ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/821/805/19 Справа № 706/1550/19 Головуючий по 1 інстанції Орендарчук М.П.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2019 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №706/1550/19 відносно ОСОБА_1 , що надійшли з Христинівського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 384,20 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , 10.10.2019 о 18 годині 25 хвилин в с.Синиця по вулиці Миру керував автомобілем DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, а провадження по справі відносно нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що місцевим судом не повідомлено його належним чином про місце, день та час слухання справи, розглянуто справу за його відсутності, чим порушено його право на захист. Зазначає, що він не керував транспортним засобом, у зв`язку з чим в нього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що місцевим судом допущено неповному судового розгляду, оскільки не допитано свідків по справі, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, та які не можуть засвідчити факт керування ним транспортним засобом. Крім того, вказує, що в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є грубим порушенням.

Вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови Христинівського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2019 року підлягає поновленню, оскільки апелянт не був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи місцевим судом, а копію оскаржуваної постанови отримав лише 07.11.2019.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_1 та його захисника Іванова А.А., які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовільнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок районного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Твердження апелянта про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі, є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 129694 від 10.10.2019, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 10.10.2019 о 18 годині 25 хвилин в с.Синиця по вулиці Миру керував автомобілем DAEWOO LANOS д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 2);

- показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що вони були свідками того як водій автомобіля ОСОБА_1 в їх присутності відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку (а.с. 4-5);

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження вказаного огляду в присутності 2 свідків (а.с. 3).

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Під час апеляційного розгляду апелянт пояснив, що за кермом автомобіля був його батько. З працівниками поліції вони розминулися на вул. Миру, після чого батько заїхав у двір сестри, де вони почали вигружати речі з автомобіля, і лише після цього під`їхали працівники поліції, які вказували на те, що заїзд у двір було здійснено без ввімкнення показчику повороту, та в ході спілкування йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він відмовився.

Також апеляційним судом за клопотанням апелянта було допитано в якості свідків батьків ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , його сестру ОСОБА_6 і свідка ОСОБА_7 ..

Свідок ОСОБА_5 показав, що 10.10.2019 перебував як пасажир в автомобілі LANOS, яким перевозили речі до будинку дочки, а за кермом автомобіля був його син ОСОБА_1 , який в присутності 2 свідків, які були залучені працівниками поліції, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_4 підтвердила факт керування автомобілем її сином ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_6 показала, що 10.10.2019 ОСОБА_1 перебував у її дворі, а поліцейські на вулиці. На пропозицію працівників поліції ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в присутності свідків, оскільки йому не було надано можливості вибрати мундштук для алкотестеру.

Під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_7 показав, що він бачив як ОСОБА_1 заїхав у двір автомобілем LANOS, а згодом останньому працівники поліції в присутності двох свідків пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак він відмовився.

Покази свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 беззаперечно спростовують доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом. Хоча після допиту свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 погодився з тим, що він керував автомобілем LANOS. Крім того, вказані свідки працівниками поліції до участі у справі не залучалися, а були допитані апеляційним судом за клопотанням сторони захисту.

Також доводи апелянта про неповноту судового розгляду є неспроможними, оскільки апеляційним судом було задоволено клопотання про допит свідків на яких вказував апелянт, та викликано їх в судове засідання.

Свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та працівник поліції Пацеля І.О. 13.12.2019 в судове засідання не з`явилися, хоча апеляційним судом вживалися заходи щодо їх виклику та допиту в судовому засіданні, сторона захисту не наполягала на їх повторному виклику в судове засідання апеляційного суду та їх допиті.

«Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» передбачає форму направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у разі наявності підстав для його проведення в закладі охорони здоров`я. В даному ж випадку ОСОБА_1 взагалі відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому доводи апелянт про відсутність в матеріалах справи вищевказаного направлення є надуманими.

Крім того, вважаю, що судом апеляційної інстанції поновлено права апелянта ОСОБА_1 , в тому числі - на захист, оскільки в суді апеляційної інстанції він особисто приймав участь разом з захисником Івановим А.А., апеляційним судом було проведено дослідження доказів по справі за клопотанням апелянта, а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_1 не брав участь у розгляді справи судом першої інстанції не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції чи присутність в суді апеляційної інстанції, не вплинула на правильність прийнятого по суті судом першої інстанції рішення щодо нього.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Христинівського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2019 року.

Постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка