П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2020 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського ВП ГУНП у Київській області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 2 ст. 154 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

21 вересня 2020 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , порушив правила вигулювання тварин, а також їх тримання, а саме: допустив самовільний вигул собаки породи «Німецька вівчарка», без намордника та повідка, що призвело до того, що собака заподіяла шкоду здоров`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав, пояснив, що приймає всі заходи, щоб собака самовільно не виходила з подвір`я. 21.09.2020 року собака сама відчинила паркан та вибігла на вулицю, що призвело до заподіяння шкоди неповнолітній ОСОБА_2 . Він відразу підійшов до дівчини, у неї була лише гематома, дружина пропонувала дівчинці провести її додому, але вона відмовилась. У ОСОБА_2 одяг був цілий. Мати дівчинки десять діб ходила до них, спостерігала за собако. Собака у них привита, але документів на собаку не має.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що свідком, як собака напала на її доньку ОСОБА_4 вона не була, їй донька розповіла, що коли вона гуляла на вулиці на неї напав сусідський собака породи «Німецька вівчарка», яка кинулась їй на спину і вкусила. Ми неодноразово ходили до господаря собаки, щоб поспілкуватися, але вони переховувались не відчиняли двері. Звернулися з заявою до працівників поліції, так як ОСОБА_1 надав нам не правдиві документи на собаку, в зв`язку з чим ми змушенні були ходити десять діб та спостерігати за собакою, чи вона не хвора. ОСОБА_1 надав документи на іншу собаку, на собаку яка вкусила її доньку у нього документів не має. На даний час вона не має претензій до ОСОБА_1 .

Допитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_2 в присутності матері ОСОБА_3 пояснила, що 21.09.2020 року вона гуляла на вулиці зі своєю собакою, яка була на повідку. З подвір`я будинку сусіда ОСОБА_1 вибігла собака породи «Німецька вівчарка», кинулась їй на спину і вкусила, повз їхав якийсь автомобіль та посигналив і дана собака втекла. Їй пропонувала дружина ОСОБА_1 провести її додому, але вона відмовилась.

Відповідно до ст.9 Закон України «Про захист тварин від жорстокого поводження» фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Частиною 2 ст.154 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.154 КУпАП, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідальність за ч.1 ст.154 КУпАП настає у разі тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку).

Згідно Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджені Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством сільського господарства УРСР, Міністерством охорони здоров`я УРСР від 17.06.1980 року, при додержанні вимог, вказаних у пункті 2 цих Правил, дозволяється тримати собак у населених пунктах - у вільному вигулі на ізольованій, добре обгородженій території (в ізольованому приміщенні), на прив`язі або без неї.

Оголосивши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , дослідивши рапорта працівників поліції, заяву ОСОБА_3 , письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , довідку травматологічного пункту Білоцерківської дитячої лікарні № 2, оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд визнає доведеним належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.

У диспозиції ч. 1 ст. 154 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі порушення правил тримання собак і котів, а саме: тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях.

Частиною 2 ст. 154 КУпАП передбачено відповідальність, за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від трьох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від чотирьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 29 КУпАП конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

При застосуванні адміністративного стягнення, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, її відношення до вчиненого, конкретних обставин справи, вважаю що стягнення у виді штрафу, в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП. відповідає вимогам статей 23, 33 КУпАП і є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Накладаючи адміністративне стягнення в межах ч.2 ст.154 КУпАП, суд враховує що в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують право власності ОСОБА_1 на тварину, яка підлягає конфіскації.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.40-1, ч.2 ст.154, 221, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП та застосувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. в дохід держави.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяС. І. Дорошенко