Справа № 347/1864/19
Провадження № 33/4808/51/20
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Юзифовича І.І., потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Гладкого А.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2019 року, якою провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , приватного підприємця,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції зазначено, що ОСОБА_1 обвинувачувалась в тому, що вона 22.09.2019 року близько 13.00 год. в с. Тюдів, по вул. Тюдівська, Косівського району, Івано-Франківської області, порушила правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а саме: керуючи транспортним засобом марки «Volksvagen Transporter T4», д.н.з. НОМЕР_1 , не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, здійснила виїзд ліворуч з другорядної дороги на головну, не надавши дорогу транспортному засобу марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів, чим порушила п. 10.2, 2.3 (б) ПДР.

Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2019 року провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як незаконну та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Враховуючи норми ст.38 КУпАП провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з`ясування обставин справи, оскільки місцевий суд при розгляді адміністративної справи не дослідив належним чином матеріали справи, схему місця ДТП та інші докази того, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини ОСОБА_1 , яка не дотрималась ПДР України.

Зазначає, що суд правильно прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 рухалась із другорядної дороги, що в с. Тюдів Косівського району Івано-Франківської області та повертала ліворуч із виїздом на головну дорогу Р-62. Однак, суд помилково вказав на те, що ОСОБА_1 дотрималась ПДР та не мала об`єктивної можливості уникнути зіткнення з ОСОБА_2 .

Вказує на те, що судом було безпідставно взято до уваги висновок експертного дослідження, зокрема про те, що ОСОБА_2 порушив ПДР в частині забезпечення швидкісного режиму та ненадання ним переваги у русі ОСОБА_1 , яка згідно даного висновку виїхала з рівнозначної дороги.

Зазначає, що ОСОБА_1 на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, повинна була надати дорогу транспортним засобом, що наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Не погоджується із висновками суду про те, що ОСОБА_1 не порушувала ПДР та не могла уникнути ДТП.

Вважає безпідставними висновки суду про те, що він виїхав на смугу зустрічного руху, що й спричинило неможливість ОСОБА_1 закінчити маневр виїзду на головну дорогу.

Зокрема, на момент спричинення ДТП була відсутні дорожня розмітка, оскільки проводились ремонтні роботи і після дорожньо-транспортної пригоди автомобіль від удару викинуло на зустрічну смугу.

Вважає, що його дії повністю узгоджувались із вимогами чинного законодавства та відповідно до ПДР України, не перебували у причинному зв`язку із ДТП та його наслідками, а тому його вини у вчиненні ДТП немає.

Переконаний в тому, що саме дії ОСОБА_1 стоять в причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, оскільки остання безпідставно стала виконувати поворот ліворуч, не переконавшись в його безпечності.

Просить постанову суду скасувати, ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрити на підставі ст.38 КУпАП.

На вищевказану апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала заперечення в яких стверджує, що мотиви та підстави, зазначені в скарзі щодо скасування постанови Косівського районного суду Івано-Франківської області є безпідставними та необґрунтованими, оскільки постанова суду першої інстанції винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, враховуючи всі фактичні обставини справи.

Вважає, що експертне дослідження № ЕД-19/109/26-14ІТ/19 від 26.11.2019 року, яке було проведено в Івано-Франківському НДЕКЦ МВС України, є допустимим доказом, який здобутий у законий спосіб та був правильно врахований суддею Косівського районного суду під час дослідження доказів по справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ознаками ст. 124 КУпАП.

Вважає, що вона не порушувала ПДР України, оскільки керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter Т4 2,5D», д.н.з. НОМЕР_1 , під`їхавши до перехрестя доріг, виконала їх повністю, а саме: зупинила, керований нею автомобіль, перед краєм перехрещуваної проїзної дороги, переконалась, як безпосереднім оглядом дорожньої обстановки, так і за допомогою опуклого дзеркала, встановленого на перехресті, що її подальший виїзд на перехрестя з виконанням маневру повороту ліворуч буде безпечним, оскільки з водієм автомобіля, який під`їхав справа мала візуальний контакт і він надавав їй перевагу у русі, а зліва від неї, в той час, будь-які транспортні засоби не наближались, розраховуючи на те, що інші учасники руху у відповідності до вимог п.1.4 ПДР, також виконують ПДР України та продовжила рух.

Вказує, що одноособове виконання нею вимог п.10.1 та п.16.11 ПДР України не було достатньою та необхідною умовою для того, щоб уникнути зіткнення із автомобілем «ВАЗ 21099» під керуванням ОСОБА_2 , так як вказаний автомобіль виник зліва, у її полі зору, тоді, коли передня частина керованого нею автомобіля, вже виїхала на перехрестя, при цьому він наближався на великій швидкості. Побачивши її автомобіль на перехресті, водій ОСОБА_2 застосував екстрене гальмування, однак із-за значного перевищення швидкості, всупереч вимогам п.12.4 ПДР та нічим не обґрунтованого маневрування, керованого ним транспортного засобу, що суперечить вимогам п.12.3 ПДР, уникнути зіткнення йому не вдалось. Звертає увагу на те, що зіткнення відбулось передньою лівою частиною автомобіля «ВАЗ 21099» під керуванням ОСОБА_2 із лівою боковою частиною, ближче до задньої, керованого нею автомобіля «Volkswagen Transporter Т4 2,5D».

Зіткнення відбулось на смузі зустрічного руху для руху автомобіля «ВАЗ 21099», саме у той час, коли передня частина її автомобіля вже знаходилась на смузі зустрічного руху, відносно руху автомобіля ВАЗ 21099 під керуванням ОСОБА_2 . Даний факт підтверджується схемою ДТП, яка складена працівниками поліції 22.09.2019 року та є у матеріалах справи.

Також в своїх запереченнях ОСОБА_1 вказує на те, що ОСОБА_2 проявив грубу необережність та самовпевненість, яка полягає у тому, що він не вибрав безпечну швидкість для руху в межах населеного пункту та рухаючись із значним перевищенням швидкості в умовах обмеженої оглядовості, намагаючись зупинити керований ним транспортний засіб шляхом екстреного гальмування, допустив його виїзд на смугу зустрічного руху, де і відбулось подальше зіткнення із керованим нею автомобілем.

Контактування транспортних засобів відбулося в той час коли автомобіль «Volkswagen Transporter Т4 НОМЕР_3 , НОМЕР_4 » під її керуванням вже знаходився під незначним кутом до площини проїзної частини дороги, передньою частиною на смузі руху в напрямку с.Ст.Кути.

Звертає увагу на те, що згідно висновку експертного дослідження №ЕД-19/109/26-14 ІТ/2019 від 26.11.2019 року, що проведено судовим експертом сектору автотехнічних досліджень Івано-¬Франківського НДЕКЦ МВС, швидкість руху автомобіля «ВАЗ 21099» під керуванням ОСОБА_2 з урахуванням слідів гальмування (юзу), які зафіксовані на місці ДТП становить 92-96 км/год.

Вважає, що дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок того, що водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», значно перевищив швидкість руху керованого ним автомобіля в межах населеного пункту та виїхав на зустрічну смугу.

В судовому засіданні апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_2 та його представник адвокат Гладкий А.П. підтримали вимоги апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду та прийняти нову, якої визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрити провадження на підставі ст.38 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 та її захисник адвокат Юзифович І.І. просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції, яким закрито провадження по справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та проаналізувавши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга на постанову суду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП визначено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з представлених матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 053388 від 22.09.2019 року, ОСОБА_1 22.09.2019 року близько 13.00 год. в с. Тюдів, по вул. Тюдівська, Косівського району, Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки «Volksvagen Transporter T4», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила виїзд ліворуч з другорядної дороги на головну, не надала дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі. Внаслідок чого здійснила ДТП з автомобілем ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до зіткнення та механічних ушкоджень транспортних засобів, чим порушила п. 10.2, 2.3 (б) ПДР.

Протокол складено уповноваженою особою інспектором поліції Косівського ВП старшим лейтенантом поліції Слижук Д.В., підписаний правопорушником та особою, яка склала даний протокол.

Правопорушнику було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в суді м. Косова, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

В протоколі зазначено свідків ДТП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із зазначенням їх адрес проживання та їх власноручними підписами.

Посвідчення водія у ОСОБА_1 було вилучено працівником поліції та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

У графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 зазначила, що керувала автомобілем, виїжджала на головну дорогу де здійснила ДТП.

