Номер провадження: 33/813/805/20
Номер справи місцевого суду: 523/5085/20
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Лопотан В.І.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -Огли Гаспарянц Дмитра Михайловича на постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 30 квітня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство Азербайджан, місце реєстрації та мешкання: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.1 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 30 квітня 2020 рокуОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство Азербайджан, місце реєстрації та мешкання: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000 гривень, без конфіскації виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство Азербайджан, місце реєстрації та мешкання: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок в дохід держави.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, представник ОСОБА_1 Гаспарянц Дмитро Михайлович подав апеляційну скаргу, у якій також просив суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 30 квітня 2020 року, скасувати її та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду призначеного на 12.10.2020 року з`явився представник ОСОБА_1 адвокат Гаспарянц Д.М.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі та клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що судовий розгляд у суді першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_1 , а відомостей про отримання ним копії оскаржуваної постанови суду, у матеріалах справі немає.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції.

За таких обставин та враховуючи вищенаведені обставини, апеляційний суд вважає, що зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Диспозиція ч.1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за порушення особою встановлених законом вимог здійснення діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Судовим розглядом справи встановлено, що 13.03.2020 року ОСОБА_1 , допустив порушення порядку ведення господарської діяльності, а саме знаходячись за адресою: м. Одеса, проспект Добровольського, 109-А, здійснював пасажирські перевезення на автомобілі "Opel" державний номерний знак НОМЕР_1 без дозвільних документів, чим порушив законодавство про господарську діяльність.

У відношенні ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 за № 755045 від 13 березня 2020 року по ч.1 ст. 164 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.1),

- довідкою про результати проведення перевірки інформації, викладеної в матеріалах справи (а.с.2),

- поясненнями (а.с.6) та іншими матеріалами справи.

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , встановленою постановою судді Суворовського районного суду м.Одеси від 30 квітня 2020 року та вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 ніколи не займався таким видом господарської діяльності як перевезення пасажирів, тобто, обставини, які викладені в протоколі серії АПР18 за № 755045 від 13 березня 2020 року не відображають істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, не підлягають до задоволення, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та матеріалах справи, а висновки місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, яким надано належну оцінку у їх сукупності та взаємозв`язку.

Також, є безпідставними і доводи апелянта про те, що протокол складений з порушенням вимог чинного законодавства.

Так, за змістом частин 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

З матеріалів справи вбачається, що будь-яких зауважень щодо змісту протоколу ОСОБА_1 не заявляв, при цьому сам підписав цей протокол, а тому доводи його апеляційної скарги в цій частині також є необґрунтованими.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не розумів за скоєння якого адміністративного правопорушення його мають намір притягнути є надуманими, які він наводить виключно з метою уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, усі доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, та на думку суду апеляційної інстанції, спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

З урахуванням вищевикладеного, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суд повно та всебічно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи, досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених районним судом обставин події.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

З врахуванням викладеного, за наслідками апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги, апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 30 квітня 2020 року.

На підставі наведеного та керуючись статтями 23, 30, 33, 36, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити представнику ОСОБА_1 -Огли Гаспарянц Дмитру Михайловичу строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 30 квітня 2020 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -Огли Гаспарянц Дмитру Михайловичу залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 30 квітня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство Азербайджан, місце реєстрації та мешкання: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра