33/804/331/20
265/1691/20
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Адамова Т.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Преснякова А.А., за участю секретарів Костоманової А.Є., Полієвиць Н.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого адвоката Рєзніка В.В., експерта Кривопляс О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.05.2020 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого приватним підприємцем, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Відповідно до постанови суду, стосовно ОСОБА_1 складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме, що ОСОБА_1 24.02.2020 року о 07.45год., керував транспортним засобом автомобілем «Nissan Leaf» державний номер НОМЕР_1 , рухаючись в Лівобережному районі по бульвару Меотіди, порушив вимоги пунктів 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху України, не був уважним перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не надав дорогу автомобілю «ВАЗ 2101» державний номер НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки.

Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.05.2020 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Потерпілий ОСОБА_2 просив скасувати судове рішення, винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваній постанові вказує, що рухаючись по смузі, яка є другою справа, водієм ОСОБА_1 під час керуванням автомобілем Nissan Leaf, державний номер НОМЕР_3 , не здійснювалось маневрування і не були порушені п.п. 2.36, 10.1. Правил дорожнього руху України, але з таким висновком суду першої інстанції він не згоден.

З пояснень водія ОСОБА_1 , які він надав працівникам поліції на місці події, вбачається, що він рухався зі швидкістю 20 км/год, а потерпілий рухався зі швидкістю 5 км/год, що узгоджується з відео, яке міститься в матеріалах справи, а також з характером пошкодження транспортних засобів (якщо швидкість руху водія ОСОБА_2 була більше, ніж у ОСОБА_1 , то удар був би в передню праву дверцят, а не в заднє праве крило транспортного засобу ОСОБА_1 ).

З огляду на наведене, вважає, що саме водій ОСОБА_3 порушуючи вимоги п. 2.3.6, 13.1, 13.3 ПДР України не додержався безпечного інтервалу, безпечної швидкості, а також не врахував дорожню обстановку (мокрий асфальт, погана видимість туман, злива), що і стало причиною вчинення ним зіткнення з його транспортним засобом, але суд першої інстанції не врахував ці обставини при постановлені судового рішення, тому вважає, що суд не в повному обсязі розглянув матеріали справи, не встановив всі фактичні обставини, що перебували у причинно-слідчому зв`язку з настанням ДТП.

На його думку, якщо ОСОБА_1 бачив автомобіль під його керуванням і напрямок руху, то з урахуванням вимог п.п. 10.11, 12.3 Правил дорожнього руху України мав би зменшити швидкість руху, а якщо виникла потреба, до повної зупинки свого транспортного засобу, щоб втримати безпечний інтервал і забезпечити безпеку дорожнього руху для всіх його учасників, але ОСОБА_1 навпаки збільшив швидкість, щоб проскочити через перехрестя без зупинки транспортного засобу, випереджуючи транспортний засіб під його керуванням, чим і спровокував ДТП.

Суд першої інстанції на ці обставини не звернув уваги, що і стало підставою для винесення оскаржуваного рішення, крім того, не врахував відео, яке чітко вказує на те, що швидкість руху у ОСОБА_1 значно перевищувала його, і той факт, що саме останній здійснив маневрування, тобто різко повернув кермо спочатку вліво, а потім вправо, що узгоджується з первісним протоколом, який був складений відносно нього, а також схемою місця ДТП, яка була складена на місці зіткнення, але не була врахована судом першої інстанції.

З приводу доводів суду, що він здійснював перестроювання з однієї смуги в іншу зазначив, що у відповідності до організації дорожнього руху на ділянці перехрестя проспект Перемоги і бульвар Меотіди черговість проїзду не обумовлена дорожньою розміткою, а також дорожніми знаками, зокрема, там повинен бути встановлений знак дорога зі складним плануванням, тобто повинно бути зазначено, з якої полоси і як треба рухатися, або яка полоса зміщується, але такий дорожній знак на цій ділянці дороги відсутній.

Також, на його думку, на цій ділянці дороги відсутня дорожня розмітка, яка вказує полоси для руху в межах перехрестя, тобто яка вказала б, що дорога має зміщення відносно прямого напрямку.

Вищевказані обставини також не були враховані судом першої інстанції при прийнятті судового рішення.

Окрім того зазначив, що перестроювання не було, оскільки він рухався прямо і не змінював траєкторію руху, його дії були зрозумілими для всіх учасників дорожнього руху, але ОСОБА_1 вирішив проскочити, чим і спровокував ДТП.

Також суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що певний фрагмент відеофайлу, який долучено до матеріалів справи відсутній, що суттєво впливає на оцінку дій кожного з учасників ДТП.

У матеріалах справи знаходиться відеофайл, на якому видно момент зіткнення транспортних засобів, але на ньому відсутній фрагмент з 7 год. 49 хв. 43 с до 7 год. 49 хв. 52 с, на якому було б видно, як рухався водій ОСОБА_1 , які маневри він здійснював, а також його випередження.

Цей файл містить не всю інформацію, а складається з нарізок необхідної інформації, що може викликати сумніви у його автентичності і допустимості для врахування при винесенні рішення у справі, але суд першої інстанції оглянув цей відеофайл і прийняв його як доказ, не вчинив необхідних дій, щоб отримати повний фрагмент відеозапису з камери, на якій видно момент зіткнення транспортних засобів, що стало підставою для визнання його винним у цьому ДТП.

Зазначає, що у суді першої інстанції він заявляв клопотання про отримання цих відомостей, але до теперішнього часу такі відомості судом отримані не були, що суттєво звузило його права, оскільки він вважає себе невинуватим у вчиненні цього ДТП, так як водій ОСОБА_1 порушив багато пунктів ПДР України, які на його думку, перебувають у причинно-слідчому зв`язку з настанням ДТП, яке мало місце 24.02.2020 року.

Позиції учасників судового провадження

ОСОБА_2 в ході апеляційного розгляду підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати судове рішення, винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, пояснив, що 24.02.2020 року приблизно о 07.40год. він рухався на автомобілі у м. Маріуполі по бульвару Меотіди по крайній правій смузі, в салоні автомобіля не було пасажирів, він зупинився перед перехрестям і почав рух відповідно до дорожньої розмітки прямо по правій полосі.

Зазначив, що на цьому перехресті в одному напрямку дві полоси руху і вже на перехресті, хоч він і рухався прямо, виїхав на ліву смугу руху, приблизно через 5 секунд з виїзду на перехрестя сталося зіткнення з автомобілем як йому у подальшому стало відомо під керуванням ОСОБА_1 , який його підрізав, він їхав зі швидкістю 5 км/г.

Вважає, що він мав переважне право проїзду, водій ОСОБА_1 повинен був його пропустити, оскільки саме він рухався по правій смузі.

Представник потерпілого адвокат Рєзнік В.В. підтримав апеляційні вимоги свого підзахисного у повному обсязі.

ОСОБА_1 не визнав вимоги апеляційної скарги потерпілого і пояснив, що 24.02.2020 року приблизно о 07.45год. він керував автомобілем і їхав по бульвару Меотіди у м. Маріуполі по лівій смузі. В салоні його автомобіля знаходилось троє дітей.

Доїхавши до перехрестя він загальмував, автомобіль під керуванням як йому потім стало відомо ОСОБА_2 стояв на перехресті, він не змінюючи напрямку руху по лівій смузі продовжив рух, і в цей час сталося зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , удар прийшовся по центру його автомобіля, ближче до передньої двері.

Від початку виїзду на перехрестя до зіткнення пройшло приблизно 5 секунд, він рухався зі швидкістю на час зіткнення приблизно 20 км/г, проїхав приблизно 5 м за цей час.