Зі змістом протоколу ОСОБА_1 була ознайомлено, про що свідчить її власноручний підпис у даному протоколі.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучена схема дорожньо-транспортної пригоди, яка складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395.

На вказаній схемі зафіксоване розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, особливості дорожньої розмітки, відповідні результати виміру відстаней, які мають важливе значення для встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження автомобілів, які сталися внаслідок ДТП.

Вищевказані дані схеми дорожньо-транспортної пригоди повністю узгоджуються з поясненнями учасників ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, місця зіткнення транспортних засобів та суспільно-небезпечних наслідків у виді пошкодження транспортних засобів.

Зокрема, враховуючи дані Схеми місця ДТП та розташування автомобілів «Volksvagen Transporter T4», д.н.з. НОМЕР_1 , та «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_2 , в с. Тюдів, по вул. Тюдівська, Косівського району, Івано-Франківської області, після дорожньо-транспортної пригоди, характер ушкоджень транспортних засобів та їх локалізацію, необхідно прийти до висновку, що зіткнення транспортних засобів відбулось в той час, коли водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volksvagen Transporter T4», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснювала поворот ліворуч, виїжджаючи з другорядної дороги на головну дорогу, а водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по головній дорозі.

Вищевказані дані схеми ДТП повністю узгоджуються з даними протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно до якого водій ОСОБА_1 в порушення правил п.10.2, 2.3Б ПДР України розпочала здійснювати маневр повороту ліворуч, в той момент, коли автомобіль ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , здійснював рух по головній дорозі.

Схема ДТП підписана двома учасниками даної ДТП без жодних зауважень та застережень щодо її оформлення та щодо змісту даних зазначених в даній схемі, що свідчить про згоду учасників із вказаною інформацією в ній.

На вказаній схемі наслідків дорожнього руху зазначено тормозний шлях від автомобіля марки «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 довжиною 44,40 м. та 27,60 м. відповідно, напрямок якого зміщується з правого краю дороги в ліву сторону ближче до середини дороги (умовної осевої лінії).

Довжина вказаного тормозного шляху та його напрямок свідчать про те, що водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , діючи в умовах аварійної ситуації, приймав заходи для уникнення зіткнення з автомобілем марки «Volksvagen Transporter T4», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , застосовуючи екстрене гальмування та намагаючись об`їхати перешкоду.

До вищевказаної схеми дорожньо-транспортної пригоди долучено перелік видимих (зовнішних) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП, відповідно до якого в автомобілі ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкоджене передня частина автомобіля; в автомобілі «Volksvagen Transporter T4», д.н.з. НОМЕР_1 , пошкоджено лівий бік, задній правий бік автомобіля, заднє скло.

Вищевказані пошкодження транспортних засобів повністю відповідають поясненням сторін щодо механізму зіткнення транспортних засобів.

До матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення надано письмові пояснення учасників ДТП.

Зокрема у відповідності до письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих після ДТП, вбачається, що вона керуючи власним автомобілем «Volksvagen Transporter T4», д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Тюдів, по вул. Тюдівська, Косівського району, Івано-Франківської області, при виїзді на головну дорогу з другорядної, яка йшла в сторону с. М.Рожен, а саме в ході маневру, перебуваючи на головній дорозі, щоб зайняти свою смугу руху, з лівого боку на великій швидкості рухався автомобіль «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_2 , з яким відбулось зіткнення. Вході ДТП автомобілі отримали ушкодження, претензій щодо вживання алкоголю в неї не було.

Зі змісту вищевказаних письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що вона знала, що виїжджає з другорядної дороги на головну і повинна надати дорогу всім транспортним засобам, які рухаються по головній дорозі.

Відповідно до пояснень ОСОБА_2 , який керував автомобілем «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_2 , в с. Тюдів, по вул. Тюдівська, Косівського району, Івано-Франківської області, зі швидкістю біля 70 км. год., побачив як з правої сторони виїжджає бус синього кольору. Однак, відстань між автомобіля була не велика, тому відбулось зіткнення, в ході якої було пошкоджено автомобілі. Водій автомобіля , що виїжджав з правої сторони, з другорядної дороги на головну дорогу, не подивилась в його сторону, що стало підставою ДТП. Тілесних ушкоджень ним не отримано. Додатково зазначив в поясненнях, що він рухався автомобілем по головній дорозі, а ОСОБА_1 виїжджала з другорядної дороги.

