Справа №463/8381/20
Провадження №3-зв/463/6/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Шеремета Г. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву адвоката Гандзюлевича Я.А. в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Грицка Романа Романовича від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 463/8381/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.51 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Личаківського районного суду м. Львова Грицка Р.Р. перебуває справа про адміністративне правопорушення № 463/8381/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.51 КУпАП.

Адвокатом Гандзюлевичем Я.А. подано заяву про відвід судді Грицка Р.Р. від розгляду вказаної справи з підстав наявності обставин, що викликають сумнів в неупередженості судді. Зокрема, суддею Грицком Р.Р. проявлено упередженість та однобічність в розгляді справи. Вважає, що суд вийшов за межі наданих йому повноважень щодо збирання та дослідження доказів, оскільки суд з власної ініціативи постановив усну ухвалу про витребування доказів, не врахувавши при цьому заперечень сторони захисту. Крім того, судом не викликано в судове засідання особи, яка склала адміністративний протокол, потерпілого, свідків, понятих, не з`ясовано думки сторони захисту щодо проведення аудіофіксації судового процесу.

У зв`язку із запровадженням на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 на усій території України карантину з 12 березня до 3 квітня 2020 року, який в подальшому продовжено до 31 грудня 2020 року, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів.

Оглянувши матеріали справи, вивчивши заяву про відвід, суд вважає, що в заявленому відводі слід відмовити виходячи з наступного.

КУпАП не визначає порядку вирішення заяви про відвід. Разом з тим, у питанні дотримання прав та процесуальних гарантій учасників судового провадження слід передусім неухильно дотримуватись прецедентної практики ЄСПЛ, висловленої у чисельних рішеннях Суду («Озтюрк проти Німеччини», «Енгель та інші проти Нідерландів», «Гурепка проти України» та інші), згідно з якою справи про адміністративне правопорушення, при наявності певних умов, повинні розглядатись за процедурою та з дотриманням процесуальних гарантій, передбачених національним законодавством для кримінальних проваджень.

Крім того, в коментарі до ст. 15 Кодексу суддівської етики затвердженого Рішенням РСУ № 1 від 04.02.2016р., роз`яснено, що у КУпАПвідсутні положення щодо відводу судді, проте суддя може взяти самовідвід, керуючись загальними принципами, які випливають з Конституції України та вимог щодо об`єктивності і неупередженості судді, зазначених у міжнародно-правових актах.

З огляду на зазначене, питання про відвід судді Грицка Р.Р. вирішується з врахуванням принципу верховенства права та прецедентної практики Європейського суду з прав людини відповідно до норм Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в порядку, передбаченому КПК України, тобто іншим суддею цього суду та з врахуванням завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) «особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, що свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться».

Головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу, відповідно, - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Виходячи зі змісту поданої заяви про відвід, адвокат по суті не погоджується з процесуальними рішенням судді, пов`язаними з розглядом справи, що жодним чином не може вказувати на його упередженість чи ставити під сумнів його безсторонність, оскільки мотиви таких заперечень можуть бути використані при оскарженні остаточного судового рішення.

Тому, аналізуючи наведені в заяві про відвід судді обставини на предмет їх відповідності вищенаведеним положенням чинного законодавства, суд вважає, що в поданій заяві про відвід не зазначено підстав для відводу судді. Незгода з процесуальними рішеннями судді по справі та порядком розгляду справи не може бути підставою для відводу судді.

Зважаючи на те, що заявником у поданій заяві не наведено підстав для відводу судді і не обґрунтовано таких відповідними доказами, а тому суд вважає, що підстави для відводу відсутні.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 245 КУпАП, ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви адвоката Гандзюлевича Я.А. в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Грицка Романа Романовича від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 463/8381/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.51 КУпАП - відмовити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: Шеремета Г. І.