Справа № 442/6644/18 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 33/811/41/19 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г. у місті Львові, з участю адвоката Перетятька М.В., розглянувши апеляційну скаргу представника потерпілого Перетятька М.В. на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2018 року відносно ОСОБА_3,

встановив:

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.12.2018 року провадження у справі відносно ОСОБА_3 за ст.122-4, ст.124 КУпАП закрито у зв'язку з вчиненням ним адміністративних правопорушень в стані крайньої необхідності.

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення БД №148611 та БД №234546 від 20.09.2018 року ОСОБА_3 20.09.2018 року о 02.30 год. в м. Львові на вул. Сумській, 1, керуючи транспортним засобом марки Chevrolet Orlando р.н.з НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скої наїзд на припаркований автомобіль Renault Kengoo р.н.з. НОМЕР_2. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Крім цього, ОСОБА_3, будучи причетним до ДТП, залишив місце пригоди та не повідомив про подію працівників поліції.

На дану постанову представник потерпілого Перетятько М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП. При цьому апелянт зазначає, що суд першої інстанції належним чином не з'ясував фактичні обставини справи, зокрема, належним чином не дослідив клопотання ОСОБА_3 про закриття провадження у справі у зв'язку з вчинення правопорушення в стані крайньої необхідності, при цьому не допитано будь-яких свідків, матір ОСОБА_3 - ОСОБА_4 і чи остання була на місці ДТП і чи потребувала медичної допомоги, та чи зверталась до медичного закладу для її надання. Більше того, апелянт вказує, що висновки, викладені в постанові суду повністю суперечать матеріалам справи.

Крім цього, апелянт заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки про час і місце розгляд справи ні його, ні потерпілого ОСОБА_5 суд не повідомив, про прийняте судом рішення потерпілий ОСОБА_5 дізнався лише 25.12.2018 року, а тому апелянт вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Розглянувши матеріали справи № 442/6644/18, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення представника потерпілого, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Вважаю, доводи апелянта щодо пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу, а тому погоджуюсь з тим, що такий строк пропущений з поважних причин та його слід поновити, оскільки дійсно у матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення потерпілого про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі є будь-які фактичні дані, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та інші.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався, справу розглянув необ'єктивно та без дослідження доказів у справі.

Так, 10.12.2018 року ОСОБА_3 подав клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, вчиненого особою в стані крайньої необхідності, при цьому посилався на те, що він дійсно 20.09.2018 року 20.09.2018 року о 02.30 год. в м.Львові на вул.Сумській, 1, керував транспортним засобом марки Chevrolet Orlando р.н.з НОМЕР_1, в автомобілі перебувала його матір ОСОБА_4. Під час керування перед його автомобілем раптово вибігли молоді люди і задля уникнення наїзду на них ОСОБА_3 різко скерував автомобіль вправо і як наслідок здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем Renault Kengoo р.н.з. НОМЕР_2. Після зіткнення автомобілів його матір повідомила, що їй стало погано і в неї на обличчі кров, і як наслідок ОСОБА_3 вирішив відвезти матір до лікарні на вул.Пилипа Орлика у м.Львові.

Однак, суд першої інстанції на підтвердження цього клопотання не допитав жодного свідка, зокрема ОСОБА_4, не дослідив жодного доказу, на підтвердження версії ОСОБА_3 про перебіг події, що мала місце з його участю 20.09.2018 року о 02.30 год. у м.Львові на вул.Сумській, 1.

Більше того, твердження ОСОБА_3 про те, що він перебував в стані крайньої необхідності суперечать доказам, які містяться в матеріалах справи, зокрема протоколам про адміністративні правопорушення БД №148611 та БД №234546 від 20.09.2018 року (а.с.1, 15), поясненням ОСОБА_3 від 20.09.2018 року, у якому останній вказав, що він не керував автомобілем і хто вчинив ДТП йому не відомо (а.с.8), потерпілого ОСОБА_5 від 20.09.2018 року та 21.09.2018 року (а.с.9, 13), протоколу огляду транспортного засобу від 20.09.2018 року, яким керував ОСОБА_3 (а.с.10), рапорту працівників поліції Романишина Я.Г. та Войтович Д.О. від 20.09.2018 року (а.с.11-12).

Таким чином, постанова суду першої інстанції відносно ОСОБА_3 підлягає скасуванню як незаконна та винесена з порушенням вимог КУпАП.

Згідно з п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 скоїв дорожньо-транспортну пригоду 20.09.2018 року. Тобто, в цій справі стягнення повинно було накладено на ОСОБА_3 не пізніше 20.12.2018 року.

Враховуючи те, що постанова Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2018 року відносно ОСОБА_3 підлягає скасуванню, а на момент розгляду справи апеляційним судом сплив строк накладення стягнення, то апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання про те, що провадження у цій справі слід закрити на підставі ч.2 ст.38 КУпАП за закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Поновити представнику потерпілого Перетятьку М.В. строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу представника потерпілого Перетятька М.В. задоволити частково.

Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2018 року відносно ОСОБА_3 скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ознаками ст.ст.122-4, 124 КУпАП закрити на підставі ч.2 ст.38 КУпАП.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.