ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1308/20 Справа № 205/6015/20 Суддя у 1-й інстанції - Калініченко Г. П. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є.,

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Яловенка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до встановлених обставин у постанові суду ОСОБА_1 , 22.07.2020 року о 15 год. 20 хв. керував автомобілем Фольксваген Туарег, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Берегова, 37 в с. Стрілкове в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проведено за допомогою газоаналізатора Драгер, згідно висновку якого, у водія виявлено 1, 77 ‰ алкоголю, своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.п. 2.9 а ПДР України.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок в дохід держави.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування посилається на такі обставини:

- судом першої інстанції не надано належної оцінки його показам та показам свідка ОСОБА_2 ;

- суд першої інстанції не проаналізував наявні у справі докази, тому висновок про доведеність його вини у порушенні п. 2.9 ПДР України є необґрунтованими;

- керував автомобілем безпосередньо ОСОБА_2 , коли приїхала поліція ОСОБА_1 знаходився у припаркованому автомобілі та вживав пиво, перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна;

- в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено, що він керував автомобілем о 15:20 год., хоча фактично з 14.00 год. він вже не перебував в салоні автомобіля.

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та докази, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення були дотримані та виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: - протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №361398 від 22.07.2020 року; - поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 02.07.2020 року, які пояснили, що у їх присутності ОСОБА_1 пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння, результат якого склав 1,77 ‰; - тестом на алкоголь №1531, складеним 22.07.2020 року за допомогою приладу «Драгер», відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат склав 1,77 ‰.

Посилання апеляційної скарги на те, що акт огляду не долучено до протоколу, не спростовують висновків суду щодо перебування ОСОБА_1 в стані спяніння, що підтверджується роздруківкою результату огляду, а також поясненнями свідків, які підтверджують результати огляду . В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вказує, що він не погоджується з результатами огляду. Не оскаржував він результат огляду і в суді апеляційної інстанції, зазначаючи про не встановлення судом факту керування ним транспортним засобом.

Відповідно до п. 10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858, акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, долучення акту огляду не є обовязковим, тоді як роздруковані результати огляду долучені до матеріалів, у звязку з чим порушення при огляді не були допущені.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він автомобілем не керував, а коли приїхала поліція, він сидів в припаркованому автомобілі та пив пиво, не є слушними, та спростовуються матеріалами справи, відповідно до яких, 22 липня 2020 року о 14.00 до поліції звернувся ОСОБА_5 , який повідомив, що в цей час на пляжі бази відпочину «Ювілейна» невідома особа на автомобілі Фольксваген Туарег, реєстраційний номер НОМЕР_1 їздить на великій швидкості по пляжу та порушує громадський порядок та спокій громадян. Після цього, співробітники поліції виявили даний автомобіль, про керування яким ОСОБА_1 вказав свідок ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях ( а.с 7).

Вказаний свідок був допитаний в суді першої інстанції, про що зазначено у постанові, а тому відповідно до положень ст. 294 КУпАП повторному допиту під час апеляційного перегляду не підлягає.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , надані в суді першої інстанції , відповідно до яких ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки свідку були передані ключі від автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , що він підтвердив у власноручно написаних поясненнях (а.п.7).

Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про керування автомобілем о 15:20 год., хоча фактично з 14.00 год. він вже не перебував в салоні автомобіля, а спілкувався з поліцією, суд не приймає до уваги, оскільки лише о 14-00 годині працівниками поліції було отримане повідомлення щодо цього адміністративного правопорушення (а.п.4) .

Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження доказами.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Відповідно до апеляційної скарги всі перераховані в ній доводи були також доведені до судді суду першої інстанції, а тому посилання в суді апеляційної інстанції на те, що справа розглядалась іншою особою,- не заслуговують на увагу.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, а тому постанову суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2020 року залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко