Справа 610/2040/19
Провадження № 3/610/694/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року суддя Балаклійського районного суду Харківської області Носов Геннадій Сергійович, за участю: прокурора Фурманова Є.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , на момент вчинення адміністративного правопорушення працювала на посаді секретаря судового засідання Зміївського районного суду Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколу № 417 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією від 07.06.2019 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді , секретаря Зміївського районного суду Харківської області, яка 26.03.2018 року була звільнена з вище зазначеної посади, та будучі, згідно з підпунктом «в» п.1. ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-УІІ (далі по тексту - Закон №1700-УІІ), суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме пізніше дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, оприлюднила 29.04.2018 на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції Е - декларацію перед звільненням за період з 01.01.2018 по 26.03.2018, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор Фурманов Є.В. у судовому засіданні підтримав позицію, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що дійсно вона несвоєчасно подала декларацію, однак мала на це поважні причини. Так, у зв`язку зі зміною ЕЦП та ключа, вона не мала змоги вчасно подати декларацію, оскільки повідомлення на її електронну пошту про зміну ЕЦП та ключа не надходили. Одразу на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції вона зверталась з приводу поновлення доступу до свого особистого кабінету, але відповіді не отримала. Нею двічі було направлено звернення до Національного агентства України з питань державної служби, Національного агентства з питань запобігання корупції, Державної судової адміністрації України, щодо виниклої проблеми, але всі її звернення залишилися без відповіді, будь-яких підтверджень про зміну ЕЦП та ключа від НАЗК так і не надійшло. Лише згодом на її електронну адресу надійшов лист з підтвердженням про зміну ЕЦП та ключа. Після чого, нею у цей же день було направлено декларацію. У зв`язку з наведеними обставинами вона несвоєчасно подала декларацію. Просила суд провадження у справі закрити у зв`яку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на посаді секретаря Зміївського районного суду Харківської області, тому згідно з п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Згідно наказу в.о. керівника апарату Зміївського районного суду Харківської області від 27.03.2018 року № 02-03/05, ОСОБА_1 було переведено з посади секретаря Зміївського районного суду Харківської області на посаду помічника судді Зміївського районного суду Харківської області (а.с. 25).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Частиною 2 ст. 45 вказаного закону, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Частиною першою ст. 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Щоб вважати, що відповідні дії мали ознаки відповідного адміністративного правопорушення, необхідно виходити, крім того, із вимог ст. 9 КУпАП.

Згідно з вказаною нормою, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010 про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) суд звернув увагу, що у ратифікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов`язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов`язків.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов`язково має встановлюватись умисний характер вчиненого. З об`єктивної сторони дане правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб`єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З врахуванням положень ст.1 Закону №1700-VII, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення вищевказаного адміністративного правопорушення. Крім того, як пояснила сама ОСОБА_1 вона намагалась подати декларацію, проте не змогла цього зробити через недоліки роботи серверу НАЗК, а подала декларацію лише 29 квітня 2018 року - у день прийняття НАЗК її заявки на зміну ЕЦП.

З наданого ОСОБА_1 клопотання що не спростовано матеріалами справи, вбачається, що дійсно, вона несвоєчасно подала декларацію, однак мала на це поважні причини. Так, у зв`язку зі зміною ЕЦП та ключа, вона не мала змоги вчасно подати декларацію, оскільки повідомлення на її електронну пошту про зміну ЕЦП та ключа не надходили. Одразу, на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції () вона зверталась з приводу поновлення доступу до свого особистого кабінету, але відповіді не отримала. Після чого вона двічі направляла звернення до Національного агенства України з питань державної служби, Національного агенства з питань запобігання корупції. Державної судової адміністрації України щодо виниклої проблеми. Після того, як на її електронну адресу надійшов лист з підтвердженням про зміну ЕЦП та ключа, того ж дня ОСОБА_1 подала декларацію до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність у ОСОБА_1 умислу на порушення вимог фінансового контролю та корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 не мала об`єктивної можливості подати декларацію 26.03.2018 року - в день припинення нею діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування. Тому суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони, а відповідно і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.280, 283-285 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складений 13.08.2019 року.

Суддя Г.С. Носов