КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/2763/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, 12 жовтня 2019 року о 15 годині водій ОСОБА_1 в м. Києві, по Столичному Шосе, 42 керував транспортним засобом DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, звужені зіниці, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення вимог процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження в справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

На обґрунтування вимог ОСОБА_1 зазначає, що справу було розглянуто за його відсутності, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Стверджує, що наркотичні засоби він не вживає і не вживав. Вважає, що судове рішення містить явно неправдиві відомості, які спростовуються матеріалами справи. Зокрема, звертає увагу на те, що час правопорушення в протоколі, відеозаписі та поясненнях свідків зовсім різний. З відеозапису слідує, що його зупинили о 14:13, а в протоколі вказано, що о 15:00 він ще керував транспортним засобом. За поясненнями свідків, він начебто погодився пройти тест на алкотестер, але звинувачення стосується відмови від наркоогляду у лікаря. Відповідно до відеозапису свідки взагалі його не бачили, зважаючи на особливості тягача.

Апелянт посилається і на те, що працівники поліції не роз`яснили йому наслідки відмови від огляду на стан сп`яніння, що також є підставою для скасування судового рішення.

Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі заявив клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду від 19 грудня 2019 року, яке обґрунтував тим, що не повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, з 18 жовтня 2019 року до 03 листопада 2019 року перебував у відрядженні за межами України, 12 листопада 2019 року виїхав з України із польською робочою візою і повернувся лише 09 травня 2020 року, а про зміст судового рішення дізнався тільки 12 червня 2020 року.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув,клопотання про відкладення розгляду справи не подав, а тому його неявка, з огляду на положення ч. ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду ОСОБА_1 пропущений із поважних причин, оскільки розгляд справи відбувся за його відсутності, протягом тривалого часу він перебував за межами України, що підтверджується відповідними документами, копію постанови отримав 12 червня 2020 року, а з апеляційною скаргою звернувся 15 червня 2020 року, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню, водночас апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водночас, за змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Апеляційним переглядом установлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП правильно застосував норми матеріального права та не допустив істотного порушення процесуальних норм.

З матеріалів провадження слідує, що справу розглянуто під час відсутності ОСОБА_1 , для належного сповіщення якого про місце і час судового засідання судом вживалися передбачені законом заходи. При цьому необхідно зазначити, під час складання протоколу ОСОБА_1 повідомлялося про те, що справа буде розглядатися Голосіївським районним судом м. Києва, але тривалий час він самостійно не цікавився рухом справи про адміністративне правопорушення, хоча не мав у цьому перешкод.

Крім того, розглядаючи справу під час відсутності порушника, суддя керувався тривалістю перебування справи в його провадженні, адже згідно з ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Водночас, згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є не тільки всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, а і своєчасне з`ясування таких обставин, а також запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, що також є метою адміністративного стягнення згідно з ст.23 КУпАП, яке може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому при розгляді справи в апеляційному суді права ОСОБА_1 були відновлені, він отримав можливість реалізувати їх у повному обсязі, однак не скористався цим. А тому допущене суддею місцевого суду порушення норм процесуального права не вплинуло на правильність прийнятого рішення.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, то вони є непереконливими, оскільки вимоги п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 виконано не було, отже суддя місцевого суду дійшов правильного висновкупро його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 164759 від 12 жовтня 2019 року, який складений уповноваженою на те особою за участі двох свідків, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Зокрема, в протоколі вказані відомості щодо часу та місця керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зазначені виявлені у нього поліцейським ознаки наркотичного сп`яніння та дії водія щодо ухилення від огляду (а.с. 1).

Не викликають жодних сумнівів у їх достовірності письмові поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за змістом яких водій ОСОБА_1 12 жовтня 2019 о 15 год 10 хв в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку (а.с. 2).

Підтверджуються фактичні обставини правопорушення також відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського, з якого вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівником поліції за порушення ПДР, в подальшому водій без дозволу поліцейського продовжив рух та знову був зупинений. У водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та поліцейський у присутності двох свідків запропонував йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, від якого ОСОБА_1 відмовився (а.с. 5).

Такі докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними. Вони отримані згідно з визначеною законом та підзаконними актами процесуальною процедурою та об`єктивно узгоджуються між собою.

Що стосується посилань ОСОБА_1 на те, що він не вживає наркотичні засоби і не перебував у стані наркотичного сп`яніння, то вони не заслуговують на увагу.

Перш за все слід зазначити, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення і він притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як убачається з матеріалів справи, ознаки наркотичного сп`яніння, які були виявлені поліцейським у ОСОБА_1 , докладно описані в протоколі про адміністративне правопорушення, з чим погодилися свідки, підписавши указаний протокол без зауважень, та не оспорювалися ОСОБА_1 під час фіксування працівником поліції його відмови від огляду, що фактично підтверджується відеозаписом. Разом із цим виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння в розумінні п. 2, 3, 4 розділу І, п. 12 розділу ІІ Інструкції є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наводить жодного аргументу, який би ставив під сумнів законність дій працівників поліції та існування події правопорушення, а посилання на те, що поліцейські не роз`яснили йому наслідки відмови від огляду на стан сп`яніння є безпідставним, оскільки такі наслідки пов`язані з вимогами п. 2.5 ПДР України, що віднесено до обов`язків водіїв транспортних засобів, а за змістом п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цим Правил.

Доводи ОСОБА_1 , які зводяться до того, що час вчинення адміністративного правопорушення, який вказаний у протоколі, не відповідає часу події у відеозапису з нагрудної камери АА№00084 інспектора патрульної поліції, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на правильність прийнятого суддею місцевого суду рішення. Відеозапис проводився на місці вчинення правопорушення і на ньому зафіксовано розвиток подій, що передував складанню протоколу про адміністративне правопорушення, разом із цим час у відеозапису залежить від особливостей конкретного пристрою фіксації.

Твердження ОСОБА_1 про те, що свідки взагалі не могли його бачити є надуманим, оскільки спростовується відеоматеріалами з місця події, які безпосередньо свідчать про наявність та обставини правопорушення, вчиненого апелянтом.

Отже, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 19 грудня 2019 року відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, тому судове рішення постановлено з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП та відсутні законні підстави для його скасування із закриттям провадження в справі, як про це просить ОСОБА_1 .

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із санкції зазначеної правової норми та в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За вказаних обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко