Справа № 755/140/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" січня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, яка працює ФОП «ОСОБА_1.», зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164-5 КУпАП,

встановив:

як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №105/26-15-40-01-17 від 17 грудня 2018 року, що при проведенні перевірки встановлено факт зберігання з метою подальшої реалізації алкогольних напоїв, що знаходяться у кафе «Хутір Водограй» у ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) без наявності марок акцизного податку встановленого зразка, чим порушено ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», що викладено у акті про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами № 4174-26-15-40-01/НОМЕР_1 від 07 вересня 2018 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечувала проти визнання винною ОСОБА_1 з тих підстав, що на даний момент оскаржуються податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій № від 21 вересня 2018 року видані на підставі акту № 4174-26-15-40-01/НОМЕР_1 від 07 вересня 2018 року. Із зазначених підстав просила закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності суддя дійшов такого висновку.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений за ч. 1 ст. 164-5 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 164-5 КУпАП передбачена відповідальність за зберігання або транспортування алкогольних напоїв чи тютюнових виробів з підробленими чи фальсифікованими марками акцизного податку посадовими особами підприємств - виробників, імпортерів і продавців таких товарів.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від №105/26-15-40-01-17 від 17 грудня 2018 року наявний в матеріалах справи акт перевірки № 4174-26-15-40-01/НОМЕР_1 від 07 вересня 2018 року не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164-5 КУпАП, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 56.2 ст. 56 ПК України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Згідно із положеннями ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Положеннями п. 56.18 ст. 56 ПК України надано право платнику податків на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як зазначає особа, яка притягається до адміністративної відповідальності на даний час проводиться процедура оскарження податкового повідомлення-рішення № від 21 вересня 2018 року, винесеного на підставі Акту перевірки від № 4174-26-15-40-01/НОМЕР_1 від 07 вересня 2018, що підтверджується копією позовної заяви, поданої 29 січня 2019 року до Окружного адміністративного суду м. Києва.

За таких обставин суддя вважає не узгодженим Акт перевірки від 07 вересня 2018 року, оскільки він висвітлює лише твердження ГУ ДФС у м. Києві, про наявність правопорушення у діях ОСОБА_1, без висвітлення її думки з даного приводу. Тому суддя вважає, що у разі оскарження у судовому засіданні акта до моменту набрання рішення суду законної сили, зазначений акт є неузгоджений.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Кобець проти України» («Kobets v. Ukraine») no. 16437/04 ECHR 14.02.2008 у §43 зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладене суддя вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164-5 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом, у зв'язку із чим провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 56 ПК України, ст. 164-5, 251, 283-285 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суддя

постановив:

провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбаченеч. 1 ст. 164-5 КУпАП, щодо ОСОБА_1, закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: В.Б. Левко