Заслухавши потерпілого ОСОБА_2 і його представника Рєзніка В.В., які просили скасувати судове рішення, винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; ОСОБА_1 , який вважав постанову суду першої інстанції законною і обґрунтованою і просив залишити її без змін; допитавши експерта ОСОБА_4 , дослідивши висновок судової автотехнічної експертизи № 1/19-392 від 30.10.2020 року Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна.

Зі змісту сформульованої у ст.124 КУпАП диспозиції слідує, що вона є бланкетною, а тому при кваліфікації слід керуватися законодавчими чи іншими нормативними актами щодо безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, у зв`язку з цим під час розгляду справи вказаної категорії потрібно ретельно з`ясовувати: 1) у чому саме полягали названі у цій статті порушення; 2) які норми правил безпеки дорожнього руху не додержано; 3) чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом наслідками, що настали.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами тощо.

При проведені апеляційного розгляду за клопотанням потерпілого була призначена автотехнічна експертиза, за висновком судової автотехнічної експертизи № 1/19-392 від 30.10.2020 року Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, водій ОСОБА_1 своєчасно застосувавши заходи до гальмування та обравши безпечний боковий інтервал, тобто виконуючи вимоги п.п.12.3, 13.3. Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді.

Також експерт дійшов висновку, що водій ОСОБА_2 в даній дорожній обстановці, виконуючи вимоги п.п.10.1.,10.3. Правил дорожнього руху України також мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді, і зазначив, що з технічної точки зору дії водіїв ОСОБА_1 і ОСОБА_2 знаходилися у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Між тим, протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 298397, складений 24.02.2020 року щодо порушень водієм ОСОБА_1 пунктів 2.3б, п.10.1 Правил дорожнього руху України, тоді як експерт при проведені судової автотехнічної експертизи дійшов висновку про порушення водієм ОСОБА_1 п.п.12.3,13.3. Правил дорожнього руху України, його дії знаходилися у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

З оскаржуваної постанови вбачається, що суддя суду першої інстанції встановила, що ОСОБА_1 не порушив пунктів 2.3б, 10.1. Правил дорожнього руху України під час переїзду перехрестя бульвару Меотіда і проспекту Перемоги, в результаті якого сталася ДТП, і з огляду на наведене дійшла висновку про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП через відсутність в його діях складу даного правопорушення.

З огляду на наведене, з урахування практики Європейського суду з прав людини, що коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, суд апеляційної інстанції не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу адміністративного правопорушення, викладену у протоколі серії БД № 298397, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, а саме стосовно норм правил безпеки дорожнього руху, порушення яких особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, спричинило пошкодження транспортних засобів.

Таким чином, суддя Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 не порушував пунктів 2.3б, 10.1. Правил дорожнього руху України під час переїзду перехрестя бульвару Меотіда і проспекту Перемоги, в результаті якого сталася дорожньо-транспортна пригода, справа про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

З урахуванням наведеного, приходжу до висновків про відмову у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 , оскільки відсутні підстави для скасування постанови суду.

Відповідно до вимог ст. 275 КУпАП потерпілим, свідкам, експертам і перекладачам відшкодовуються у встановленому порядку витрати, що їх вони зазнали у зв`язку з явкою в орган (до посадової особи), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

За клопотанням потерпілого ОСОБА_2 у цій справі була проведена судова автотехнічна експертиза, відповідно до довідки Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру витрати на проведення цієї експертизи становлять 1307,60 грн. і підлягають стягненню з ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 275, 294 КпАП України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.05.2020 року про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати за проведення судової автотехнічної експертизи № 1/19-392 від 30.10.2020 року у сумі 1307 (одна тисяча триста сім) гривень 60 (шістдесят) копійок на балансовий рахунок: 3111 «Надходження до загального фонду державного бюджету»; код бюджетної класифікації доходу: 24060300 «Інші надходження»; призначення платежу: за висновок експерта № 1/19-392 від 30.10.2020.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя