справа № 208/4866/19
провадження № 3/208/1845/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Бондаренко Н.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в Дніпропетровській області, громадянина України, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , працює охоронцем ООО СО «Алабай»,

за ст. 212-14 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з 18.07.2019 р. знаходиться протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 212-14 ч.1 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення АПР18 № 110861 від 14.07.2019 року відносно ОСОБА_1 вбачається, що 14.07.2019 р. о 09.10 год., по пр. Свободи в м. Кам`янське притягнений керував транспортнім засобом марки «Mercedes Vito» державний номер НОМЕР_1 з розміщенням реклами на зовнішній поверхні автомобіля з надписом: « ОСОБА_2 наш кандидат округ 30», чим порушив ст. 74 Закону України «Про вибори», та вчинив правопорушення, передбачене за ст.212-14 ч.1 КУпАП.

В судове засідання порушник не з`явився, як вбачається з пояснень долучених до матеріалів справи, вину не визнав, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він цю рекламу не вішав, автомобіль йому не належить, він лише ним керував.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши в сукупності наявні в матеріалах докази, вважає, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В силу вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених вимогами ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього документів, матеріали не містять підтвердження того, що правопорушення вчинене саме притягненою особою, кому належить транспортний засіб, хто відповідальна особа за зовнішній стан транспортного засобу, оскільки це є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення; оскільки з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що ТЗ яким він керував належить ТОВ ЗТФ «Мікомп», то необхідно було перевірити статут ТОВ та інформацію про те, на якій підставі (з власної ініціативи/на договірній основі) даним підприємством здійснювалось поширення інформації про кандидата в народні депутати; відсутні данні про свідків, потерпілих чи інформацію про їх відсутність; не зазначено час вчинення та виявлення правопорушення.

Як вбачається із змісту протоколу, ОСОБА_1 інкримінують вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 212-14 КУпАП, а саме: порушення встановленого законом порядку розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами або розміщення їх у заборонених законом місцях громадянином.

Кваліфікуючою ознакою складу правопорушення за ч.1 ст. 212-14 КУпАП є порушення встановленого законом порядку розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами або розміщення їх у заборонених законом місцях громадянином. Розповсюджувачі реклами це ЗМІ (друковані, електронні, телерадіокомпанії), рекламні та інформаційні агенції, типографії, партії, яким належать ЗМІ, інтернет-сайти.

Згідно роз`яснень, які надані в Узагальнення судової практики застосування судами України законодавства про відповідальність за адміністративні правопорушення, що посягають на здійснення народного волевиявлення та встановлений порядок його забезпечення (статті 212-12 - 21 Кодексу України про адміністративні правопорушення), та злочини проти виборчих прав і свобод (статті 157 - 160 Кримінального кодексу України) Верховного Суду України, на підтвердження порушення встановленого законом порядку розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами підприємствами розповсюджувачами реклами (положення статей 5460 Закону № 595-VIII) необхідно вказати, що:

по-перше, порушено порядок розміщення агітаційних матеріалів чи матеріалів політичної реклами в друкованих чи аудіовізуальних (електронних) ЗМІ, у якій формі оформлено агітаційні матеріали; або порядок розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами на стендах, дошках оголошень у місцях, визначених і обладнаних місцевими органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування; або порядок розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами на носіях зовнішньої реклами у населених пунктах чи поза межами населених пунктів; або порядок розміщення агітаційних матеріалів та політичної реклами під час проведення передвиборної агітації у формах передбачених пунктами 13, 57, 9 ч. 5 ст. 54 Закону № 595 - VIII;

по-друге, які норми виборчого законодавства порушено щодо порядку розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами (зазначити таку норму), навести докази і додати матеріали на підтвердження вчиненого;

по-третє, слід зазначити, чи порушено порядок розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами (зазначити, якими матеріалами це підтверджено); по-четверте, слід зазначити, що підприємство розповсюджувач реклами, яке порушило порядок, належить (працює за договором) партії, кандидату в депутати, суб`єкту виборчого процесу, який зареєстрований як кандидат в депутати, представник партії; або, що підприємство розповсюджувач реклами не належить партії, кандидату в депутати; по-п`яте, слід зазначити, права яких суб`єктів виборчого процесу порушено такими протиправними діями.

Предметом доказування за ч. 1 ст. 212-14 КУпАП є: виявлення агітаційних матеріалів чи політичної реклами, розміщених на порушення встановленого законом порядку; порушення встановленого законом порядку розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами; те, що таке порушення встановленого законом порядку здійснено громадянином у заборонених законом місцях; розміщення агітаційних матеріалів чи матеріалів політичної реклами відбувалось під час виборчого процесу.

Згідно з вимогами ч.8 ст.74 Закону України «Про вибори народних депутатів», розміщення носіїв політичної реклами на зовнішній поверхні та всередині транспортних засобів громадського користування, у тому числі таксі, розміщення політичної реклами у приміщеннях та на будівлях станцій метрополітену, автобусних та залізничних вокзалів, портів та аеропортів, а також розповсюдження матеріалів передвиборної агітації, у тому числі політичної реклами, через телерадіотрансляційні або інші інформаційні мережі сповіщання пасажирів та інформаційні табло у приміщеннях станцій та вагонах метрополітену, автобусних та залізничних вокзалів, портів та аеропортів, у транспортних засобах громадського користування забороняється.

Положеннями ч. 1 ст. 212-14 КУпАП встановлено відповідальність за порушення встановленого законом порядку розміщення агітаційних матеріалів чи матеріалів політичної реклами або розміщення їх у заборонених законом місцях громадянином.

Протокол про адміністративне правопорушення, що надійшов на розгляд суду відносно ОСОБА_1 та додані до такого матеріали не містять даних про місце, час вчинення останнім адміністративного правопорушення - тобто коли, де саме та яким чином саме ОСОБА_1 розмістив на зовнішній поверхні транспортного засобу політичну рекламу за кандидата у народні депутати ОСОБА_3 .

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 здійснював будь-які дії щодо розміщення матеріалів політичної реклами саме 14 липня 2019 року.

Таким чином, аналізуючи пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.212-14 КУпАП, оскільки останній в своїх поясненнях стверджує, що він будь-яких дій щодо розміщення даної реклами не вчиняв, не є власником транспортного засобу, а лише був водієм цього засобу.

В свою чергу, працівники поліції не відібрали пояснень у власника транспортного засобу з метою встановлення дійсних обставин справи.

З цих підстав, суд не приймає до уваги протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 , оскільки фабула адміністративного правопорушення, викладена в самому протоколі, не відображає дійсних обставин, здобутих під час дослідження матеріалів справи в суді, а інших доказів, які б підтверджували вину особи немає.

Згідно з вимогами ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 129 Конституції України проголошено основні засади здійснення судочинства, серед яких - змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до переконання, що в матеріалах справи недостатнього доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 212-14 КУпАП.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні, а судом не здобуті належні, достатні та допустимі докази, за європейським стандартом доказування «поза розумним сумнівом» на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого саме ч. 1 ст. 212-14 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 212-14 КУпАП слід закрити, за відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 212-13, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 212-14 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суд через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя Н.О. Бондаренко