Справа № 163/2190/20
Провадження № 3/163/1732/20
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Чишій С.С.

з участю представника Волинської митниці Держмитслужби Кондратюка І.П.,

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею Держмитслужби матеріали справи за протоколом № 0616/20500/20 про притягнення до відповідальності за ч.6 ст.481 МК України

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Польща, що проживає по АДРЕСА_1 , інженера, закордонний паспорт НОМЕР_1 , посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_2 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), який 04 травня 2019 року через митний пост "Ягодин" Волинської митниці ДФС увіз мотоцикл "Сузукі", польський номерний знак НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 04 травня 2020 року, перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що виявлено 14 липня 2020 року на митному посту "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби, чим вчинив правопорушення, передбачене за ч.6 ст.481 МК України.

На розгляд справи порушник не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та місце розгляду; заяв чи клопотань щодо суті протоколу та процедури його розгляду не подав.

Його захисник адвокат Гелетій М.Т. через електронну пошту направив заяву про проведення засідання без його та підзахисного участі разом із письмовими поясненнями. В них виклав свою правову позицію про відсутність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.6 ст.481 МК України правопорушення.

Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявив, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, просив накласти стягнення в межах санкції ч.6 ст.481 МК України у вигляді штрафу.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.6 ст.481 МК України правопорушення повністю стверджена матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил, витягами з модуля "Диспетчер зони митного контролю та Пасажирського пункту пропуску" АСМО "Інспектор" та ЄАІС Держмитслужби, письмовими поясненнями порушника, службовою запискою інспектора митниці.

Згідно із ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ч.1 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Відповідно до ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, … не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

В письмових поясненнях причиною невиконання зобов`язання про зворотне вивезення автомобіля порушник назвав евакуацію польських працівників через коронавірус, однак жодними доказами це не підтвердив, як і факту, що він з приводу цих обставин чи порушення відповідного строку звертався в митні органи.

Отже, обставин, що об`єктивно та відповідно до закону перешкоджали б йому виконати зобов`язання реекспорту транспортного засобу, порушник не навів.

Зазначене свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.6 ст.481 МК України правопорушення і відсутність підстав для звільнення його від відповідальності.

Твердження захисника Місєка А.К. про протиепідемічні заходи (карантин) як обставини непереборної сили, що звільняють підзахисного від відповідальності за порушення митних правил, є необґрунтованими.

У пункті п.2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року № 657, визначено:

обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;

факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Відповідно до п.5 розділу VIII того ж Порядку Якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Аналіз наведених норм свідчить, що сама обставина непереборної сили і дія такої обставини на митні правовідносини це різні поняття. При цьому карантин як непереборна сила, за твердженням захисника, позбавляла його підзахисного ОСОБА_1 можливості виконати його обов`язок вивезти транспортний засіб за межі митної території України у встановлений строк.

Однак такі обставини стороною захисту не доведені і підтверджені.

Так, з моменту увезення мотоцикла 04 травня 2019 року ОСОБА_1 в`їжджав в Україну і виїжджав з неї автомобілем "Мерседес-Бенц" відповідно 04 вересня та 23 грудня 2019 року, 07 січня та 05 березня 2020 року, а також виїжджав 21 серпня 2019 та в`їжджав 14 липня 2020 року.

При цьому жодного разу, в тому числі 05 березня 2020 року, мотоцикл не вивіз, не повідомивши жоден митний орган про неможливість виконання свого обов`язку.

Твердження захисника про звернення від імені ОСОБА_1 із заявою до Волинської митниці належним чином не підтверджене. Волинська митниця повідомила про те, що таке звернення не надходило, а трек-номер Укрпошти, що міститься на копії наданої захисником квитанції, на офіційному сайті Укрпошти не значиться.

Той факт, що ОСОБА_1 за місцем працевлаштування (відрядження) в Україні був переведений на дистанційну форму для змісту його обов`язку не має жодного значення і не може враховуватись як обставина непереборної сили, оскільки пов`язана виключно з трудовими правовідносинами.

Отже, в цій частині невиконання ОСОБА_1 свого обов`язку вивезти транспортний засіб повністю доведено.

Наведені захисником обставини щодо складання протоколу про порушення митних правил доказів порушення прав ОСОБА_1 не містять.

Так, в самому протоколі зазначено його власноручні пояснення: "З протоколом згідний, перекладача не потребую".

Зміст його письмових пояснень на окремому бланку свідчить про достатню обізнаність з питаннями, що йому ставились стосовно порушення обов`язку вивезення транспортного засобу.

Заяв чи клопотань про залучення захисника чи перекладача Місєк А.К. не робив, не надійшли такі його заяви і під час розгляду справи в суді.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.503 МК України перекладачем може бути особа, яка володіє мовою, знання якої необхідне для здійснення перекладу під час провадження у справі про порушення митних правил. Як перекладач може виступати посадова особа митного органу.

Саме таким перекладачем під час складання протоколу виступала інспектор Волинської митниці Антонюк Л.М.

Щодо законності вилучення 30 000 гривень при складанні протоколу вбачаються підстави для такого висновку.

Згідно із ч.3 ст.511 МК України у разі вчинення порушення митних правил особою, яка не має в Україні постійного місця проживання або адреси, допускається тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів у кількості, необхідній для забезпечення стягнення штрафу або вартості товарів, транспортних засобів відповідно до частини другої статті 541 цього Кодексу.

Відповідно до п.57 ст.4 МК України товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Згідно із п.11 ст.4 МК України валютні цінності це валюта України …; іноземна валюта …; платіжні документи та цінні папери …, виражені у валюті України, в іноземній валюті або банківських металах; банківські метали.

Отже, оскільки ч.6 ст.481 МК України передбачає стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 000 гривень, вилучення готівкових коштів у ОСОБА_1 в порядку ст.511 МК України відповідало положенням закону.

Таким чином, по справі встановлено достатньо підстав для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, що ставиться йому в провину.

Враховуючи доведеність вини порушника, передбачену законом санкцію та відсутність відомостей про місцезнаходження транспортного засобу, які не надані і протягом судового розгляду протоколу, стягнення на ОСОБА_1 слід накласти у вигляді штрафу в розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З порушника відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України № 3674-VI підлягає стягненню судовий збір у відповідному розмірі.

Оскільки можливість стягнення з осіб, які проживають або перебувають за межами України, за рахунок майна цих осіб, що знаходиться на території України, в порядку ст.542 МК України врегульовано лише щодо постанов органу доходів і зборів, вирішення питання про долю вилучених за цим протоколом готівкових коштів, що зберігаються Волинською митницею, слід віднести до компетенції цього митного органу.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень.

Штраф в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень підлягає стягненню на рахунок UA5003262 в Казначействі України (ЕАП) (МФО 899998, одержувач УК в Любомльському районі, , призначення платежу: 21081100, штраф у справі про порушення митних правил №, прізвище, ініціали).

Вирішення питання про долю вилучених за цим протоколом готівкових коштів в сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень віднести до компетенції Волинської митниці.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору на рахунок UA0003262 в Казначействі України (ЕАП) (МФО 899998, отримувач УДКСУ в Любомльському районі, , код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу "судовий збір у справах про адміністративні правопорушення").

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області С.С.Чишій