Вищевказані письмові показання ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 повністю узгоджуються з даними вищевказаної схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди в частині механізму зіткнення транспортних засобів та наставши наслідків у виді пошкодження транспортних засобів.

В судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 надав пояснення, які аналогічні його письмовим поясненням в матеріалах справи (а.с.4) та стверджував, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1 , яка керуючи транспортним засобом марки «Volksvagen Transporter T4», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи маневр повороту ліворуч з другорядної дороги на головну, не переконалась в безпечності маневру.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 стверджувала, що саме дії ОСОБА_2 призвели до дорожньо-транспортної пригоди, оскільки останній здійснював керування автомобілем на великій швидкості, не надав їй дорогу при виїзді на перехрестя рівнозначних доріг та виїхав на її смугу руху.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні вбачається, що вона не заперечує, що зіткнення транспортних засобів відбулось за наявності обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, однак вважає, що зіткнення відбулось на перехресті рівнозначних доріг з вини водія ОСОБА_2 , який рухався зі значним перевищенням дозволеної швидкості руху та виїхав на зустрічну смугу руху.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що доводи ОСОБА_1 про те, що зіткнення відбулось на перехресті рівнозначних доріг не відповідають дійсності і остання виїжджала саме з другорядної дороги на головну, оскільки дорога, на яку вона виїжджала і на якій відбулося зіткнення автомобілів, згідно Постанови КМ України від 30.01.2019 року № 55 про затвердження Переліку автомобільних доріг загального користування державного значення, - є регіональною автомобільною дорогою із індексом Р-62, а тому є головною і ніяк не може бути рівнозначною із дорогою місцевого значення, яка не входить до вказаного переліку і не позначена жодним індексом.

Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що вказаний відрізок дороги не позначений відповідними попереджувальними дорожніми знаками ні по ходу головної дороги, ні по ходу другорядної (сільської) дороги, що видно із наявних у матеріалах справи фотосвітлин.

Однак, із долучених до протоколу фото світлин та схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що для безпечного виїзду автомобілів із другорядної дороги на головну, застосовується як допоміжний засіб опукле дзеркало для розширення оглядовості водіям транспортних засобів, які виїжджають на перехрестя, що передбачено п.8.6 «г» ПДР (а.с.39,57).

Апеляційний суд перевіряв доводи ОСОБА_1 про те, що перехрестя на якому, відбулась дорожньо-транспортна пригода відноситься до перехрестя рівнозначних доріг та встановив, що воно є безпідставним і суперечить обставинам, які були встановлені судом першої інстанції та під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

Зокрема, відповідно до відповіді Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області від 03.03.20209 р. №05-24/377 автомобільна дорога загального користування державного значення Р-62 Криворівня Черновці , яка проходить через село Тюдів, позначається знаками 2.3 «Головна дорога». З`їзди, виїзди та бокові вулиці в селі Тюдів при перехрещенні з автомобільною дорогою Р-62 мають статус другорядних до неї.

В судовому засіданні апеляційної інстанції було досліджено відеозапис події дорожньо-транспортної пригоди, який було здійснено відеокамерою встановленою на прилеглому будинку та яким зафіксовані обставини дорожньо-транспортної пригоди.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати дії кожного із учасників дорожнього руху, які причетні до дорожньо-транспортної пригоди, встановити їх відповідність Правилам дорожнього руху України.

Зокрема, з вказаного відеозапису видно, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volksvagen Transporter T4», д.н.з. НОМЕР_1 , зупинившись перед виїздом з другорядної дороги на головну та встановивши, що її пропускає бус білого кольору, який повертав на дорогу з якої вона виїжджала, розпочала виїзд на головну дорогу, не надавши дорогу транспортному засобу марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів.

Сукупність досліджених судом доказів, пояснення ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та у судовому засіданні апеляційної інстанції, вищевказаний відеозапис та зафіксовані ним дії водія ОСОБА_1 , свідчать про те, що остання знала, що виїжджає з другорядної дороги на головну та зобов`язана надати дорогу транспортним засобам, які рухаються по ній.

