Справа № 308/7835/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/649/19, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.08.2019.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк сто двадцять годин.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп..

Із протоколу про адміністративне правопорушення №50 від 18. 06. 2019 та постанови судді від 02. 08. 2019 вбачається, що на виконанні Ужгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області перебуває виконавче провадження за АСВП № 53837348 з примусового виконання виконавчого листа № 2-264/16, виданого 22.09.2016 Переяслав-Хмельницьким судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17.02.2016 і до повноліття дітей. 26.04.2017 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого документа. Згідно з розрахунку державного виконавця від 03.06.2019, заборгованість зі сплати аліментів станом на 03.06.2019 становить суму 67 367,45 грн., яка сукупно перевищує суму платежів (аліментів) за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до виконання та з дати набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості за сплати аліментів», яким запроваджено з 06.02.2018 адміністративну відповідальністю за несплату аліментів.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування постанови судді від 02.09.2019 та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом винесено постанову без

-2-

належного з`ясування фактичних обставин справи, в тому числі без належного виклику його в судове засідання, внаслідок чого прийнято незаконне рішення, яке не відповідає вимогам ст. ст. 245, 280 КУпАП. Вказує, що протокол був складений без його присутності, чим порушено його процесуальні права. Також звертає увагу, що являється військовослужбовцем і проходить військову службу у Збройних силах України за контрактом у в/ч НОМЕР_1 , а з 15.09.2019, згідно раніше підписаного контракту, відбуває на службу в зону АТО в підпорядкування Операцій Об`єднаних Сил, у зв`язку з чим відбуття призначеного судом першої стягнення у виді суспільно корисних робіт - є неможливим. Одночасно ОСОБА_1 ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що про постанову суду першої інстанції дізнався від працівників органу пробації, при цьому жодного повідомлення про розгляд справи судом не отримував, оскільки кореспонденція суду направлялась не по місцю проживання, а по місцю реєстрації, де не проживає .

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , неявка якого з урахуванням положень ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що повідомлення про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 надіслано відповідно до вимог закону, даних про поважність причин його неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від нього не надходило.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді та апеляційна скарга підлягають задоволенню, з таких підстав.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи, при цьому копія постанови про адміністративне правопорушення надіслана ОСОБА_1 із значним порушенням, строку передбаченого ст. 285 КУпАП, що стверджується наявним у матеріалах справи супровідним листом від 28.08.2019 за № 308/7835/19.
Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, визнаються поважними, у зв`язку із чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а строк поновленню.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не дотримані.

-3-

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП, суддя місцевого суду, не звернувши уваги, що протокол про адміністративне правопорушення складений без дотримання вимог ст. 256 КУпАП, виходив з того, що ОСОБА_1 мав заборгованість по сплаті аліментів, стягнутих на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 року народження, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17.02.2016 і до досягнення поновліття дитиною, згідно виконавчого листа № 2-264/16, виданого 22. 09. 2016 Переяслав-Хмельницьким судом Київської області, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання і станом на 03.06.2019 складає 67 367,45 грн..

Висновок суду першої інстанції про те, що дії ОСОБА_1 за встановлених судом обставин, утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, є помилковим, з таких підстав.

Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, запроваджена Законом України № 2234-VІІІ від 07.12.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів", який набрав чинності 06.02. 2018.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

За загальним положенням, встановленим цією статтею Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили як закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом.

Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність і саме тому мають зворотню силу.
Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

З огляду на те, що ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, то дана норма не має зворотної дії в часі. При цьому період часу несплати аліментів особою до вступу в дію цієї статті не може братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення.

-4-

Між тим, в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів, натомість наявна у матеріалах справи довідка № 11-53837348 від 18.06.2019, складена головним державним виконавцем містить дані лише про загальну суму заборгованості у розмірі 67 367, 45 грн. станом на 03.06.2019, проте даних із якого саме періоду виникла ця заборгованість, та чи враховано при її складанні дату введення положень ст. 183-1 КУпАП в дію, вказана довідка, не містить.

Із постанови судді вбачається, що вирішуючи питання про відповідальність ОСОБА_1 , суд першої інстанції визнав його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, зазначивши при цьому, що заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 03.06.2019 становить суму 67 367,45 грн., яка сукупно перевищує суму платежів (аліментів) за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до виконання та з дати набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким запроваджено з 06.02.2018 адміністративну відповідальністю за несплату аліментів. Проте, із яких саме письмових доказів, за відсутності належного розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , суд прийшов до такого висновку, у постанові суду не зазначено.

Крім того, із постанови суду вбачається, що на виконанні Ужгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області перебуває виконавче провадження за АСВП № 53837348 з примусового виконання виконавчого листа № 2-264/16, виданого 22.09.2016 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області - Переяслав-Хмельницьким судом Київської області, що явно не відповідає ні суті правопорушення, зазначеного в протоколі, ні фактичним обставинам справи.
Також, в порушення вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, із протоколу про адміністративне правопорушення № 50 від 18. 06. 2019 не вбачається, за якою частиною ст. 183-1 КУпАП, що складається з трьох частин, ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності.

На вказані порушення суд першої інстанції увагу не звернув, та самостійно встановивши обставини, не зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення № 50 від 18. 06. 2019, прийшов до передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 283 КПК України, «Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення» вимагає щоб в постанові, крім інших даних, був викладений опис обставин, установлених при розгляді справи, в данному випадку встановлених судом.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя дав невірну оцінку обставинам адміністративного правопорушення, які не вбачаються із наявних доказів та не відповідають змісту ч.1 ст.183-1КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, приймаючи рішення в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суддя місцевого суду, всупереч вимогам ст. ст. 8, 245, 251, 252, 280, КУпАП, належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, розглянув справу без об`єктивного з`ясування фактичних обставин, не врахував положень закону про те, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення, а тому дійшов до не вірного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП.

-5-

При цьому апеляційний суд не вправі вирахувати заборгованість, яку має сплатити ОСОБА_1 на утримання дітей з моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» №2 2234-VIII від 07.12.2017, а саме з 06.02. 2018, оскільки це входить до компетенції особи, що складала протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, з огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.09. 2016 у справі «Карелін протии Росії», відповідно до якого у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист і свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.
Висновок суду не ґрунтується на зібраних матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яка до того ж розглянута з грубим порушенням вимог ст. 268 КУпАП, а сама постанова щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1КУпАП, є не вмотивованою.

Апеляційний суд приходить до висновку, що наведені обставини події, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, дають підстави стверджувати, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, а винність останнього у його вчиненні не знайшла свого підтвердження вказаними доказами у справі, а тому постанова судді підлягає до скасування, а провадження по справі закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.
За наведених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02. 08. 2019.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02. 08. 2019 про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: