3/758/6629/20 Категорія
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Зубець Ю. Г., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм КП «Київпастранс», який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст.44-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 530112 від 21.10.2020 р., ОСОБА_1 21 жовтня 2020 року о 13 годині 30 хвилин по вул. Автозаводська, 11 у м. Києві, керував транспортним засобом «Богдан», державний номерний знак НОМЕР_1 , який використовувався для надання послуг з перевезення пасажирів у міському сполученні за маршрутом № 502, без засобів індивідуального захисту, чим порушив вимоги пп. 1 п. 10 Постанови Кабінету міністрів України від № 641 від 22.07.2020 р.

В судове засідання з`явився захисник ОСОБА_1 - Герус Ю.М. та просив закрити провадження по даній справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні пояснення ОСОБА_1 , під час збирання матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення не встановлено та не допитано жодного свідка, не долучено як додатки до протоколу підтверджуючих матеріалів вчинення адміністративного правопорушення. В матеріалах справи наявні фотографії, на яких незрозуміло, що відображено, коли, ким та в який час вони були здійснена.

Вислухавши пояснення захисника Геруса Ю.М., дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, рапорт, фотографію, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копію посвідчення водія, суд прийшов до висновку, що, відповідно до ст.247 КУпАП, справа відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів у справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, як зазначено в ч.2 ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП і не може бути перекладений на суд.

Вказане відповідає вимогам Конституції України та практиці ЄСПЛ.

Так, відповідно до вимог ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст.6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що у справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, відповідно до ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в його діях події та складу правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44-3, 247, 294, 307, 308 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя Ю.Г. Зубець