Разом з тим, суд першої інстанції прийняв до уваги висновок експертного дослідження від 26.11.2019 року здійснений судовим експертом Івано-Франківського НДЕКЦ Міністерства внутрішніх справ (а.с.37-41), відповідно до якого вбачається, що у дослідницькій частині висновку експерт вказав на те, що із вихідних даних заяви про призначення дослідження, а також наданої копії схеми ДТП відомо, що на асфальтному покритті проїзної частини зафіксовано два сліди гальмування коліс автомобіля довжиною 44,4м та 27,6м відповідно, а отже, величина швидкості руху автомобіля марки ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , що була погашена гальмуванням, за умови технічно справної робочої гальмівної системи, виходячи із довжини зафіксованих слідів гальмування його коліс, становила біля 92...96 км/год., в залежності від коефіцієнту зчеплення коліс автомобіля із дорожнім покриттям проїзної частини.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що швидкість руху автомобіля ВАЗ-21099 , під керуванням ОСОБА_2 , була приблизно 92…96 км/год.

Суд першої інстанції також вказав на те, що у п.4 висновку експертного дослідження вказано, що в діях водія ОСОБА_1 не вбачаються невідповідності вимогам ПДР України, які, із технічної точки зору, перебували у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП з причин, що наведені у дослідницькій частині даного висновку (а.с.41).

Суд першої інстанції також вказав на те, що бере до уваги дані протоколу про адміністративне правопорушення та схему ДТП, відповідно до яких встановлено, що ширина проїжджої частини дороги складає 7,60 м., а місце ДТП відмічено на відстані 3,90 м. від правого узбіччя.

Суд першої інстанції встановив, що автомобіль марки «ВАЗ-21099», під керуванням ОСОБА_2 допустив зіткнення на смузі зустрічного руху, де в цей час при закінченні маневру ОСОБА_1 перебувала задня частина автомобіля марки «Volksvagen Transporter T4», д.н.з. НОМЕР_1 .

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та прийняв рішення про закриття провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення в її діях.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного та незаконного висновку про необхідність закриття провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що висновки експертного дослідження від 26.11.2019 року здійсненого судовим експертом Івано-Франківського НДЕКЦ Міністерства внутрішніх справ не відповідають фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди, оскільки засновані на вихідних даних, які бути надані безпосередньо особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зокрема, висновки експерта засновані на тому, що перехрестя на якому відбулося зіткнення транспортних засобів є перехрестям рівнозначних доріг, що не відповідає дійсності, а швидкість руху транспортного засобу під керуванням марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , розраховано без врахування завантаженості вказаного транспортного засобу.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що дії ОСОБА_2 не створювали аварійну ситуацію і не змушували інших учасників руху змінювати швидкість, напрямок руху або вживати інших заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Апеляційний судом не встановлено порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.12.4 ПДР України щодо швидкості руху в межах населеного пункту і останній обвинувачувався у вчиненні правопорушення, яке пов`язано з недотриманням ним цих вимог Правил дорожнього руху.

Суд першої інстанції не врахував, що аварійну ситуацію створила саме водій ОСОБА_1 , яка керуючи автомобілем марки «Volksvagen Transporter T4», д.н.з. НОМЕР_1 , виїхала на головну дорогу з другорядної, не надавши перевагу в русі транспортному засобу марки ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого останній був змушений змінити напрямок свого руху та застосувати екстрене гальмування, що безумовно відтермінувало момент зіткнення транспортних засобів, вплинуло на місце зіткнення транспортних засобів та зменшило розмір можливої шкоди.

Апеляційний суд звертає увагу що вищевказані дії водія ОСОБА_2 під час аварійної ситуації надали можливість автомобілю марки «Volksvagen Transporter T4», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , подолати більшу відстань з моменту виникнення небезпеки, яким необхідно вважати її виїзд на головну дорогу та зменшили можливі негативні наслідки від зіткнення транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що встановлені обставини дорожньо-транспортної пригоди свідчать про те, що зіткнення транспортних засобів відбулося на зустрічній для водія ОСОБА_2 смузі руху саме внаслідок його дій під час аварійної ситуації, пов`язаних з намаганням уникнути зіткнення транспортних засобів шляхом екстреного гальмуванням та зміною напрямку руху.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Зі змісту пояснень наданих ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що він вважає винним у вчиненні адміністративного правопорушення водія транспортного засобу «Volksvagen Transporter T4», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , яка порушила ПДР України та здійснила маневр повороту ліворуч, не переконавшись в безпечного такого маневру та не надавши перевагу іншим учасникам руху.

