПДР України вже було зафіксовано у процесуальному документі, якому суддя районного суду надав належну оцінку у постанові.

Посилання захисника на те, що працівники поліції не роз`яснювали ОСОБА_1 права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, спростовується даними протоколу про адміністративне правопорушення, у якому ОСОБА_1 своїм підписом засвідчила про те, що їй було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Щодо допиту в судовому засіданні суду першої інстанції свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то у постанові судді зазначено про задоволення клопотання захисника про допит вказаних свідків, проте ці свідки допитані не були, оскільки повторно не з`явились в судове засідання.

Суддя апеляційного суду відмічає, що постанова судді районного суду в частині доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення обґрунтовано сукупністю доказів, у тому числі і письмовими поясненнями згаданих свідків, причому письмові пояснення цих свідків повністю підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Зважаючи на те, що письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є не єдиними доказами, покладеними в основу постанови судді, та в апеляції захисника відсутні будь-які доводи щодо спростування висновків, викладених у постанові судді, з посиланням на обставини, які можуть бути підтверджені чи спростовані показаннями свідків, суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування судового рішення лише на тій підставі, що в судовому засіданні суду першої інстанції не були допитані свідки у присутності яких ОСОБА_1 відмовилась від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 та закриття провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року про визнання ОСОБА_1 винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Пархоменка С.О. - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська