№ 3/756/5227/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2020 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Дев`ятко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 27 липня 2020 року о 13 год. 15 хв. в м. Києві по просп. Степана Бандери, 23 керував автомобілем «Skoda Fabia», реєстраціний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КпАП України).

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, через свого захисника - адвоката Сучкова О.С., надав суду письмові пояснення, у яких зазначив, що вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, він не визнає, автомобілем не керував, оскільки той мав технічні несправності. Вважає, що поліцейські неправомірно змусили його проходити огляд на визначення стану сп`яніння. У зв`язку з тим, що він автомобілем не керував, він відмовився від проходження огляду у лікаря-нарколога, про що на боді-камеру повідомив працівників поліції та підписав протокол. Після цього, його колега по роботі відбуксирував його автомобіль на СТО на ремонт.

Захисник - адвокат Сучков О.С., у судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення з підстав, викладених ним у письмовому клопотанні. Так, у клопотанні захисником, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини та практику національних судів України, зазначено, що наявними в матеріалах справи доказами не доведений факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, оскільки не доведено саме факту керування транспортним засобом. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути для суду достатнім доказом на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке ставиться йому в провину. Пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є належними доказами на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем. Також захисником зазначено про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення неправильно вказані ознаки сп`яніння, які нібито мав ОСОБА_1 , з обставин, викладених у протоколі, не зрозуміло, від проходження огляду на визначення стану якого саме сп`яніння відмовився його підзахисний, тобто неправильно зазначена суть адміністративного правопорушення. Крім того, порушено сам порядок направлення водія для проходження медичного огляду для виявлення стану сп`яніння, на боді-камері поліцейського відсутні свідки, у присутності яких ОСОБА_1 нібито пропонувалося пройти огляд. До протоколу не долучено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Суд, вислухавши захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення.

Частиною першою статті 130 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог статей 245, 280 КпАП України, повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа, у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Надаючи оцінку доказам, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що факт адміністративного правопорушення мав місце, вина ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються наступними доказами:

- протоколом серії ДПР18 № 143885 від 27.07.2020, у якому зазначено усі відомості, необхідні для вирішення справи, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, зазначені ознаки сп`яніння, що засвідчили свідки своїми підписами; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (останній прибув до суду та підтвердив пояснення, що надав працівникам поліції), які підтвердили обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, пояснили, що у їхній присутності водій ОСОБА_1 відмовився пройти огляд для визначення стану сп`яніння у лікаря-нарколога у медичному закладі;

- висновком лікаря КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» ОСОБА_4 від 27.07.2020, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння;

- письмовим зобов`язанням ОСОБА_1 від 27.07.2020 не сідати за кермо будь-якого транспортного засобу упродовж трьох днів;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського АА 00635, з якого вбачається що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд для визначення стану сп`яніння у медичному закладі, на що останній відмовився.

Згідно із п. 12 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Вказані положення Інструкції відповідають статтям 12, 13 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», відповідно до яких встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження), а медичний огляд проводиться за направленням поліцейських.

Отже, зазначеними нормативно-правовими актами регламентований порядок проведення огляду у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналізуючи вказані докази суд приходить до висновку, що працівники поліції діяли у межах повноважень та відповідно до вимог Інструкції, докази, що містяться в матеріалах справи, повністю узгоджуються між собою та підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

При цьому суд не бере до уваги доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, вважає це способом захисту, оскільки це спростовується протоколом про адміністративне правопорушення та письмовими поясненнями свідків, а також тим, що протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень.

Твердження захисника про те, що у протоколі не зазначено вид сп`яніння - алкогольне, наркотичне чи інше, для визначення якого ОСОБА_1 направлено на огляд до медичного закладу, у зв`язку з чим неможливо встановити яке саме правопорушення з передбачених у ст. 130 КпАП України вчинене ОСОБА_1 , суд також вважає неспроможним, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено саме про керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння.

Допущені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 неточності в описі ознак наркотичного сп`яніння, виявлених в останнього, не спростовують обставин, викладених у протоколі та не впливають на кваліфікацію дій останнього.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що подія правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, мала місце, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доведена повністю.

Обставини, що пом`якшують або обтяжують адміністративну відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлені.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Крім того, в порядку ст. 40-1 КпАП України з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 130 ч. 1, 252, 268, 284 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя В.В. Дев`ятко