Єдиний унікальний номер 756/7753/20 Головуючий в суді I інстанції Шевчук А.В.
Апеляційне провадженя № 33/824/3633/2020 Суддя-доповідач Гриненко О.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року суддя Київського апеляційного суду Гриненко О.І., розглянувши з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2020 року, прийняту щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави. Згідно із постановою судді, ОСОБА_1 22 червня 2020 року о 01 годині 35 хвилин по вул. Прирічній, 37 в м. Києві керував транспортним засобом «ROVER», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager». Тест позитивний 1,14%, чим порушив п.2.9(а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови через порушення норм матеріального та недотримання процесуального права, просить постанову Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі ст. ст. 17, 18,п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт вказує на відсутність у матеріалах справи будь-яких належних доказів, які б свідчили про сповіщення його про місце і час розгляду справи. Це призвело до порушення судом його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, а також ст. 245 КУпАП. Апелянт вказує, що керування ним транспортним засобом 22 червня 2020 року було пов`язане із крайньою необхідністю, оскільки він змушений був везти брата, який отримав травму голови, до лікарні.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2020 року, оскільки його не було повідомлено про місце та час розгляду справи, а копію постанови він отримав 17 липня 2020 року.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2020 року, вважаю, що останнє підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 участі в судовому засіданні під час винесення оскаржуваного рішення не приймав, а копію постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2020 року, згідно запису у журналі видачі копій судових документів, отримав 17 липня 2020 року. Враховуючи викладене, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду ОСОБА_1 пропущений з поважних причин, а тому має бути поновлений.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №422889 від 22 червня 2020 року (а.с.1), чеком-роздруківкою результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу - результат 1,14 проміле (а.с.2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в присутності яких ОСОБА_1 погодився у встановленому законом порядку пройти огляд на стан сп`яніння (а.с.6), рапортом Командиру роти 2 батальйону 4 полку 1 УПП у м. Києві ДПП ст. лейтенанта поліції Чорного Є.В. (а.с.7), відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.9).

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП, то йому було забезпечено можливість реалізації процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП, тобто його права передбачені вказаною нормою закону були поновлені апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що до нього повинні бути застосовані положення ст. 18 КУпАП також є безпідставними.

Так, згідно ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження доводів апелянта, що його дії вчинені в умовах крайньої необхідності. Отже, вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, з урахуванням суспільної небезпеки вказаного порушення, не може бути визнано таким, що вчинене у стані крайньої необхідності.

Таким чином, вважаю, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а відтак підстав для її задоволення апеляційний суд не вбачає.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, відношення до вчиненого і майнового стану.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням викладеного, вважаю, що постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко