Справа № 463/6049/20 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 33/811/1401/20 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., за участі ОСОБА_1 та захисника Гарасимів Б.І., розглянувши їх спільну апеляційну скаргу на постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 17 вересня 2020 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

Згідно постанови, ОСОБА_1 21.06.2020 о 09 год. 20 хв. у м.Львів-Винники на вул.Т.Шевченка, 48, керуючи транспортним засобом Ауді д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Гарасимів Б.І. подали спільну апеляційну скаргу в якій просять скасувати таку та закрити провадження у справі щодо нього, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП а також у зв`язку із скасуванням акта, який встановлював адміністративну відповідальність.

Вважають оскаржувану постанову незаконною,оскільки вона ухвалена з порушенням норм процесуального та матеріального права, не ґрунтується на доказах, оскільки вони відсутні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а тому не були предметом дослідження в судовому засіданні.

Підстав притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - з огляду його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку немає, оскільки саме поліцейським не була дотримана законна процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, яка чітко регламентована підзаконними актами.

Посилання суду на письмові пояснення свідків як на доказ вини ОСОБА_1 - не витримує критики, оскільки: відеозапис спростовує, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в присутності двох свідків і свідки не чули з уст ОСОБА_1 про відмову від проведення огляду; пояснення свідків приймав інший поліцейський і в іншому місці в той час, коли поліцейський ОСОБА_2 складав протокол про адміністративне правопорушення на кришці багажника службового автомобіля в присутності ОСОБА_1 , без присутності свідків; зазначені свідки не були опитані в судовому засіданні про обставини правопорушення, а тому їхні письмові пояснення, зафіксовані друкованим текстом у наперед заготовлених бланках, не можуть бути достовірними, належними і допустимими доказами.

У мотивувальній частині оскаржуваної постанови суд правильно тлумачить положення п.6 ст.247 КУпАП, які зобов`язують посадову особу, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, закрити провадження у справі у випадку скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Суд правильно тлумачить дану норму процесуального права, проте неправильно її застосував, оскільки діяння від 21.06.2020, за вчинення якого ОСОБА_1 притягнений судом до адміністративної відповідальності, з правової точки зору станом на 01.07.2020 не є адміністративним правопорушенням у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-V 111 від 22.11.2018.

ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП 21.06.2020 року, а через 10 днів, тобто 01.07.2020 акт, який передбачав адміністративну відповідальність за скоєне до 01.07.2020 - був скасований Законом №2617-V 111 від 22.11.2018.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та виступ захисника Гарасиміва Б.І., які підтримали апеляційну скаргу та просили таку задовольнити, вивчивши матеріали справи №463/6049/20 та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 067485 від 21.06.2020 (а.с.1) з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в присутності двох свідків; відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції, на якому підтверджено факт відмови від огляду на стан сп`яніння; поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.5,6), які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Сам факт відмови від походження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння.

Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідала обстановці, тремтіння пальців рук, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Що стосується доводів апелянта про те, що на момент винесення постанови місцевим судом (17 вересня 2020 року) не існувало відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції Закону до 01 липня 2020 року), то суд першої інстанції також дійшов до правильного висновку, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Поряд з цим, відповідно до ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Частино 2 ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

При цьому, законодавець чітко визначив, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, за умови посилення, пом`якшення або скасування відповідальність за адміністративні правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діяла під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України № 2617-VІІІ від 22.11.2018 року, яка діяла на час вчинення ОСОБА_1 правопорушення), керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 17 вересня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін, а спільну апеляційну скаргу ОСОБА_1 та захисника Гарасиміва Б.І. без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гончарук Л.Я.