Справа № 467/348/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2020 року Суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Догнарєва І.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Садове Арбузинського району Миколаївської області, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 працює ДП «Хлібна база №76», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 17.03.2020 року серія ВАБ 326117 ОСОБА_1 ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СКУ щодо виховання сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в дусі поваги до прав та свобод інших людей, внаслідок чого останній 10.03.2020року об 11 год. 30 хв. в с.СадовеАрбузинського району на території Садівської ЗОШ I-III ст. плюнув у неповнолітнього ОСОБА_3 , 2009 р.н., таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що його син, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 йому пояснював, що знаходячись у дворі Садівської ЗОШ він плюнув на неповнолітнього ОСОБА_3 , а останній у відповідь вдарив його по обличчю. Але син повідомив батькам про те що трапилось лише через день, тому ОСОБА_1 звернувся до поліції пізніше. Після цього випадку з сином була поведена бесіда. Зазначив, що раніше такого з дитиною не траплялось.

В судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_3 в присутності законного представника, матері ОСОБА_5 , пояснив, що малолітнього ОСОБА_2 не бив. Наскільки йому відомо, його вдарив хтось інший. 10 березня він був у школі, але ОСОБА_2 взагалі не бачив та не спілкувався з ним. 11 березня школу він не відвідував, а 12 березня школу закрили на карантин. ОСОБА_3 заперечував, що 10 березня 2020 року у нього плюнув малолітній ОСОБА_2 , стверджував, що цього не було.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3 встановив, що вина ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184, відсутній з таких підстав.

У відповідності зі ст. 251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у встановленому законом порядку суддя встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

На підставі ст. 252 КпАП України оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до виписаних у ст.ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх, у тому числі, і судовий розгляд.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

А тому, зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), виходжу з того, що суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.1 ст.184 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Суб`єктом даного правопорушення є батьки неповнолітнього або особи, що їх замінюють.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він будучи батьком малолітнього ОСОБА_2 , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що виразилося в тому, що його малолітній син ОСОБА_2 10.03.2020 року плюнув у неповнолітнього ОСОБА_3 . Але, як вбачається в протоколі та в додатках до нього не зазначено свідків, які б могли підтвердити факт вчинення малолітнім ОСОБА_2 даного вчинку. В той час як потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні даний факт взагалі заперечив.

У своїх поясненнях від 14.03.2020 року ОСОБА_2 в присутності батька вказує, що 10.03.2020 року біля школи він плюнув на ОСОБА_3 , а той у відповідь вдарив його по обличчю. 11.03.2020 року він розповів про це матері.

Водночас ОСОБА_3 , який є фактично потерпілим у даній справі заперечує, що бачив ОСОБА_2 10.03.2020 року в школі.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Оскільки з наданих доказів не можливо однозначно встановити дату події, яка з первинної заяви ОСОБА_1 мала місце 13.03.2020 року, з пояснень ОСОБА_2 10.03.2020 року, а потерпілий ОСОБА_3 взагалі заперечує подію адміністративного правопорушення відносно нього, інших доказів матеріали справи не містять та не надані учасниками судового розгляду, в суду наявні обґрунтовані сумніви щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч.1ст.184 КУпАПпід час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично з наведених вище обставин.

З урахуванням викладеного провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 33, 184, 247 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності за ч.1ст.184 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя: І.О. Догарєва