Провадження № 33/4820/329/20
Справа № 675/768/20 Головуючий в 1-й інстанції Трасковський С. Л.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2020 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06 травня 2020 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

За постановою суду, 23 квітня 2020 року о 23 год. 40 хв., в с. Мякоти по вул. Мамлая, 30 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в КНП «Ізяславська ЦРЛ». Вказаними діями, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 квітня 2020 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанову суду вважає незаконною та необґрунтованою, такою, що винесена з порушенням конституційних прав людини, норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом у справі в розумінні положень ст. 251 КУпАП.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.04.2020 року № 21 є недопустимим доказом, оскільки проведений лікарем, який не пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно чинного законодавства.

Працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки вони не забезпечили проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Суд першої інстанції безпідставно послався у своїй постанові на відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, як на доказ його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду про те, що працівники поліції намагались його зупинити під час руху автомобіля є припущенням, яким не може підтверджуватись його вина у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки його поясненням в судовому засіданні, а саме тому, що заїхавши на подвір`я свого будинку та перебуваючи в салоні автомобіля, він помилково, замість води випив коньяк домашнього виробництва.

Апелянт ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про розгляд поданої ним апеляційної скарги, що підтверджується даними відстеження рекомендованого повідомлення (трекінгу) Укрпошти про судовий виклик у справі від 01 червня 2020 року, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань про відкладення справи, до початку її розгляду до апеляційного суду не подав.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Висновок суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.

Зокрема, даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 238674 від 24 квітня 2020 року, згідно яких 23 квітня 2020 року о 23 год. 40 хв. в с. М`якоти по вул. Мамлая, 39, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в КНП «Ізяславська ЦРЛ». Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- висновку КНП «Ізяславська ЦРЛ» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 21 від 24.04.2020 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Результат тесту - 2,33 ‰ (а.с. 2).

Вказані обставини підтверджуються також даними відеозаписів означеної події, які зафіксовані на відеокамери працівниками поліції (а.с. 4).

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_2 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Твердження апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом у справі в розумінні положень ст. 251 КУпАП, є безпідставним, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 238674 за ч. 1 ст. 130 КупАП щодо ОСОБА_1 складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, містить всі необхідні відомості, а тому такий є належними та допустимим доказами у справі, відповідно до ст. 251 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд вважає необґрунтованим твердження ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції безпідставно послався у своїй постанові на відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, як на доказ його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, з відеозаписів, наявних в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 , на увімкнені проблискові маячки червоного кольору автомобіля працівників поліції не реагував та продовжував рух. Зупинився ОСОБА_1 лише у дворі свого будинку. В ході розмови працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. У встановленому законом порядку, в медичному закладі КНП «Ізяславська ЦРЛ» було проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, результат тесту 2,33 ‰. Вказані обставини підтверджують перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тому, суд першої інстанції правильно послався у своїй постанові на відеозапис з нагрудних камер поліцейських, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, твердження апелянта, що висновок суду про те, що працівники поліції намагались його зупинити під час руху автомобіля є припущенням, яким не може підтверджуватись його вина у вчиненні адміністративного правопорушення - спростовується вищевказаними доказами, оскільки з наявних відеозаписів чітко вбачається як працівники поліції з увімкненими проблисковими маячками червоного кольору рухались позаду автомобіля ОСОБА_1 та наздогнали останнього біля його будинку, де він і зупинився.

Тому, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є доведеним на основі зібраних у справі доказів, яким судом першої інстанції було надано належну правову оцінку.

Доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки його поясненням в судовому засіданні, а саме тому, що заїхавши в подвір`я свого будинку та перебуваючи в салоні автомобіля, він помилково, замість води випив коньяк домашнього виробництва, апеляційний суд до уваги не приймає.

Як вбачається з висновку КНП «Ізяславська ЦРЛ» № 21 від 24.04.2020 року, ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння, результат тесту - 2,33 ‰. Оскільки, вказаний результат тесту перевищує допустимий вміст алкоголю в крові (0,2 ‰) більше ніж в десять разів, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження ОСОБА_1 про вживання ним алкогольного напою в дворі його будинку є способом захисту від пред`явленого звинувачення, спрямованим на уникнення адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому такі до уваги не приймає.

Посилання ОСОБА_1 на те, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.04.2020 року № 21 є недопустимим доказом, оскільки проведений лікарем, який не пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно чинного законодавства, апеляційний суд не бере до уваги.

Так, з наказу «Про проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», виданого головним лікарем КНП «Ізяславська центральна районна лікарня» № 42, від 21.01.2020 року вбачається, що медичні огляди на стан сп`яніння проводить лікар-нарколог ОСОБА_3 в робочі дні в межах робочого часу. У вихідні, святкові дні та нічний час медичне обстеження проводять чергові лікарі, які пройшли навчання і ознайомились з правилами та інструкцією про порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Медичне обстеження проводиться лікарем враховуючи дані об`єктивного обстеження, а також з використанням апарату для визначення кількісного вмісту алкоголю у видихуваному повітрі системи Драгер.

З огляду на вказане, зазначені положення наказу підтверджують право лікаря ОСОБА_4 проводити огляд на стан сп`яніння у КНП «Ізяславська ЦРЛ».

Твердження про те, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки вони не забезпечили проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу, апеляційний суд не приймає до уваги.

Так, з відеозаписів, наявних в матеріалах справи вбачається, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. Будь-яких пропозицій проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не висловлював, та пройшов такий в КНП «Ізяславська ЦРЛ». З відеозапису також вбачається, що після проведення огляду, працівниками поліції складався протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , оголошувався його зміст, після чого останній відповів «добре, я зрозумів», щодо результатів тесту не заперечував. Отже, апеляційним судом не вбачається порушення працівниками поліції процедури проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки такий був проведений згідно з чинним законодавством.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06 травня 2020 року є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.