Справа № 404/7361/20
Номер провадження 3/404/2783/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

24.11.2020 року о 01 год. 10 хв. ОСОБА_1 по вул.Вокзальній, 35-а порушив правила щодо карантину людей, а саме перебував у вказаному місці без документів, що посвідчують особу (підтверджують громадянство чи її спеціальний статус), відповідно до ст.13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», чим порушив вимоги п.п.2 п.10 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене.1 ст.44-3 КУпАП.

У судові засідання 09.12.2020 року та 23.12.2020 року ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток за адресою місця проживання, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення та є також місцем реєстрації (а.с.1, 9-15). Під час складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення, вказано його місце проживання, а також повідомлено його про місце розгляду справи. Таким чином ОСОБА_1 безперечно розумів, що за вказаною ним адресою судом будуть здійснюватися його виклики для розгляду вказаної справи та жодних зауважень з приводу викладеного при складанні протоколу не висловив.

Крім того, на офіційному сайті Кіровського районного суду м. Кіровограда (https://kr.kr.court.gov.ua/sud1109/), в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення даної справи до розгляду були зазначені дата, час та місце розгляду справи. При цьому ОСОБА_1 клопотання про відкладення судових засідань не подано, причини неявки не повідомлені.

Також, судом встановлено наступні обставини:

1) судові повістки направлялися за місцем проживання ОСОБА_1 , яке вказано у протоколі про адміністративне правопорушення та є місцем його реєстрації;

2) незважаючи на те, що ч.1 ст.277 КУпАП визначено п`ятнадцятиденний строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд протягом місячного терміну неодноразово здійснював виклики ОСОБА_1 та останній, протягом вказаного інтервалу часу, який є розумним з огляду на строк розгляду справи, не вживав жодних заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження;

3) жодні клопотання, заяви тощо, які б обґрунтовували неможливість явки до суду ОСОБА_1 , а також про відкладення розгляду справи, не подано.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Зважаючи на викладені обставини, оскільки ОСОБА_1 належно сповіщався про час і місце розгляду справи за вказаною ним же адресою та місцем реєстрації, був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не подавав письмових заперечень проти протоколу, пояснень та доказів, до суду не з`явився, його поведінка свідчить про свідоме затягування та не бажання брати участь у розгляді справи. Проте, подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Розгляд справи у розумі строки з одного боку забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого своєчасне вжиття заходів спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (ст.23 КУпАП). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та не вирішенням її по суті.

Відтак, суд відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.ст.1, 245 КУпАП, та розгляду справи в межах строків, які передбачені ст.38 КУпАП.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 24.11.2020 року, у якому зазначені обставини, встановлені судом, до якого долучені відеозаписи події, які повністю підтверджують усі встановлені судом обставини (а.с.1, 5);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтверджують відмову останнього надати працівникам поліції документи, що посвідчують особу, у звязку з їх відсутністю (а.с.2, 3);

- рапортом поліцейського (а.с.4).

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді. При цьому достатні та допустимі дані, які б спростовували чи ставили під сумнів наведені досліджені докази у справі відсутні і не встановлені, а також ОСОБА_1 до суду не подавалися і не повідомлялися.

Положеннями частини 1 статті 44-3 КУпАП визначено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до п.п.2 п.10 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України на період дії карантину забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

У зв`язку з цим, дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, оскільки він порушив правила щодо карантину людей, передбачені підпунктом 2 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року (в редакції чинній на момент події).

Водночас, суд зважає на те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке не потягло за собою невідворотних суттєвих наслідків, не заподіяло значної шкоди, не становить великої суспільної шкідливості, самі дії, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, не могли поставити під загрозу здоров`я населення, тобто воно є малозначним, обставин, що обтяжують його відповідальність не встановлено. Тому встановлені судом обставини події та її наслідки настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, що призначення ОСОБА_1 навіть мінімального покарання в межах санкції, яке визначає адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн., було б явно несправедливим, а тому ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності.

Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Згідно із ч.2 ст.284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження.

Керуючись ст.22, ч.1 ст.44-3, ст.ст.283-285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Оголосити ОСОБА_1 усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровограда В.В. Поступайло