ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/819/382/20 Доповідач: Литвиненко І.І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2020 року м.Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Литвиненко І.І., при секретарі Галаган О.А., за участю адвоката Ігнатова Д.І. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 18 серпня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 13 липня 2020 року о 01.45 год. в м.Херсоні по проспекту Ушакова, 39, керував транспортним засобом Mazda, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому порядку, водій відмовився, у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, однобічне та неповне з`ясування всіх обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд розглянув справу поверхово та формально, всупереч вимог закону не допитав свідків у справі, оскільки на підтвердження факту відмови від проходження огляду в судовому засіданні мають бути допитані обидва свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З огляду на правові позиції ВСУ письмові пояснення свідків, на які послався суд, є неналежними доказами по даній категорії справ. Крім того, письмові пояснення свідків написані одним почерком з ідентичним формулюванням.

На відеозаписі не зафіксована його відмова від проходження огляду, а також той факт, що поліцейський в присутності двох свідків запропонував йому пройти огляд на місці, а потім в медичному закладі.

Вказує, що в поясненнях до протоколу не відмовлявся, а навпаки наполягав на проходженні огляду, однак поліцейський проігнорував його прохання, а тому він був змушений сам пройти огляд в медичному закладі, що підтверджується відповідною довідкою. Зазначене може підтвердити його дружина, яка перебувала на місці та яку просить допитати в судовому засіданні.

На відеозаписі не зафіксована вся процедура складання адміністративного протоколу, відеозапис не вівся у безперервному режимі. Крім того поліцейський не роз`яснив йому причину зупинки та права.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , адвоката Ігнатова Д.І. та дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції наведених вимог закону належним чином не дотримався, допустивши неповноту судового розгляду.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №182329 ОСОБА_1 13 липня 2020 року о 01.45 год. в м.Херсоні по проспекту Ушакова, 39, керував транспортним засобом Mazda, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому порядку, водій відмовився, у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Частиною першою ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи вказані положення закону, з огляду на вимоги ст.280 КУпАП для встановлення в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення має бути доведено: факт керування нею транспортним засобом, а також факт відмови від проходження згідно із встановленим порядком огляду на стан сп`яніння.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, суд першої інстанції, як на докази вини послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії БД №182329 від 13 липня 2020 року, направлення водія до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції.

Поруч із цим, судом першої інстанції залишено поза увагою, що перелічені докази містять істотні суперечності щодо фактичних обставин справи, які мають істотне значення для її вірного вирішення.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення та письмових пояснень свідків, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Поруч із цим, вказані обставини суперечать іншим взятим до уваги судом першої інстанції доказам, зокрема поясненням ОСОБА_1 наявним в протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до яких, він вказав, що не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння та просив провести огляд в медичному закладі.

В судовому засіданні судом апеляційної інстанції за клопотанням сторони захисту дослідежно долучені до протоколу відеозаписи оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та встановлено, що ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння зазначив, що не відмовляється від огляду, та просив повідомити причину зупинки його транспортного засобу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 зазначила, що була присутня під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції та ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належним чином викликалися в судове засідання, проте до суду апеляційної інстанції не з`явилися, у зв`язку із чим суд позбавлений можливості перевірити їх письмові пояснення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» ( Ireland v.the United Kingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Враховуючи викладені суперечності, матеріалами провадження не підтверджено поза розумним сумнівом відмову ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, запропонованого працівниками поліції.

Наведені вище факти у відповідності до ст. 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, згідно з критерієм доказування «поза розумним сумнівом».

Відповідно до положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Враховуючи викладене, наявні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування постанови суду першої інстанції із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 18 серпня 2020 року відносно ОСОБА_1 скасувати.

Провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду (підпис) І.І.Литвиненко