ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/828/20 Головуючий в 1-й інстанції Машкіна Н.В.
Єдиний унікальний №321/929/20 Доповідач в 2-й інстанції Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю захисника-адвоката Ганюкова В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Михайлівський районним судом Запорізької області, матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2020 року стосовно нього та з клопотанням про поновлення строку на оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и в:

постановою судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Як зазначено в постанові, 16.07.2020 року о 05 год.45 хв. на 349 км авто-дороги Харків-Симферопіль, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21099, д.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 А ПДР України. Огляд на стан сп`яніння проводився в КНП «Василівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а тому не було підстав проходити огляд у закладі охорони здоров`я та є грубим порушенням вимог законодавства.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, в ньому відсутні відомості про його відмову пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, відсутні відомості про свідків та їх підписи, які повинні підтвердити його відмову від проходження огляду на місці зупинки. Таким чином протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом у справі.

Також є неналежним доказом і висновок щодо результатів медичного огляду, оскільки в ньому зазначено, що його огляд було проведено 06.07.2020 року, проте зазначені події мали місце 16.07.2020 року.

Крім того, матеріали справи не містять жодного доказу, що вміст алкоголю у його крові перевищував 0,2 проміле.

Також зазначає, що він не був присутній в судовому засіданні, копію постанови взагалі не отримав, апеляційна скарга була подана 16.10.2020 року, а тому вважає строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Враховуючи викладене, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома.

Заслухавши в судовому засіданні захисника-адвоката Ганюкова В.Д., який підтримав апеляційну скаргу та просив постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не приймав участі при розгляді справи, не зміг реалізувати своє право на захист, надати суду пояснення, в матеріалах справи відсутні дані про отримання ним копії постанови суду, апеляційна скарга була подана 16.10.2020 року, суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права, доходить висновку, що наведені у клопотанні обставини можна визнати як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, та надати можливість ОСОБА_1 реалізувати своє право на захист в судовому засіданні, а тому вказаний строк підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті, слід зазначити наступне.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №064248 від 16 липня 2020 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1); висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 №141 від 16 липня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння (а.с.3).

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №064248 від 16 липня 2020 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки в ньому відсутні дані про його відмову пройти огляд на місці зупинки, є непереконливими. В протоколі докладно викладена суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші необхідні відомості. Будь-які виправлення в протоколі відсутні. Відповідно до рапорту працівника поліції, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, але погодився пройти його у закладі охорони здоров`я та у подальшому пройшов його. Крім того, протокол був складений саме за керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а ПДР України. Разом з цим, відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Таким чином, доводи апеляційної скарги про невідповідність протоколу вимогам Закону та порушення працівниками поліції вимог Інструкції при його складанні, є необґрунтованими.

Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_1 не надійшло, він власноруч розписався в протоколі. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час його огляду у закладі охорони здоров`я, результат огляду останній не заперечував, що засвідчив своїм підписом у висновку.

Доводи апелянта про те, що відсутність свідків, які повинні бути зазначені у протоколі, вказує на його невідповідність, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки згідно з положенням ч.4 ст.266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. У відповідності до вказаної норми присутність двох свідків при огляді на стан сп`яніння в медичній установі не передбачено.

Також суд першої інстанції вмотивував свої висновки щодо зазначення дати медичного огляду у висновку лікаря 06.07.2020 року, оскільки відповідно до цього висновку огляд було здійснено 16.07.2020 року о 06.06 годині, а зазначення дати огляду є лише опискою. Вказана описка не може свідчити про неналежність цього висновку до доказів та ставити під сумнів результати огляду.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт керування ним транспортним засобом, тобто фактичні обставини справи не оскаржував взагалі.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2020 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 321/929/20