Справа № 206/3666/20
Провадження № 3/206/1666/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Маштак К.С., за участю секретаря судового засідання Гергіль Ю.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника потерпілого Лукіної А.А., в залі суду в м. Дніпро, розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого поліцейським УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

05.08.2020 о 23 год. 21 хв. в м. Дніпро на з`їзді з Південного мосту в напрямку вул. Гаванська, 1а під час виконання службових обов`язків поліцейський 2 батальйону 2 взводу УПП м. Дніпро ДПП ОСОБА_1 керуючи службовим автомобілем Toyota Prius д.н. НОМЕР_1 з ввімкненими проблисковими маячками (червоного та синього кольору та з ввімкненим звуковим сигналом) переслідуючи мотоцикл, водій якого не виконав вимоги про зупинку, ОСОБА_1 не зміг вчасно відреагувати на зміну дорожньої обстановки та вибрати безпечну швидкість руху, виїхав за межі проїзної частини та скоїв наїзд на бетонний блок, внаслідок чого автомобілю завдано механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків, чим водій ОСОБА_1 порушив п. 12.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

У судовому засідання ОСОБА_1 вину не визнав та показав суду, що під час нічної зміни, до екіпажу надійшов виклик, що в районі біля Південного мосту рухався спортивний мотоцикл, який знаходиться в розшуку, він намагався зупинити водія мотоциклу, однак останній не реагував та намагався скоїти зі службовим автомобілем ДТП. Під час його переслідування на з`їзді з Південного мосту не було встановлено дорожніх знаків, гальма не спрацювали та в нього не було можливості уникнути ДТП. Основна причина ДТП - це встановлення дорожнього знаку з порушенням, оскільки не було жодного знаку про те, що відбудеться зміна напрямку руху.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав суду, що 5 серпня 2020 року він був на чергуванні разом з ОСОБА_1 та під час несення служби до них надійшла інформація про те, що мотоцикл знаходиться в розшуку, далі вони побачили цей мотоцикл та подали йому сигнал про зупинку, однак останній не відреагував та почав тікати. Переслідуючи його по Південному мосту сталося ДТП. Він сидів на передньому сидінні. За кермом був ОСОБА_1 . Він не слідкував за дорожньою обстановкою. ОСОБА_1 після ДТП повідомив, що не спрацювали гальма, транспортний засіб занесло та сталася ДТП. На дорожні знаки він не звертав уваги.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав суду, що він склав протокол на ОСОБА_1 , по приїзду він оглянув транспортний засіб, територію, де відбулася ДТП та зафіксував пошкодження. Перед поворотом був невірний знак та була затемнена територія.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав суду, що він був третім в екіпажі та сидів на задньому сидінні, вони переслідували мотоцикл з правого берега Дніпра через Південний міст та на повороті де закінчується міст, ОСОБА_1 не встиг натиснути на гальма та сталося ДТП. Він чув, як трохи водій натиснув на педаль гальм, а потім їх автомобіль понесло.

19.11.2020 від представника потерпілого надійшли письмові пояснення, згідно яких представник потерпілого вважає, що долученими до матеріалів справи відеозаписом з реєстратора, розташованого в службовому транспортному засобі, в сукупності з іншими доказами підтверджено, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про наявність на ділянці дороги, по якій здійснював рух на керованому ним службовому транспортному засобі, небезпечного поворот, не вибрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини та здійснив зіткнення з бетонним блоком. На проміжку зазначеного відеозапису з 12 по 16 секунди чутно, як поліцейський, який знаходився в одному наряді патрульної поліції разом з ОСОБА_1 , говорить останньому «тихо, тихо, там дуже крутий поворот», на що ОСОБА_1 відповів «Я знаю!». Відтак, ОСОБА_1 завчасно був обізнаний про небезпеку, мав можливість її уникнути, однак самовпевнено вважав, що зможе за таких умов продовжити безпечно керувати транспортним засобом та не зменшив швидкість руху транспортного засобу для уникнення такої небезпеки. При цьому, на належній відстані до повороту, де відбулася ДТП, встановлені дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості, який забороняє рух зі швидкістю більше ніж 40 км/год.» та 1.39 «Інші небезпека (аварійно небезпечна ділянка)». Таким чином, ОСОБА_1 , керуючи службовим транспортним засобом, не врахував дорожньої обстановки, маючи об`єктивну можливість це зробити, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого вчинив ДТП, в результаті якої пошкоджено службовий транспортний засіб. Окрім того, належне чи неналежне утримання вулично-шляхової мережі та неналежне забезпечення організації дорожнього руху не зумовлює для водія, який керує транспортним засобом, обов`язків, визначених ПДР, зокрема бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, обирати безпечну швидкість руху транспортного засобу, дотримуючись безпечного інтервалу та безпечної дистанції. В зв`язку з чим, представник потерпілого просив визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.5. Правил дорожнього руху, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 12.1-12.3 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

У рішенні, ухваленому 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Не дивлячись на не визнання своєї вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вина ОСОБА_1 повністю підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме.

Протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР 18 № 372906 від 06.08.2020, відповідно до якого 05.08.2020 о 23 год. 21 хв. в м. Дніпро на з`їзді з Південного мосту в напрямку вул. Гаванська, 1а під час виконання службових обов`язків поліцейський 2 батальйону 2 взводу УПП м. Дніпро ДПП ОСОБА_1 керуючи службовим автомобілем Toyota Prius д.н. НОМЕР_1 з ввімкненими проблисковими маячками (червоного та синього кольору та з ввімкненим звуковим сигналом) переслідуючи мотоцикл, водій якого не виконав вимоги про зупинку, через те, що ОСОБА_1 не зміг вчасно відреагувати на зміну дорожньої обстановки та вибрати безпечну швидкість руху, виїхав за межі проїзної частини та скоїв наїзд на бетонний блок, внаслідок чого автомобілю завдано механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків, чим водій ОСОБА_1 порушив п. 12.1 ПДР.

Схемою місця ДТП, яка сталася 05.08.2020 року о 23 год. 21 хв. в м. Дніпро по вул. Гаванська, 1а.

Фототаблицею з місця ДТП.

Відеоматеріалами, які зафіксованіреєстратором, розташованим в службовому транспортному засобі, з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 рухаючись з великою швидкістю, що можна встановити зі швидкості зміни картинки та швидкості наближення транспортного засобу до стовпів, які розташовані на однаковій відстані 35-45 м. на службовому транспортному засобі, проїжджаючи два дорожні знаки 1.1 «Небезпечний поворот праворуч» не зменшив швидкість, не зайняв полосу, яка була б найбільш сприятливою для виконання крутого повороту, враховуючи, що водія було попереджено завчасно про наявність далі небезпечного повороту, на що водій повідомив: «Я знаю», що чутно з відеозапису, внаслідок чого транспортний засіб виїхав з проїжджої частини, зменшено швидкість та вже після цього, продовживши рух, транспортний засіб правою передньою частиною зіткнувся з бетонним блоком, який знаходився на узбіччі. При цьому водій не здійснив зупинку та продовжив рух, зупинившись лише після слів напарника, що «вони напевно пробили колесо» вже після того, як повернув праворуч на Т-образному перехресті в сторону вул. Електричної.

Так, згідно вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху України, оперативні машини поліції та особи, які ними керують є учасниками дорожнього руху як і всі інші водії.

Перш ніж відступати від вимог ПДР України, водій оперативного автомобіля був зобов`язаний переконатися у тому, що він не створить небезпеки для інших учасників дорожнього руху.

Згідно п. 3.1 ПДР, водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Водночас, вказаний пункт Правил покладає на водія оперативного транспортного засобу обов`язок щодо дотримання сукупності обставин.

По-перше, має існувати надзвичайна подія, яка потребує саме негайного реагування працівника поліції, тобто необхідності виконання невідкладного службового завдання; по-друге, увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу; по-третє забезпечення безпеки дорожнього руху.

Системний аналіз п. 3.1 ПДР свідчить про те, що дотримання вказаних умов є обов`язковими ознаками можливості відступу водієм оперативного транспортного засобу від дотримання вимог ПДР, що перелічені у п. 3.1 у будь-якому випадку у їх сукупності.

Наявність окремого існування однієї чи двох із перелічених умов, не створює правових підстав для відступу від положень ПДР, а дотримання двох з них - надзвичайної події та увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу самі по собі ще не свідчать про забезпечення безпеки дорожнього руху.

При цьому обов`язок по дотриманню цих умов покладається саме на водія оперативного транспортного засобу.

Відповідно до п. 2.3 б), п. 13.1 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

За наведених обставин вбачається, що водій ОСОБА_1 виконуючи невідкладне службове завдання та відступаючи від вимог п. 12.1 ПДР, виконуючи небезпечний поворот праворуч, всупереч вимогам п. 3.1 ПДР не переконався у забезпеченні ним безпеки дорожнього руху, що і стало причиною зіткнення з бетонним блоком.

Враховуючи встановлені в суді обставини, суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд відхиляє доводи ОСОБА_1 , що службовий транспортний засіб був несправний, у зв`язку з чим в нього не спрацювали гальма та це стало причиною ДТП, адже згідно п. 2.3 а) ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

До того ж, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не ставилося питання щодо призначення експертизи з цього питання та окрім цього, на підтвердження даних доводів останнім не надано суду жодного належного доказу, адже дорожній лист № 07/2354-600 навпаки містить підпис водія, що в той вечір автомобіль був прийнятий у справному стані.

Також, суд не бере до увагу доводи ОСОБА_1 , що дорожні знаки були встановлені з порушенням ДСТУ, оскільки навість можлива наявність таких порушень не має причинно-наслідкового зв`язку з настанням ДТП та на підтвердження порушень ДСТУ щодо встановлення знаків ОСОБА_1 не надано належних доказів, які могли б це підтвердити.

Отже, пояснення самого ОСОБА_1 з приводу того, що ДТП сталася у зв`язку з порушенням встановлення дорожніх знаків та несправністю службового транспортного засобу це є лише його лінія захисту, до даних пояснень суд відноситься критично, як до таких що спрямовані на уникнення відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського та професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Положення статей 8, 18 Закону України «Про Національну поліцію» покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Працівники поліції своїм власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно дотримуватись вимог ПДР, що не було дотримано поліцейським ОСОБА_1 .

В той же час, дії водія ОСОБА_1 не можна в даній дорожній обстановці вважати вчинені в стані крайньої необхідності, що передбачено ст. 18 КУпАП, оскільки його дії не були спрямовані на усунення небезпеки, що загрожували життю та здоров`ю інших громадян, громадському порядку, власності інших громадян які керували транспортними засобами, тощо, адже наслідки, які були спричиненні майну внаслідок дій поліцейського не є співмірними із шкодою, яка могла бути завдана діями водія мотоцикла.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, фототаблицею, відеозаписом та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням судді, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Суд до показів свідків відноситься критично, оскільки свідки є колегами по роботі та їх показання не співпадають з обставинами події, неодноразово змінювалися під час допиту в суді та суперечать долученим до матеріалів справи доказам, тому суд вважає, що данні покази є неправдивими та наданні суду для захисту свого товариша по службі. Суд вважає, що покази даних свідків завідомо неправдиві та надані суду з метою штучного створення доказів захисту ОСОБА_1 .

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведеною повністю.

Також слід зазначити, що відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2020 дану справу про адміністративне правопорушення, на підставі розпорядження керівника апарату Самарського районного суду м. Дніпропетровська № 82-р від 10.11.2020 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у зв`язку із звільненням ОСОБА_5 з посади судді у відставку, здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи розподілено в провадження судді Маштака К.С. з призначеним судовим засіданням на 18.11.2020.

Відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Із адміністративної справи вбачається, що правопорушення вчинено 05.08.2020. Тримісячний термін для накладення адміністративного стягнення закінчився.

Тобто, дана справа про адміністративне правопорушення надійшла в провадження судді Маштака К.С. вже з закінченим строком, передбаченим ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи, що провадження по справі підлягає закриттю та адміністративне стягнення не накладається, судовий збір не стягується, оскільки за вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 2, 7, 9, 38, 124, 221, 245, 247, 252, 275-280, 283-287 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя К.С. Маштак