Провадження №: 3-зв/752/29/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 грудня 2019 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Дмитрук Н.Ю. розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Валігурі Дмитру Миколайовичу у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

встановив:

В провадженні судді Голосіївського районного суду Валігури Д.М. перебувають шістнадцять справ про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

16 грудня 2019 року ОСОБА_1 подано заяву про відвід головуючого судді Валігури Д.М. від розгляду справи № 752/20216/19 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Саргсян Е.С., заяву підтримала, просила її задовольнити і відвести суддю Валігуру Д.М. від розгляду справи № 752/20216/19.

Заява мотивована тим, що в провадженні судді Валігури Д.М. 16 матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частинами 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП. 23.10.2019 р. прокурор подав судді Валігурі Д.М. клопотання про об`єднання вищезазначених справ в одне провадження. 05.11.2019 р. під час судового засідання суддя Валігура Д.М. відмовив у задоволенні прокурора про об`єднання вищезазначених справ в одне провадження. В ході обговорення цього питання суддя Валігура Д.М. різко відповів підвищеним тоном: «А хто буде наповнювати бюджет?!». Вважає, що цією негативною емоційною реплікою та відмовою у об`єднанні справ, що сприятливо для ОСОБА_1 , суддя Валігура Д.М. навіть не розпочавши розгляду справи по суті, одразу продемонстрував свою упередженість стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та подав приклад обвинувального ухилу у судочинстві та є неприпустимим у правовій державі.

Судом встановлено, що в Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід судді. Проте, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства мають відповідні статті про відвід, а тому, при розгляді даної заяви про відвід, слід застосовувати аналогію права.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а тому наявні підстави для розгляду заяви про відвід по суті.

Вислухавши заявника, ознайомившись із змістом заяви про відвід, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Як на підставу, яка свідчить про необ`єктивність і упередженість судді Валігури Д.М., заявник посилається на необґрунтовану відмову судді у задоволенні клопотання прокурора про об`єднання 16 проваджень відносно нього, які перебувають у провадженні судді Валігури Д.М., в одне судове провадження, а також на емоційну репліку головуючого під час обговорення клопотання про об`єднання проваджень.

Натомість сама по собі незгода учасника провадження з процесуальними рішеннями і діями судді, під час розгляду справи, не може бути підставою для відводу, а всі зазначені обставини можуть бути предметом розгляду судом апеляційної інстанції, у разі оскарження особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, прийнятого суддею рішення за результатами розгляду справи у суді першої інстанції.

Наявність інших підстав, які передбачені законом, що виключають можливість участі судді Валігури Д.М. у розгляді даної справи, не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись положеннями ч.7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» ст.ст. 268, 271 КУпАП України, суд,-

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід головуючого судді Валігури Дмитра Миколайовича від розгляду справи № 752/20216/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає, набирає законної сили після її проголошення.

Суддя Н.Ю. Дмитрук