Справа № 359/8184/20
Провадження № 3/643/4530/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2020 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 293329 від 12.10.2020, водій ОСОБА_1 за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-7 ДПНА «Бориспіль», керував транспортним засобом «Hyundai Sоnata», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість шкіри обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду у законом встановленому порядку на визначення стану наркотичного сп`яніння у лікарянарколога ЗОЗ КНП ББЛІЛ категорично відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав. Пояснив, що на вимогу працівників поліції проїхав з ними до закладу охорони здоров`я. При цьому, оскільки працівники поліції поводились незрозуміло, він спілкування з ними записував на свій мобільний телефон. В закладі охорони здоров`я працівники поліції запропонували йому здати сечу. Він перед зупиненням його автомобіля працівниками поліції відвідував вбиральню, тому фізіологічно не зміг здати сечу. Він повідомив працівникам поліції, що нещодавно відвідував вбиральню та не має фізіологічної можливість здати сечу, і попросив взяти в нього кров. Проте йому в здачі крові було відмовлено. Також він просив працівників поліції дати йому можливість поспілкуватись з лікарем, щоб пояснити останньому фізіологічну неможливість здати сечу. Працівники поліції повідомили його, що лікар прийде, коли він здасть сечу. Проте він фізіологічно не міг цього зробити. Після цього працівники поліції запросили свідків та почали складати відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. В подальшому, коли працівники поліції складали протокол, він повідомив, що вже може здати сечу, проте поліція відмовила йому в здачі вказаного аналізу. Після оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення він самостійно звернуся до закладу охорони здоров`я та здав відповідні аналізи, за результатами яких в стані наркотичного сп`яніння не перебував.

Працівники поліції, які оформлювали матеріали про адміністративне правопорушення, викликались в судове засідання, призначене на 29.12.2020, проте до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

На відеозапису, наданому працівниками поліції, зафіксовано, як ОСОБА_1 на запитання працівника поліції, чи згодний він пройти тест, відповідає, що згодний, але не зміг фізично, стояв з працівником поліції 10 хвилин у вбиральні, проте не зміг, так як перед цим в аеропорту вже це зробив. Після цього ОСОБА_1 в присутності свідків ще багаторазово зазначав, що намагався здати сечу, проте фізіологічно не може зараз це зробити (файл .mov, хвилини відеозапису 00:2400:37, 01:4002:40).

Вказані вище обставини зафіксовані і на відеозапису, який наданий ОСОБА_1 .

При цьому, згідно відеозаписів, працівники поліції не заперечували вказані вище пояснення ОСОБА_1 відносно того, що останній намагався здати аналізи, проте фізіологічно не зміг.

Також на відеозапису, наданому ОСОБА_1 , зафіксовано, як працівник поліції зазначає, що все залежить від того, як швидко ОСОБА_1 сходить до вбиральні. У відповідь ОСОБА_1 зазначає, що зараз не хоче у вбиральню, і запитує, чи можна здати кров. Працівники поліції йому відповідають, що це неможливо. Після цього ОСОБА_1 повідомляє, що тільки що в аеропорту сходив до вбиральні, зараз не хоче та повторно запитує, чому не можна здати кров. Працівники поліції йому відповідають, що процедура не передбачає (файл «VID-20201104-WA0000.mp4», хвилини відеозапису 01:45-02:10).

Також на відеозаписах, наданих ОСОБА_1 , зафіксовано, як він просить поспілкуватись з лікарем, на що працівники поліції відповідають, що лікар зайнятий.

Крім того, на відеозапису, наданому ОСОБА_1 , зафіксовано, як в подальшому, під час оформлення матеріалів, ОСОБА_1 повідомляє працівників поліції, що вже може здати аналізи, на що працівники поліції відповідають, що запізно та він це може зробити самостійно. Після цього ОСОБА_1 йде до лікарні, повідомляє працівника медичного закладу, що раніше фізично не міг здати аналіз, та запитує, чи можна це зробити зараз. У відповідь йому повідомляють про неможливість це зробити в даний час (файл з назвою «Відео заходу в лікарню»).

Крім відеозаписів, судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР №18 № 293329 від 12.10.2020, складений працівником поліції ОСОБА_2 , в якому ОСОБА_1 зазначено, що він з порушенням не згодний, пройти медичний огляд не відмовлявся, права та обов`язки йому не роз`яснені.

Також судом досліджені письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 11.10.2020, згідно яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога в закладі охорони здоров`я КНП ББЛІЛ; рапорт працівника поліції Друзенко В.Б.; направлення на огляд водія ОСОБА_1 .

