Справа № 583/3678/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 грудня 2020 року м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

Головуючого судді - Яценко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Артеменко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення разом з матеріалами, що надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

ОСОБА_1 01.10.2020 о 00 год. 38 хв. на автодорозі Н-12 м. Охтирка, вул. Батюка, 10 керував транспортним засобом ВАЗ 21043 державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер 7510 в присутності двох свідків, проба позитивна 2,20%, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання 23.12.2020 ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, подали заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на самоізоляції по захворюванню короновірусною інфекцією.

Відповідно до положеньст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначний вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, однак справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення до таких не відноситься.

В даному випадку, з метою вчасного розгляду справи, суд вважає, що неявка ОСОБА_1 , так як і його захисника Титаренка О.М. не перешкоджає розгляду справи, оскільки вказані особи повідомлені про розгляд справи належним чином, надали суду вичерпні пояснення з приводу події, також і в письмовому вигляді, при цьому 01.01.2021 спливає строк накладення адміністративного стягнення, визначений ст. 38 КУпАП.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності.

При цьому ОСОБА_1 надав суду пояснення з приводу події, зафіксованої в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №032062 від 01.10.2020. Так ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав. Пояснив, що 01.10.2020 їхав з дня народження друга, випив дві пляшки безалкогольного пива, по дорозі його зупинили працівники поліції, запропонували пройти огляд на стан сп`яніння шляхом продування газоаналізатору Драгер, на що він погодився та попрохав проїхати в лікарню, щоб здати біологічні аналізи, оскільки не довіряє такій процедурі, однак працівники поліції йому відмовили в цьому та склали протокол про адміністративне правопорушення на місці зупинки. Крім того, працівниками поліції йому не були роз`яснені права при свідках, а в протоколі він поставив підпис що згоден, оскільки вважав, що його повезуть до медичного закладу, оскільки технічному пристрою він не довіряє.

Крім того, ОСОБА_1 подав заяву про закриття адміністративної справи у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, зміст якої відповідає його поясненням, наданим у суді. Також, звернув увагу суду на те, що долучений до матеріалів справи відеозапис з місця події не є безперервним, що є порушенням пункту 2 глави З «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозйомки, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 №1026. Крім того, другий примірник акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 не вручений. Таким чином, вважав, що відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами.

Адвокат Титаренко О.М. в судовому засіданні просив суд закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зважаючи на численні порушення, допущені працівниками поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 01.10.2020 він разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який був за кермом, їхали додому. Їх зупинили поліцейські, повідомивши про те, що не справні задні вогні. Поліцейський почув запах алкоголю від ОСОБА_1 , хоча той приблизно за годину до поїздки випив дві пляшки безалкогольного пива, і запропонував поїхати в лікарню, на що ОСОБА_1 погодився, однак пізніше вони запропонували йому продути Драгер, що ОСОБА_4 і зробив, а в лікарню вже ніхто не їхав, хоча ОСОБА_4 запитував про це. Свідок не пам`ятає, чи зачитували права ОСОБА_1 , також він не бачив результатів продуву Драгера. Весь час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 вів себе спокійно, зовні він не був в стані алкогольного сп`яніння, хиткої ходи не було, тремтіння рук також не спостерігалось. ОСОБА_1 не довіряє показам Драгера, а тому бажав їхати в лікарню. Від керування автомобілем його не відсторонили, і вони далі поїхали додому.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що за запрошенням працівників поліції був присутній як свідок під час продування ОСОБА_1 газоноаналізатора Драгер, при цьому останній був з явними ознаками алкогольного сп`яніння, як і вся компанія, яка була з ним. Чи наполягав ОСОБА_4 на відвідуванні медичного закладу та чи висловлював незгоду з результатом тесту він не пам`ятає.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні знайшла підтвердження під час розгляду справи у суді.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за редакцією статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що діяла до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII.

До вказаного висновку суд прийшов виходячи з наступного.

З 01 липня 2020 року набув чинності Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIIІ).

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 720-IX) внесені нові зміни до Закону №2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX:

- у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадив нову редакцію ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння;

- у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння.

Принциповим у даному випадку є час набрання чинності Законом № 720-IX.

За загальним правилом Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим Законом, але не раніше дня його опублікування (ч. 5 ст. 94 Конституції України).

Закон № 720-IX опублікований у газеті «Голос України» № 110 03 липня 2020 року, однак у його положеннях мова йде про набрання ним чинності одночасно із Законом № 2617-VIIІ, тобто раніше дня його опублікування.

Таким чином, оскільки норми Закону № 720-IX, в частині його набрання чинності, суперечать нормам ч. 5 ст. 94 Конституції України, тобто нормам прямої дії нормативно - правового акту, що має найвищу юридичну силу, а тому датою набрання чинності вище згаданого закону потрібно вважати саме 03 липня 2020 року.

Оскільки по даній справі подія правопорушення мала місце 01.10.2020 року, тобто після набрання чинності Закону № 720-IX, який скасував внесені зміни, як до Кодексу України про адміністративні правопорушення (статті 130 ) так і до КК України (статті 286-1), тому підлягає застосуванню редакція статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що діяла до 01 липня 2020 року.

Диспозиція норми ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі і осіб, які керують транспортними засобами, та встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння визначена ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженого наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (п.п. 1-7 розділу Х), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (п.п. 3-8) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1413/735 .

Відповідно до п.п. 2-4 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженого наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно ч. 1 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення передбачені ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зокрема ч. 1 ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол серії ДПР18 № 032062 від 01.10.2020, який складений у відношення ОСОБА_1 , містить всі вищевказані відомості.

За таких обставин посилання ОСОБА_1 на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки у ньому не зазначено про висловлене бажання ОСОБА_1 при свідках проїхати до лікарні не заслуговують на увагу, оскільки ч. 1 ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення вимагає лише зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей для вирішення справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 032062 від 01.10.2020, складеного відносно ОСОБА_1 , зазначені свідки вчиненого ним адміністративного правопорушення. В якості додатку до протоколу про адміністративне правопорушення долучені пояснення вказаних свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 01.10.2020, а також відеозапис події.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 при складанні протоколу були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що свідчить його підпис у протоколі про адміністративне правопорушення. Будь-яких клопотань від ОСОБА_1 з даного приводу не надходило.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису події з відеореєстратора, який був встановлений у автомобілі поліцейського та нагрудної камери поліцейських вбачається, що 01.10.2020 о 00 год. 38 хв ОСОБА_1 на автомобілі ВАЗ 21043 державний номерний знак НОМЕР_2 рухався по вул. Батюка в м. Охтирка Сумської області та був зупинений працівниками поліції. Крім того вбачається, що під час пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння були присутні два свідки, в присутності яких працівник поліції повідомив, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння. При цьому працівником Управління патрульної поліції в Сумській області ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився. Згодом на пропозицію продути газоаналізатор Драгер на місці ОСОБА_1 також погодився, та при свідках пройшов огляд. Жодних зауважень щодо недовіри процедурі такого огляду чи його результатам, атак само висловлення бажання чи вимогу проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду після продуву Драгера ОСОБА_1 не висловлював.

В судовому засіданні сам ОСОБА_1 не заперечує факт, що 01.10.2020 на час зупинки транспортного засобу під його керуванням працівник УПП в Сумській області запропонував йому проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та продути газоаналізатор Драгер не заперечував, що він погодився і продув газоаналізатор Драгер.

Вина ОСОБА_1 , крім вищевказаних доказів (протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень ОСОБА_1 , відеозапису обставин події) доводиться також іншими матеріалами справи, зокрема, інформацією Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Сумській області від 17.11.2020 № 13094/111/38/02-2020 про те, що відповідно до розстановки сил та засобів роти № 4 батальйолну управління патрульної поліції в Сумській області ДПП з 20.00 30.09.2020 до 08.00 01.10.2020 інспектор взводу № 2 роти № 4 ОСОБА_7 перебував на службі спільно з інспектором взводу № 1 роти № 4 ОСОБА_8 у складі екіпажу «Д-РУНО-0224», зоною обслуговування якого є відрізок автодороги Н-12 «Суми-Полтава» від с. Климентове Охтирського району до межі з Полтавською областю.

Суд критично оцінює твердження ОСОБА_1 та його захисника Титаренка О.М. про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зважаючи на те, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння і жодних зауважень щодо нероз`яснення прав, бажання проїхати до медичного закладу чи недовіри результатам тесту газоаналізатору Драгер не висловлював, що підтверджується доданими до матеріалів справи відеозаписами. Посилання ОСОБА_1 на порушення його прав працівниками поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, таких як не роз`яснення йому прав, ненадання можливості надати свої пояснення, відмову проїхати до медичного закладу за відсутності такої необхідності, невручення копії акту про огляд на стан сп`яніння суд сприймає як збудовану позицію захисту з метою уникнення відповідальності, яка не підтверджена належними та допустимими доказами.

Крім того, суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_2 , оскільки вважає їх не об`єктивними, так як він є товаришем ОСОБА_1 і може бути зацікавленим в уникненні останнім відповідальності.

Суд також враховує, що самостійно 01.10.2020 та у подальшому ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не звертався.

Згідно рапорту від 01.10.2020 інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП В Сумській області В.Мандрики, в якому зокрема зазначено, що під час патрулювання в м. Охтирка по вул. Батюка, 10 в 00 год. 09 хв. зупинено транспортний засіб ВАЗ 21043 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, йому запропоновано пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер в присутності двох свідків, на що водій погодився, проба позитивна 2,20% проміле. На водія складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП та протокол за ч.3 ст. 126 КУпАП. Водія від керування транспортним засобом відсторонено, транспортний засіб залишився за місцем паркування, зупинки (а.с.7). Зважаючи на викладене, посилання ОСОБА_1 про відсутність в матеріалах справи відомостей про відсторонення його від керування транспортним засобом суд до уваги не бере.

Доводи водія і його адвоката про те, що при оформленні матеріалів інспектором поліції водію не були роз`ясненні права та обов`язки спростовуються самим протоколом про адміністративне правопорушення і в якому стоїть підпис водія після речення про роз`яснення йому прав та обов`язків. Крім того, ОСОБА_1 скористався правовою допомогою під час розгляду в суді протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд приходить висновку, що вина ОСОБА_1 повністю доведена у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом тестування приладом Драгер позитивний 2,20% проміле.

При призначенні стягнення суд враховує характер скоєного, особу, що притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий та сімейний стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції статті за вказане правопорушення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки відповідно до довідки Територіального сервісного центру МВС № 5943 від 04.11.2020 № 31/18/5943-744 ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 категорії «В С», видане 15.07.2003 року ВРЕР ДАІ м. Охтирка. В даному випадку призначений вид покарання відповідає тяжкості та наслідкам скоєного правопорушення, а також забезпечить недопущення скоєння правопорушень на подальше.

Крім того, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі, який складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: (2102 грн. х 0,2)=420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 23, 33, ч. 1 ст. 130, ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок в прибуток держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Строк позбавлення права керування транспортними засобами рахувати з моменту вилучення у ОСОБА_1 водійського посвідчення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 420,40 грн, що підлягає сплаті на рахунок: Державна судова адміністрація України, 050, Отримувач коштів Охтирське УК/Охтирський район/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37981563, Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA0018013, Код класифікації доходів бюджету 22030101: судовий збір пункт 5.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Г. Яценко