Справа № 163/2872/20 Провадження №33/802/913/20 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія: ст. 44-3 КУпАП Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол- ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 12 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, не одружений, не судимий, працює робітником у ТОВ «Житлобуд-2» (м. Луцьк), проживає за адресою: вул. Миру, 66, с. Мирне, Горохівського району, Волинської області, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420, 40 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 20 жовтня 2020 року о 12:23 год. в магазині по АДРЕСА_1 в порушення вимоги постанови КМУ від 22 липня 2020 року № 641 перебував без одягнутої на обличчя захисної маски, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність в частині накладення адміністративного стягнення, просить скасувати та звільнити його від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП на підставі ст. 22 цього ж Кодексу, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити. Зазначає про те, що суд першої інстанції при призначенні стягнення не врахував всіх обставин щодо правопорушення так і тих, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, працевлаштований, має позитивні характеристики, його дії не спричини істотної шкоди громадським або державним інтересам, а також на відсутність обставин, які обтяжують його відповідальність та наклав стягнення, яке фактично поставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки він працює підсобним робітником у ТОВ «Житлобуд-2» і має невелику заробітну плату, яка є нестабільна. А тому, посилаючись на дані обставини, просить постанову суду першої інстанції в частині накладеного стягнення скасувати та звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю правопорушення, обмежитись усним зауваженням. Водночас, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, як такий, що пропущений з поважних причин.

При цьому, факт перебування в магазині по АДРЕСА_1 без одягнутої на обличчя захисної маски, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не оскаржується.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи щодо нього в суді першої інстанції, даних про отримання ним копії постанови від 12 листопада 2020 року, в матеріалах справи немає, а копію постанови він отримав лише 01 грудня 2020 року, про що свідчить подана ним апеляційна скарга, тому строк апеляційного оскарження постанови йому слід поновити, так як він пропущений із поважних причин.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, диспозицією ст.44-3КУпАП в редакції, чинній на момент вчинення вказаного у протоколі правопорушення, передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Натомість, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 21 листопада 2020 року, статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною другою такого змісту: «перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно».

Відповідно до ст.94 КонституціїУкраїни Закони стають обов`язковими та набувають законної сили негайно після офіційного прийняття й опублікування тексту закону, якщо інше не передбачено самим законом. При цьому, набуття законом чинності означає, що із цього моменту ним повинні керуватися, виконувати його й дотримуватися всі юридичні та фізичні особи. Загальновизнаним є і те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Тому втрата законом чинності означає, що із цього моменту він не може застосовуватися.

Конституція України, закріпивши у ч.1 ст.58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Закріплений в Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів узгоджується з міжнародно-правовими актами, зокрема Міжнародним пактом про громадянські та політичні права (ст.15), Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.7). Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інших нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. До того ж актом, який пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення є акт, що виключає з санкції більш суворі стягнення або додаткові стягнення.

У відповідності до вимог ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Так, санкцією ч.2 ст.44-3КУпАП передбачено накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Натомість, ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ч.2 ст.44-3 КУпАП, яка набрала чинності з 21.11.2020, встановлює відповідальність саме за діяння, які викладені у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення та значно пом`якшує відповідальність за перебування у громадських місцях без засобів індивідуального захисту, а тому має зворотну дію в часі.

Беручи до уваги те, що акти, які пом`якшують або скасовують адміністративну відповідальність, застосовуються на будь-якій стадії провадження за справами про адміністративні правопорушення, враховуючи положення ст.8 КУпАП про зворотну дію в часі закону, доходжу висновку, що постанову судді щодо ОСОБА_1 слід скасувати.

Таким чином, дії ОСОБА_1 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.44-3 КУпАП.

За змістом ст.222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.44-3 КУпАП, розглядають органи Національної поліції.

З цих підстав дану справу доцільно передати за підвідомчістю органу, яким було складено адміністративні матеріали Любомльському відділу поліції ГУНП у Волинській області для прийняття рішення по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 44-3, 222, 294 КУпАП, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06.11.2020 № 1000-IX,

П О С Т А Н О В И В

Поновити особі, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 12 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 12 листопада 2020 року, щодо ОСОБА_1 за ст.44-3КУпАП скасувати.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП передати за підвідомчістю до Любомльського відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду О.М.Клок