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Таким чином, обов`язок доведення факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення покладений на працівників поліції. Зазначений факт повинен бути доведений поза розумним сумнівом шляхом надання суду належних, допустимих та достатніх доказів.

Порядок огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я врегульований розділом ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція).

Згідно пункту 7 розділу ІІІ Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Пунктом 12 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Відповідно до п. 13 розділу ІІІ Інструкції, для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Таким чином, Інструкцією прямо передбачено, що в разі неможливості взяття в обстежуваної особи зразків сечі, для дослідження можуть використовуватись інші біологічні речовини, в тому числі кров.

Доводи ОСОБА_1 відносно того, що він не відмовлявся від здачі сечі, а фізіологічно не зміг надати для аналізу вказану біологічну рідину, підтверджуються даними відеозаписів, в тому числі відеозапису, наданого працівниками поліції.

Суд приходить що висновку, що в ситуації неможливості отримати від ОСОБА_1 зразки сечі, останньому у відповідності до п. 12, 13 розділу ІІІ Інструкції повинно було бути запропоновано здати слину або змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а в разі неможливості цього кров.

При цьому, як встановлено судом з пояснень ОСОБА_1 та даних відеозапису, ОСОБА_1 неодноразово самостійно пропонував працівникам поліції здати кров, пояснюючи це фізіологічною неможливістю здати сечу.

Проте працівники поліції відмовили ОСОБА_1 у здачі крові.

Відповідно до п. 22 розділу ІІІ Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Суд, керуючись принципом верховенства права, а також засадами справедливості судового розгляду, які закріплені в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, приходить до висновку щодо неможливості покладення на ОСОБА_1 відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в ситуації, коли уповноважені державою компетентні органи всупереч вимог Інструкції не забезпечили ОСОБА_1 право здати іншу біологічну рідину, зокрема кров, та відмовили в клопотанні ОСОБА_1 щодо здачі крові після отримання його пояснень щодо об`єктивної неможливості здачі ним сечі з фізіологічних причин.

Також суд враховує, що пунктом 12 розділу ІІІ Інструкції передбачено можливість дослідження, крім сечі, й інших біологічних середовищ таких як слина, змиви з поверхні губ тощо. Між тим будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 пропонували здати зразки вказаних біологічних середовищ та він відмовився від цього, матеріали справи не містять, хоча з технічної точки зору отримання слини, змивів з поверхні губ тощо, як вбачається, є простішим та не потребує активної участі обстежуваної особи.

Крім того, суд приймає до уваги, що згідно пояснень ОСОБА_1 та наданого ним відеозапису, він в подальшому, під час оформлення матеріалів, повідомив працівників поліції, що вже може здати аналізи, та запропонував це зробити, проте працівники поліції йому відмовили в цьому. Після цього ОСОБА_1 самостійно пройшов до медичного закладу, в якому перебував до цього з працівниками поліції, проте там йому також було відмовлено в можливості здати аналізи.

В подальшому, після оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, згідно пояснень ОСОБА_1 , він звернувся до ТОВ «Боріс» та пройшов у вказаному медичному закладі огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Згідно довідки ТОВ «Боріс», тест на визначення 10 наркотичних речовин, проведений відносно ОСОБА_1 , показав негативний результат. Дата замовлення 12.10.2020, 01:53.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо недоведеності події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Дані протоколу про адміністративне правопорушення, письмових пояснень двох осіб та рапорту працівника поліції відносно того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, судом відхиляються, оскільки з досліджених судом доказів, в тому числі даних відеозапису, вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював відмову від проходження такого огляду, а зазначав на відсутності у нього фізіологічної можливості здати сечу та одночасно у відповідності до вимог Інструкції просив взяти в нього кров.

Наявність у ОСОБА_1 , згідно даних протоколу, окремих зовнішніх ознак наркотичного сп`яніння, на переконання суду, само по собі не може бути підставою для притягнення його до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан такого сп`яніння. Вказані зовнішні ознаки є підставою для призначення огляду на стан наркотичного сп`яніння, який повинен проводитись у відповідності до вимог законодавства України, зокрема Інструкції.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене вище, суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, викладеної зокрема в рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Враховуючи підстави, з яких суд закриває провадження у справі, суд не вбачає необхідності надавати оцінку по суті іншим доводам ОСОБА_1 , зокрема відносно того, що йому не були роз`яснені його права, що працівники поліції, які доставляли його до закладу охорони здоров`я, по дорозі заїхали випити каву тощо.

Керуючись ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Крівцов Д.А.