Номер провадження: 33/813/1444/20
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І.А.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати у цивільних справах Драгомерецького М.М.,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

за участю: адвоката Осадчого О.І. Чирки О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №531833 від 05.10.2020р., ОСОБА_1 02 жовтня 2020 року, о 11.20 год., керуючи автомобілем «Renault», д.н НОМЕР_1 з напівпричепом «SCHWARZMULLER» д.н. НОМЕР_2 у м. Миколаєві на перехресті вулиць Пушкінської та Нікольської, був неуважним при виконанні повороту праворуч, не врахував небезпечність свого маневру та допустив зіткнення з автомобілем «Hundai» д.н. НОМЕР_3 , який рухався ліворуч у попутному напрямку, в результаті зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками. Таким діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.3 б, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України (а.с. 1).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №531834 від 05.10.2020р., ОСОБА_1 02 жовтня 2020 року, о 11.20 год., керуючи автомобілем «Renault», д.н НОМЕР_1 з напівпричепом «SCHWARZMULLER» д.н. НОМЕР_2 у м. Миколаєві на перехресті вулиць Пушкінської та Нікольської, після зіткнення з транспортним засобом «Hundai» д.н. НОМЕР_3 , залишив місце скоєння ДТП, чим порушив вимоги п. 2.10 а ПДР України (а.с. 12).

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень за статтями 122-4, 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, крім того стягнуто судовий збір в сумі 420,40 гривень (а.с. 28-29).

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить змінити постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2020 року в частині накладання адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортними засобами на строк один рік та змінити його на штраф (а.с. 31-34).

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_1 Чирки О.О., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція ст. 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. п. 2.3 б, 10.1, 10.4 ПДР. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. п. 2.3 б, 10.1, 10.4 ПДР, які зазначені в протоколі працівником поліції.

Відповідно до п. 2.3 б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п. 10.1 ПДР).

У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортними засобами, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроюватися (п. 10.3 ПДР).

Перед поворотом праворуч та ліворуч, в тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку (п. 10.4 ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено, що факт порушення ОСОБА_1 п. п. 2.3 б, 10.1, 10.4 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно зі ст. 124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №531833 від 05.10.2020р., схемою місця ДТП, письмовими пояснення ОСОБА_2 , відеозаписом фіксації моменту ДТП (а.с. 1-6).

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, крім того не оспорюється безпосередньо ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що в суду першої інстанції не було підстав застосовувати занадто суворий вид адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортними засобами на строк один рік, що є максимальним для даного виду адміністративного правопорушення.

Судом не було в повній мірі встановлено характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, також інші обставини щодо особи ОСОБА_1 , що мають значення для правильного вирішення справи та не враховано, що адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік є занадто суворим.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визначені ст. 34 КУпАП, до яких зокрема відноситься: щире розкаяння винного; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Крім того, орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, у вчиненому розкаюється, у зв`язку з чим дану обставину, яка прямо передбачена ст. 34 КУпАП, необхідно визнати, такою, що пом`якшує відповідальність.

Апеляційний суд вважає необхідним врахувати також обставини відносно ОСОБА_1 , що мають значення для правильного вирішення справи, а саме те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності за порушення порядку керування транспортними засобами та не мав умислу порушувати Правила дорожнього руху.

При цьому, обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, такими, що обтяжують відповідальність, матеріали справи не містять.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

На підставі вищевикладеного, враховуючи дані про особу правопорушника, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, керуючись вимогами статей 33, 34 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_1 та попередження ним, так і іншими особами нових правопорушень буде справедливим і достатнім застосування адміністративного стягнення у виді штрафу.

При цьому, апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, з огляду на наступне.

Згідно із вимогами п. 2.10 а ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Крім того, ст. 122-4 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Так об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Відповідно до вимог КУпАП, одним із завдань провадження у адміністративних справах є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст. ст. 247 і 280 КУпАП, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

Згідно із вимогами ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_1 умислу на залишення місця ДТП не мав, оскільки не був обізнаний про його вчинення.

Так, виходячи з пояснень ОСОБА_1 , він не відчув зіткненнята був впевнений у відсутності факту ДТП, у зв`язку з чим продовжив рух, що також зафіксовано на відеозапису, про факт скоєння ДТП він дізнався лише через декілька годин, після дзвінка від працівників поліції.

При цьому, матеріалами справи не встановлено, що другий учасник ДТП водій «Hundai» д.н. НОМЕР_3 , відповідно до вимог п. 2.10 ПДР України, після то як відбулась дорожньо-транспортна пригода негайно зупинився, не залишав місця пригоди та чи не переміщав транспортний засіб.

Зазначені пояснення не викликають сумнівів в їх достовірності, оскільки на автомобілі ОСОБА_1 «Renault», д.н НОМЕР_1 та на напівпричепі «SCHWARZMULLER» д.н. НОМЕР_2 , не зафіксовано жодних пошкоджень.

Про відсутність умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди свідчить і те, що на дзвінок співробітника поліції ОСОБА_1 відразу прибув до відділення для надання пояснень.

Враховуючи викладене, та те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП характеризується лише прямим умислом та не може бути вчинено з необережності, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а отже суд першої інстанції не мав підстав для притягнення останнього до відповідальності за вказаною статтею КУпАП.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2020 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП скасувати.

Провадження по справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2020 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП змінити в частині накладання на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, адміністративне стягнення вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький