№ 415/9332/18
№ 3/415/20/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Березін А.Г., за участю адвоката ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи, що надійшли від Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, не являється особою з інвалідністю, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 років Перемоги, 3/114,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В протоколі серії БД №173122 від 12.11.2018 року, зазначено, що 12.11.2018 року о 01 годині 50 хвилин, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2105, номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, в м. Лисичанськ, вул. Сєрова, 37, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

ОСОБА_2 у судовому засіданні винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, не визнав та пояснив, що 12.11.2018 о 01 годині 30 хвилин поліцейський патруль зупинив автомобіль НОМЕР_2, коли він із співвласником автомобіля ОСОБА_4 штовхали технічно несправний ВАЗ 2105 до житлового будинку, де він мешкає АДРЕСА_1 років Перемоги, 3. Розмова з поліцейськими, зясування причин зупинки автомобіля, складання постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП тривали приблизно до 03 години 30 хвилин. Оскільки у нього при собі не було посвідчення водія, поліцейські на своєму автомобілі підвезли його до будинку в якому він мешкає. Знаходячись у квартирі, після двох годин перебування у стресовій ситуації сперечаючись з поліцією, та через те, що він суттєво змерз, оскільки температура повітря на вулиці було -30 С, він випив одну чарку горілки, щоб зігрітися. Потім вийшов з будинку на вулицю та надав поліцейським посвідчення водія. Саме з цього моменту, приблизно о 03 годині 40 хвилин, поліцейські почали казати, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Їх звинувачення не відповідають дійсності, це також може підтвердити свідок ОСОБА_4 Вважає, що з огляду на зміст п. 1.10 ПДР України і ст. 130 КУпАП його не можливо визнати водієм, оскільки він не керував транспортним засобом. Факт технічної несправності автомобіля також підтверджує у своєму рапорті поліцейський ОСОБА_5, який і складав протокол.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 12.11.2018 року зламався його транспортний засіб ВАЗ 2105 в ньому не працював стартер, сів акумулятор. У звязку з ти, що автомобіль не заводився ним було прийнято рішення про необхідність штовхання автомобіля до знайомого, який мешкав не далеко від місця поломки авто. З початку він сів за кермо автомобіля, а штовхав ОСОБА_2, потім він запропонував помінятись, він почав штовхати, а ОСОБА_2 сів за кермо, в той же час підїхав поліцейський патруль. Поліцейські почали вимагати у ОСОБА_2 надати їм водійське посвідчення, оскільки той сидів на місці водія. Він почав пояснювати, що власником і водієм цього авто є саме він, а не ОСОБА_2, але поліцейські вимагали надати посвідчення водія. На цій підставі між ними виникла досить тривала суперечка, яка тривала приблизно півтори-дві години. Після чого, поліцейськими було вирішено складати постанову про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_2, для чого поліцейські потребували документ, який посвідчує особу ОСОБА_2 Вони запропонували підвести його додому, щоб той надав документ, який посвідчує його особу. Поїхати разом із ОСОБА_2 і поліцейськими йому було відмовлено, тому він поїхав слідом за ними на таксі.

На вулиці було дуже холодно, вони змерзли, ОСОБА_2, пішовши додому за документами, випив вдома чарку горілки щоб зігрітися. Вийшовши із дому ОСОБА_2 віддав документи поліцейським для складення постанови. Весь цей час ОСОБА_2О, не був водієм в розумінні правил дорожнього руху. Після оформлення всіх документів, ОСОБА_2 Дд.О. було схоплено поліцейським за руку з метою, як він повідомив, складення адміністративного протоколу по ч. 1 ст. 130 КУпАП. Одразу знов виникла сварка між ними, адже ОСОБА_2 не керував авто і крім того, запах алкоголю зявився вже більше ніж через три години з моменту зупинки. Поліцейські склали протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ст. 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов'язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП - доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.252 цього Кодексу зазначено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а також збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

З урахуванням наведеного, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а також те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, не доведений, оскільки ОСОБА_2 заперечував факт керуванням ним транспортним засобом, а матеріали справи про адміністративне правопорушення, не містять достатніх доказів, про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 2105 д.н. НОМЕР_3.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 130 ч.1, 221, 247, 284, 285, 289, 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП, у відношенні ОСОБА_2 закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд.

Суддя А.Г.Березін