Справа № 304/27/20 Провадження № 3/304/37/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Чепурнов В.О., за участю секретаря судового засідання Гавій Л.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працівника Зарічівської ЗОШ І-ІІ ступенів, -

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 216264 від 10 грудня 2019 року ОСОБА_1 ставиться за вину те, що він цього ж дня о 14.40 год. на автодорозі Львів-Самбір-Ужгород, керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку та не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen», що призвело до механічного пошкодження вказаних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Зазначені дії ОСОБА_1 начальником СРПП Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області лейтенантом поліції Кирликом Ю.В. кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 надані: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 216264 від 10 грудня 2019 року, схема місця дорожньо-транспортної пригоди від 10 грудня 2019 року, письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та інші матеріалами справи про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та показав, що він на автодорозі Львів-Самбір-Ужгород, керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , пригальмував, після чого відчув удар у задню частину свого автомобіля, а тому вважає, що винуватцем у даній дорожньо-транспортній пригоді є водій автомобіля марки «Volkswagen», оскільки саме такий не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався інтервал-дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з його автомобілем.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя приходить до такого висновку.

Згідно зі ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п. 12.1 ПДР України, порушення якого ставиться за вину ОСОБА_1 , під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Разом з тим, із наданого у підтвердження винуватості протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 216264 від 10 грудня 2019 року вбачається тільки те, що ОСОБА_1 нібито 10 грудня 2019 року о 14.40 год. на автодорозі Львів-Самбір-Ужгород, керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку та не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen», що призвело до механічного пошкодження вказаних транспортних засобів. Однак, зі змісту вказаного протоколу взагалі не вбачається, чи саме ОСОБА_1 було порушено вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху.

Крім цього, суддя зазначає, що із оглянутих в судовому засіданні фотокопій транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 19, 20), а також схеми місця дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 7), наданих Перечинським відділенням Ужгородського відділу поліції Головного управління національної поліції в Закарпатській області встановлено, що автомобіль марки «Ford Focus внаслідок ДТП отримав пошкодження задньої частини автомобіля, зокрема задній бампер, скло, деформований дах та ліва сторона машини, а автомобіль марки «Volkswagen» - отримав пошкодження передньої частини автомобіля, зокрема бампер, переднє праве крило, капот, фара та лобове скло. За таких обставин, суддя критично відноситься до наданих на підтвердження вини ОСОБА_1 доказів.

При цьому суддя враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom, заява № 25) від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine, заява № 39598/03) від 21 жовтня 2011 року Європейським судом з прав людини зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

У матеріалах справи відсутнє співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, на думку судді, саме дії водія автомобіля марки «Volkswagen» стали причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10 грудня 2019 року, а тому правових підстав у начальника СРПП Перечинського ВП Кирлика Ю.В. для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 фактично не було.

Жодних інших пояснень будь-яких свідків чи очевидців, які б доводили винуватість ОСОБА_1 у матеріалах справи не має.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів та іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За таких обставин, суддя вважає, що даний протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містить фактичних даних, на основі яких можна б було категорично встановити наявність у діях останнього ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а отже не бере його до уваги, як належний та допустимий доказ у даній справі.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б достовірно вказували на те, що ОСОБА_1 10 грудня 2019 року порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху у матеріалах справи не має та й у судовому засіданні не встановлено.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суддя, всебічно, повно і об`єктивно, оцінюючи докази в справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 7, 9, 245, 247, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення № 304/27/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності через місцевий суд, який виніс постанову, до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Чепурнов В. О.