3/441/595/2019 441/1239/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2019 р. суддя Городоцького районного суду Львівської області Перетятько О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від начальника Городоцького ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , не одруженого, охоронця у ТзОВ «Сільвер Охорона»

за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и л а :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 045075 від 07.07.2019 року, складеного інспектором СРПП № 3 Городоцького ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом Труба І.Г., ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що він 21.06.2019 р., о 08 год. 50 хв., на автодорозі «Львів-Шегині» М-11 навпроти будинку № 467 по вул. Львівська в м. Городок Львівської області, у порушення п. 1.5, 2.3 «б», 12.4 чинних Правил дорожнього руху України, керував мотоциклом марки «Viper V200R», р.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, дорожніх умов та їх змін, а, зокрема, наявності на проїжджій частині пішохода ОСОБА_2 , який переходив дорогу, в результаті чого, здійснив наїзд на нього. При ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В суді ОСОБА_1 свою вину заперечив, та пояснив, що він 21.06.2019 р. приблизно о 08 год. 50 хв. на власному мотоциклі рухався по вул. Львівська в м. Городок Львівської області в напрямку м. Львів зі швидкістю приблизно 50 км/год. Проїжджаючи поворот до ТзОВ «Яблуневий Дар» звернув увагу, що зі сторони зупинки громадського транспорту у невстановленому для цього місці пішохід переходить проїзну частину дороги. Задля уникнення наїзду на нього та зіткнення з автобусом, змушений був різко пригальмувати та здійснив поворот керма праворуч, внаслідок чого впав із транспортного засобу на проїжджу частину, при цьому отримавши тілесні ушкодження та завдавши їх потерпілому ОСОБА_2 , який до нього претензій не має, зауважив, що діяв у стані крайньої необхідності, з метою усунення небезпеки, яка могла загрожувати його та потерпілого життю та здоров`ю. При цьому, його дії не спричинили шкоди жодним правам чи інтересам інших осіб, про що подав також письмову заяву.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що по вул. Львівська в м. Городок Львівської області рухався власним автомобілем позаду мотоцикла марки «Viper V200R», р.н.з. НОМЕР_1 , побачив як троє чоловіків почали переходити проїзну частину дороги, один з яких зупинився на середині дороги. Для уникнення дорожньо-транспортної пригоди, водій мотоцикла зменшив швидкість руху, та, зачепивши кермом ОСОБА_2 , впав.

Інспектор СРПП № 3 Городоцького ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області Труба І.Г. до суду не з`явився, подав письмове пояснення, в якому підтримав протокол про адміністративне правопорушення, просить притягнути Ключника до адміністративної відповідальності (а.с. 34).

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини такої, приходжу до наступного висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як вбачається із постанови Верховного Суду України від 20 листопада 2014 року, у разі, коли дорожньо-транспортна подія сталася за участі двох учасників дорожнього руху, для правильного застосування норми про адміністративну відповідальність особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із них.

Так, ОСОБА_1 не заперечує факт наявності вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 045075 від 07.07.2019 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності обставин, однак, зазначає про відсутність його вини, оскільки порушення Правил дорожнього руху України допустив у стані крайньої необхідності, що згідно з нормами КУпАП виключає можливість притягнення до відповідальності та застосування до нього адміністративного стягнення.

Згідно зі статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Так, із висновку за фактом дорожньо-транспортної пригоди від 04.07.2019 р. встановлено відсутність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, матеріали за фактом ДТП скеровано до суду для вирішення питання про притягнення винних до адміністративної відповідальності (а.с. 3-4).

Диспозиція статті 124 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Так, із аналізу положень Постанови судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України № 5-21кс15 від 05.11.2015 р. вбачається, що кримінальна/адміністративна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою виключається.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Аналізуючи матеріали справи та зібрані у справі докази в їх сукупності, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, вважаю що ОСОБА_1 під час руху, був вимушений різко загальмувати та впасти на проїзну частину, що видно також із схеми місця ДТП від 21.06.2019 р. (а.с. 13), його дії вчинені в стані крайньої необхідності, з метою уникнення небезпеки, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В свою чергу, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому згідно ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 не вбачаю.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суддя

у х в а л и л а :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Перетятько О.В.