Апеляційний суд вважає неспроможними доводи ОСОБА_1 стосовно того, що зіткнення автомобіля під її керуванням з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 відбулось внаслідок порушення останнім правил дорожнього руху, оскільки він не вибрав безпечну швидкість для руху в межах населеного пункту та рухаючись із значним перевищенням швидкості в умовах обмеженої оглядовості, намагаючись зупинити керований ним транспортний засіб шляхом екстреного гальмування, допустив його виїзд на смугу зустрічного руху, де і відбулось подальше зіткнення із керованим нею автомобілем.

Вказані доводи ОСОБА_1 є непослідовними та спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення та долученої до нього схемою дорожньо-транспортної пригоди, переліком пошкоджень транспортних засобів, поясненнями наданих після ДТП ОСОБА_2 та самої ОСОБА_1 , матеріалами відеозапису з відеокамери на прилеглому до місця ДТП будинку, доданими фотознімками.

Сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що дорожньо-транспортна пригода, яка призвела до зіткнення транспортних засобів відбулась внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог п.2.3б, 10.2 ПДР України, оскільки вона, керуючи транспортним засобом марки «Volksvagen Transporter T4», д.н.з. НОМЕР_1 , розпочала маневр повороту ліворуч з виїздом на смугу руху головної дороги з другорядної дороги, не надав дорогу транспортному засобу «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі.

Апеляційний суд вважає, що вказаний відеозапис не дає підстав стверджувати, що водієм ОСОБА_2 було допущено порушення вимог п.12.4 Правил дорожнього руху.

Апеляційний суд вважає, що саме дії водія ОСОБА_1 знаходяться у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, оскільки саме вона створила аварійну ситуацію, яка призвела до зіткнення транспортних засобів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що під аварійною обстановкою необхідно розуміти ситуацію, за якої інші учасники дорожнього руху були змушені різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 , маючи об`єктивну реальну можливість встановити, що по головній дорозі рухається транспортний засіб марки «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , не переконавшись у безпечності своїх дій, виїхала на головну дорогу з другорядної, намагаючись виконати маневр повороту ліворуч, створивши перешкоду подальшому руху вищевказаному транспортному засобу, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів.

Апеляційний суд враховує правову позицію, яку було висловлено Верховним Судом України у справі №5-218кс15 від 5 листопада 2015р, відповідно до якої водій транспортного засобу, який рухається по головній дорозі вправі розраховувати, що водій транспортного засобу, який рухається по другорядній дорозі, виконає правила дорожнього руху, зупиниться та дасть дорогу транспортному засобу, який рухається по головній дорозі.

Зокрема, відповідно до положень пункту 1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог п.2.3 б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

Відповідно до п.10.2 перед початком руху та зміною його напрямку виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши сукупність досліджених доказів, вважає, доведеною, поза розумним сумнівом, вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки вона, керуючи транспортним засобом марки «Volksvagen Transporter T4», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснювала маневр повороту ліворуч, не переконавшись у відсутності небезпеки, внаслідок чого допустила зіткнення із транспортним засобом ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушила п.п.2.3 б), 10.2 ПДР України та внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 22.09.2019 року близько 13.00 год. в с. Тюдів, по вул. Тюдівська, Косівського району, Івано-Франківської області, порушила правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а саме: керуючи транспортним засобом марки «Volksvagen Transporter T4», д.н.з. НОМЕР_1 , не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, здійснила виїзд ліворуч з другорядної дороги на головну, не надавши дорогу транспортному засобу марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів, чим порушила п. 10.2, 2.3 (б) ПДР та вчинила правопорушення, яке передбачено ст.124 КУпАП.

Враховуючи, що адміністративне правопорушення було вчинено 22.09.2019 року і строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП на даний час закінчилися, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись, ст.294, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 скасувати та постановити нову.

Визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі ст. 38 КУпАП закрити провадження по справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

.

Суддя Івано-Франківського

Апеляційного суду О.П. Васильєв