Справа № 372/2540/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 грудня 2020 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Проць Т.В.,

при секретарі Сокол О.В.,

за участю потерпілого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області заяву захисника ОСОБА_2 про відвід судді Висоцької Ганни Володимирівни,-

В С Т А Н О В И В:

16.12.2020 року адвокатом Момотом В.Д. подано до суду заяву про відвід головуючої судді Висоцької Г.В. у розгляді справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП. Вказану заяву її ініціатор обгрунтовує тим, що у нього виникли сумніви в об`єктивності та неупередженості головуючої у справі, оскільки суддя Висоцька Г.В. не вирішила клопотання захисника про повернення адміністративного матеріалу до Обухівського ВП ГУ НП у Київській області, яке заявлялось неодноразово. На думку захисника, суддя порушує конституційний принцип верховенства права, не намагається встановити істину у справі.

В судове засідання захисник Момот В.Д. не з`явився, про час розгляду заяви був повідомлений належним чином.

ОСОБА_1 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви адвоката про відвід, оскільки вона безпідставна та направлена на затягування розгляду справи.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, в поданому суду клопотанні просила задовольнити заяву про відвід головуючої судді Висоцької Г.В.

Дослідивши матеріали заяви та справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає поняття «відвід судді» та порядку розгляду заяв про відвід.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про безсторонність суду.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені і у ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Враховуючи вказане, а також вимоги ст. 9 Конституції України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», відповідно до яких суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду, як джерело права, суд вважає, розгляд заяви про відвід судді в рамках справи про адміністративне правопорушення можливим та таким, що направлений на захист прав особи щодо розгляду його справи безстороннім судом.

Практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що право на безсторонній суд включає як об`єктивні, так і суб`єктивні елементи (рішення у справах «П`єрсак проти Бельгії»; «Де Куббер проти Бельгії»). Об`єктивний критерій безсторонності полягає в тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність судді. Таких у заяві про відвід адвокатом наведено не було.

Суб`єктивний критерій безсторонності полягає у відсутності упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи. За загальним правилом існує презумпція особистої безсторонності доти, доки не доведено інше. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Якщо з`являються сумніви щодо цього, то для відводу судді в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України).

Незгода з процесуальними рішеннями, ухваленими судом, само по собі не може бути підставою для відводу судді. При цьому захисником не наведено належних та переконливих підстав, які б свідчили, що при відмові в задоволенні клопотання про направлення адміністративного матеріалу до Обухівського ВП ГУ НП у Київській області, у учасників розгляду могли б виникнути обґрунтовані сумніви у неупередженості та об`єктивності судді.

Також, у заяві про відвід не наведено жодних фактів, які б доводили, що суддя Висоцька Г.В. особисто зацікавлена у ході справи, не зазначено будь-яких її прихильностей чи уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. Не встановлено таких обставин і судом при розгляді заяви адвоката про відвід.

Керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтею 9 Конституції України, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», статями 2, 7, 56 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви захисника Момота Василя Денисовича про відвід судді Висоцької Ганни Володимирівни.

Постанова оскарженню не підлягає.

СуддяПроць Т. В.