Справа № 740/3753/20
Провадження № 3/740/1240/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Кубрак Н. М.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Ніжинського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 27 серпня 2020 року серії АПР18 № 092934, 27 серпня 2020 року о 21-35 год. в м. Ніжині в залі очікування вокзалу станції м. Ніжина ОСОБА_1 перебував без спеціальних документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство або її спеціальний статус, чим порушив вимоги пп. 2 п. 10 постанови КМ України № 641 від 22 липня 2020 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 попри неодноразове вжиття судом заходів щодо належного його повідомлення про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, клопотання про відкладення розгляду справи відсутні.

Оскільки відповідно до ст. 268 КУпАП участь ОСОБА_1 не є обов`язковою, то суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності останнього в межах наявних у справі доказів.

Перевіривши указаний протокол про адміністративне правопорушення, суд дійшов таких висновків.

Суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення і згідно КУпАП не повноважний виходити за його межі.

Згідно із ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КУпАП настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей, тому серед обов`язкових ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, є наведення конкретного нормативно правового акту, який покладає на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності певні обов`язки щодо дотримання правил карантину, санітарно - гігієнічних, санітарно - протиепідемічних правил і норм і яких така особа не дотрималася, порушивши таким чином законодавчі приписи.

Так, згідно з пп. 2 п. 10 постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України на період дії карантину забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення відповідно до вимог КУпАП. Суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та в будь-який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, що слідує із загальних засад судочинства, закріплених у ст. 129 Конституції України.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки за змістом складеного стосовно нього протоколу, ОСОБА_1 перебував у залі очікування вокзалу станції м. Ніжина, а не на вулиці, без спеціальних документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство або її спеціальний статус.

Тобто ОСОБА_1 перебував в громадській споруді, а тому складення стосовно нього протоколу за пп. 2 п. 10 постанови КМ України № 641 від 22 липня 2020 року, який містить заборону перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні, є безпідставним.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 092934 від 27 серпня 2020 року, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не свідчить про встановлення факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

З огляду на вищевикладене з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Судовий збір у такому випадку не стягується.

Керуючись ст. 247 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 заст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня прийняття постанови.

Суддя І. М. Шевченко