запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/773/20Головуючий у 1-й інстанції Геєць Ю.В.
Єдиний унікальний №335/6932/20Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Нікітенка Р.В., потерпілого ОСОБА_2 , його представника-адвоката Тютюника М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 04.08.2020 року о 17 год. 55 хв. в с.Сонячне Запорізького району по вул.Академічній водій ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ЗАЗ 110307» з номерним знаком НОМЕР_1 , змінюючи напрямок руху, здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «Mercedes Vito» з номерним знаком НОМЕР_2 , належного водієві ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджено, травмованих не має.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а за ст.124 КУпАП призначити йому стягнення у виді штрафу в межах санкції статті.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він свою винну у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнав повністю, правопорушенням не завдано шкоду особам, а тільки автомобілі зазнали механічних пошкоджень, потерпілому було відшкодовано матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП.

Крім того, апелянт зазначив, що з матеріалів справи не встановлено факту керування ним транспортним засобом в стані сп`яніння, покази свідків не можуть бути доказом даної обставини. В стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 ввів себе вже після ДТП, оскільки він самостійно покинув місце ДТП і вже після цього випивав горілку.

Проходження ОСОБА_1 перевірки на стан сп`яніння мало місце після двох годин з моменту вчинення ДТП, що зумовлює неможливість прийняття до уваги результатів такої перевірки.

Відеозапис події здійснювався також зі спливом двох годин після вчинення ДТП.

Заслухавши ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Нікітенка Р.В., які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, потерпілого ОСОБА_2 , його представника-адвоката Тютюника М.В., які заперечували проти апеляційної скарги, та просили постанову суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст.294 КУпАП не переглядаються.

Суд дійшов правильного висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення в повному обсязі підтверджена даними, що містяться:

-у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №101309 від 04 серпня 2020 року, згідно з яким ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, від дачі пояснень по суті порушення та отримання копії протоколу відмовився;

-роздруківкою результатів приладу "Drager", з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу "Alcotest Drager 6810", а результат тестування склав 3,67 ‰;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд ОСОБА_1 був проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, нечітка мова;

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які підтвердили факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу "Alcotest Drager 6810" та виявлення в результаті цього позитивного результату - 3,67 ‰.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення за викладених в постанові суду обставинах.

Викладені у постанові висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, в т.ч. ці висновки підтверджуються відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків за допомогою спеціального технічного засобу "Alcotestт Drager 6810", відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі в присутності двох свідків.

Твердження апелянта про те, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, нічим не підтвердженні і повністю спростовуються поясненнями потерпілого ОСОБА_2 наданими ним в суді апеляційної інстанції та згідно яких, водій ОСОБА_1 скоїв зіткнення з його припаркованим транспортним засобом. Після ДТП він підійшов до автомобіля ОСОБА_1 та оскільки останній не виходив з автомобіля, відкрив двері та побачив, що ОСОБА_1 перебуває в стані сильного алкогольного сп`яніння, та не реагував на його звернення, на що він відібрав ключі від автомобіля, після чого ОСОБА_1 вийшов з автомобіля і пішов у невідомому напрямку, він викликав поліцію.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_5 пояснив, що він був свідком як водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ 110307», заїжджаючи на паркувальний майданчик, здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «Mercedes Vito». При цьому водій ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння та покинув місце ДТП.

У суду не має підстав ставити під сумнів пояснення свідка ОСОБА_5 , як особі не зацікавленої у прийнятому судом рішенні та безпосереднього очевидця подій, оскільки вони об`єктивно узгоджуються з обставинами встановленими під час дослідження доказів у їх сукупності.

Апеляційний суд критично ставиться до заперечень апеляційної скарги, щодо неможливості прийняття до уваги результатів перевірки ОСОБА_1 на стан його алкогольного сп`яніння через те, що з моменту ДТП до моменту проведення перевірки минуло більш, ніж 2 години.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що згідно з ч.4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Сторонами не заперечується той факт, що ОСОБА_1 , не дочекавшись приїзду співробітників поліції, покинув місце ДТП. Поліціанти встановили місце його знаходження і доправили на місце ДТП близька 20.15 год. 04.08.2020 року. Лише після встановлення винуватця ДТП, з`ясувавши його особу і факт керування саме ОСОБА_1 автомобілем, яким було пошкоджено автомобіль «Mercedes Vito», у співробітників поліції виникли підстави для здійснення огляду ОСОБА_1 на стан його алкогольного сп`яніння.

Оскільки такий огляд було проведено вже о 20.17 год. передбачений ч.4 ст.266 КУпАП двогодинний строк перевірки особи на стан сп`яніння пропущений не був.

А тому в цій частині доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Доводи захисника про те, що суд безпідставно не закрив провадження у справі на підставі п.6 ст.247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, не ґрунтуються на вимогах закону з огляду на таке.

Так, до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння виключено з ч.1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст.286-1 КК України.

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені зміни до Закону № 2617-VIIІ.

Так, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX, у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадив нову редакцію ст.130 КУпАП та виключав адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, у зв`язку із запровадженням кримінальної відповідальності; у пункті 2 Розділу І Закону №2617-VIIІ виключено підпункт 171, яким доповнено КК України статтею 286-1. Отже, залишилась адміністративна відповідальність за вчинення таких дій.

Відповідно до вимог ч.1 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

В даному випадку адміністративне правопорушення було вчинено 04.08.2020 року, тобто під час дії закону, яким за керування транспортним засобом у стані сп`яніння передбачено адміністративну відповідальність.

У контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги захисника про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.

У зв`язку з наведеним, у суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у встановлених цим Кодексом межах.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 в цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 335/6932/20