Справа № 273/2625/20
Провадження № 3/273/2138/20
ПОСТАНОВА

іменем України

29 грудня 2020 року суддя Баранівського районного суду Житомирської області Новицький Є. А. , розглянувши матеріали, які надійшли від Баранівського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого старостою с. Закриниччя,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Баранівського районного суду Житомирської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 10.11.2020 о 15.00 год в с. Дубрівка по вул.. Станційній керував автомобілем Опель Омега з державними номерними знаками НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився огляд на стан спяніння за допомогою приладу «Драгер» у присутності двох свідків.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину заперечував так, як транспортним засобом в стані алкогольного спяніння він не керував. До того ж попросив свою доньку, аби та приїхала та забрала його додому. Також повідомив, що зі свідком ОСОБА_2 він перебуває в неприязних відносинах, так як він став старостою с.Закриниччя, а тому свідок і викликав працівників поліції, що ніби він рухається в стані алкогольного спяніння.

Захисник Нурієв Р.Т. також заперечував вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч 1 ст 130 КУпАП, так як наявність складу такого правопорушення, що нібито його довіритель рухався на автомобілі в стані алкогольного спяніння не доведена жодним доказом. А тому просив провадження у даній справі закрити за відсутністю подій та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23грудня 2005року передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. З аналізу ст. ст. 251, 252КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 1 КпАП України, завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. За нормою ст.8КонституціїУкраїни в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282).

У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з метою встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні судом досліджено матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, квитанцію приладу драгер, відео з бодікамери поліцейського.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції.

Не зважаючи на викладене, жоден наданий суду доказ не підтверджує вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктивною стороною правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно ж до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №040484 від 10.11.2020, як доказ скоєння ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає його не належним доказом адже відповідно до п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя, Міністерства внутрішніх справ №1452/735 від 09.11.2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, (далі Інструкція №1452/735 від 09.11.2015 року) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №040484 від 10.11.2020 та доказів які додані до даного протоколу, а саме пояснень свідків та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння не вбачається, що ОСОБА_1 був згідний з результатами з огляду на стан сп`яніння. Так, в самому акті стоїть підпис без запису про згоду з результатом, який різниться з підписом в протоколі та під час відеозйомки чітко видно, що ОСОБА_1 не підписував даний акт обстеження. Також з пояснень свідків не вбачається чи ОСОБА_1 було запропоновано у разі не згоди з результатом освідчування провести такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, а тому даний доказ судом визнається недопустимим.

Також, суд визнає недопустимим доказом чек Драгер на проведення тесту на стан алкогольного сп`яніння правопорушника ОСОБА_1 , оскільки в чеці не зазначено номер протоколу, а також не можна встановити коли робилася остання калібровка приладу Драгер 6820.

Крім того, суд звертає увагу на те, що працівники склавши протокол про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст 130 КУпАП зобов`язані були тимчасово затримати транспортний засіб ОСОБА_1 , чого зроблено не було.

Більш того, згідно п. 4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Згідно ст 272 КУпАП суд може викликати свідка для отримання пояснень. При цьому, така особа зобов`язана з`явитися до суду в зазначений час.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 пояснила суду, що вона є донькою ОСОБА_1 , який близько 13год. 40хв. їй зателефонував та повідомив, що він випив та не може їхати за кермом. Я приїхала в с. Дубрівка шкільним автобусом. Коли була на місці, то побачила, що вже стояв патрульний автомобіль біля транспортного засобу батька. Автомобіль ОСОБА_1 стояв біля узбіччя дороги. Працівники поліція повідомила мені, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та є відповідні докази цього, а тому не заперечувала щоб він підписував протоко. Також, пояснила, що поліція не запитувала батька чи погоджується він з результати тесту після проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер».

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 пояснив суду, він працює інспекторо поліції. На планшетний пристрій надійшло повідомлення, що громадянин в с. Дубрівка Баранівського району Житомирської області керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та створив аварійну ситуацію - ледь не здійснив зіткнення з зустрічним автомобілем та наїзд на двох пішоходів, а також даний водій заснув в авто посеред дороги. По приїзду в с. Дубрівка був виявлений транспортний засіб «Опель Омега» з державними номерними знаками НОМЕР_1 , що стояв не на узбіччі дороги та було двоє чоловіків ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , де останній стояв на узбіччі дороги біля забору справляв нужду. ОСОБА_6 сказав, що він з ОСОБА_1 відпочивали після заключної сесії сільської ради с. Дубрівка Баранівського району Житомирської області, потім сіли їхати, але не доїхали. Коли приїхала дочка, то сказала до батька ОСОБА_1 що він вже доїздився. Наполягала на тому щоб поліція робила все необхідне згідно закону. Ним було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер». Останній чіткої відповіді не давав чи погоджується чи відмовляється, але він пройшов огляд, де потім поставив підпис в акті огляду з чим був згідний. Щодо не приязних відносин між заявником та правопорушником йому нічого не відомо, про що в останніх він не запитував.

-

Інші свідки на виклик суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Більш того, проігнорував явку до суду свідок ОСОБА_2 , який і викликав поліцію для фіксування факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Ігнорування явки свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання, суд розцінює, як не повагу до суду та спростовують всі обставини справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції.

Крім того, суд враховує той факт, що відеоматеріали не містять прямих доказів, які б вказували на факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, при цьому, суд не бере до уваги письмові покази свідка ОСОБА_2 зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.65 КАС України як свідок в адміністративній справі може бути викликана судом кожна особа, якій можуть бути відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.

При цьому, цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Встановлено, що ОСОБА_2 є заявником про вчинення даного адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 з яким у нього напередодні виник конфлікт та вони перебувають у неприязних відносинах один між одним. Дані обставини працівниками поліції не перевірено та не спростовано.

Таким чином, обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Згідно ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводи свою невинуватість, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.(«Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016р.)

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

З огляду на викладене, враховуючи той факт, що в матеріалах справи відсутні достатні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд дійшов до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, керуючисьст. 247 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 - закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд протягом десяти днів з часу її винесення.

Суддя Є.А. Новицький