ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/344/20 Справа № 199/89/20 Суддя у 1-й інстанції - Сенчишин Ф. М. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаної винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 28 грудня 2019 року приблизно о 03 годині 02 хвилини, водій ОСОБА_1 на Центральному мосту в м.Дніпрі керувала автомобілем марки «Lexus GX300», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, винести нову постанову, якою закрити щодо неї провадження у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що під час розгляду справи суддя не взяв до уваги вимоги статті 268 КУпАП, тим самим позбавив її права брати участь у процесі розгляду справи, унеможливив подавати докази щодо її невинуватості або будь які інші клопотання, жодного повідомлення про час розгляду справи їй не надходило.

Посилається на те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, вона продула в прилад і підписала чек, що саме підписувала вона не знала, тому як поліцейські відмовилися їй що не будь пояснити з цього приводу.

Вказує на те, що з результатами проведеного тесту на місці вона була не згодна, але на її прохання пройти огляд в медичному закладі поліцейські відмовили, при цьому ніде не зафіксували факт та підстави їх відмови.

Зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, оскільки вона проходила тест на визначення стану алкогольного сп`яніння з використанням невстановленого законодавством технічного засобу «драгер» на місці зупинки транспортного засобу, який відсутній у переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01 березня 2010 року за № 33, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 березня 2010 року за № 262/17557.

Вважає, що судом було порушено вимоги ст. 280 КУпАП щодо з`ясування всіх обставин при розгляді справи, у тому числі шляхом допиту свідків, а також зміст постанови не відповідає вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП щодо наведення доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначення мотивів відхилення інших доказів, на які послався правопорушник, чи висловлених ним доводів.

Будучи увідомленою про місце та час розгляду справи на 24 березня 2020 року і 07 квітня 2020 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про їх вручення ОСОБА_1 під підпис (а. с. 24-25), особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явилася, про причини неявки суд не увідомила, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у її відсутність.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Твердження ОСОБА_1 щодо неповідомлення її про явку в судове засідання 29 січня 2020 року та порушення її прав судом, який розглянув справу в її відсутність, не заслуговують на увагу у зв`язку з тим, що вона була належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи на 10 годину 00 хвилин 29 січня 2020 року, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, який нею особисто підписаний (а. с. 1), а також 11 січня 2020 року судом першої інстанції її було повідомлено на зазначену в протоколі дату та час (а. с. 9), однак будь-яких заяв про поважні причини неявки до суду вона не надавала, а тому суд не позбавлений був можливості відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП проводити розгляд справи в її відсутність, у зв`язку з чим доводи щодо порушення її прав є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Так, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №185229 від 28 грудня 2019 року, де наведені обставини підтверджуються актом огляду на стан сп`яніння, що підписаний як самою ОСОБА_1 про згоду із результатами, так і двома свідками ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , відповідно до яких результат тесту на стан сп`яніння становить 0,84 % проміле, роздруківкою тесту на стан сп`яніння з аналогічним показником, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , відповідно до яких водій ОСОБА_1 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, та результат тесту склав 0,84 % проміле, та іншими матеріалами справи, внаслідок чого суд дійшов вмотивованого висновку про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, суд в постанові пославсь на дослідження всіх наданих йому доказів, а також пояснення ОСОБА_1 , надані при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, де зазначено, що вона вживала алкоголь, з чим вона і погодилась, оскільки поставила свій підпис.

Твердження ОСОБА_1 про те, що вона не розуміла, що саме вона підписує, а працівники поліції їй не пояснювали, не приймається до уваги, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 їй було роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, будь-яких заперечень з цього приводу вона не надавала, що підтверджується її підписом (а. с.1).

Також не приймаються до уваги доводи ОСОБА_1 щодо її незгоди із результатом тесту "Драгер" та відмови їй працівниками поліції щодо проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, оскільки огляд проводився у присутності двох свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які підтвердили факт її згоди на застосування приладу "Драгер" ОСОБА_1 для встановлення стану алкогольного сп`яніння, а також своїм підписов вона підтвердила результат тесту в Акті огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу драгер "Alcotest 6820" ARHK-0511 та в його роздруківці (а. с. 1, 2), також будь-яких заперечень з цього приводу вона не надавала.

Наявні докази у їх сукупності підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а тому те, що не було допитано свідків не свідчить про неповноту судового розгляду.

Посилання ОСОБА_1 на незаконність застосування приладу «ALCOTEST 6820» необґрунтоване, оскільки при оформленні поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху патрульна поліція керується Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законами України «Про дорожній рух» та «Про Національну поліцію», затвердженою наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, іншими нормативно- правовими актами.

Відповідно до Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, поліцейський, за наявності підстав, встановлених законодавством, проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів. При цьому поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, які надаються на вимогу особи, яка підлягає допиту.

Відповідно до матеріалів провадження у чеку із результатом тестування на алкоголь є посилання на останнє калібрування - 03 грудня 2019 року (а. с. 2).

Згідно із ч. 2 ст. 16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» сертифікат затвердження типу засобу вимірювальної техніки є документом, який засвідчує, що тип засобу вимірювальної техніки затверджено, а відповідно до ст. 17 цього Закону законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Оскільки ОСОБА_1 не заперечувала щодо результату огляду, що підтверджується її підписами, то підстави для направлення її до закладу охорони здоров`я для проведення огляду відповідно до п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, відсутні.

Тому порушення прав ОСОБА_1 , яку не було направлено до медичного закладу для проходження огляду, не вбачається, оскільки відсутні дані, що результати огляду нею оскаржувались.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів не убачається, тому вказані доказі є належними та допустимими.

Беручи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги не можна визнати обґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене нею правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 січня 2020 року- залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко