Справа № 359/6531/19
Провадження № 3/359/2313/2019
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2019 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.212-14 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1 , -

в с т а н о в и в :

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №581000 від 15.07.2019 року, 15.07.2019 року близько о 15 год. 00 хв. в м. Бориспіль по вул. Привокзальна, 34 громадянин ОСОБА_1 керував автобусом марки «БАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 (маршрутний автобус №3-Б) в салоні якого були розміщені листівки з агітацією кандидата в народні депутата України ОСОБА_2 , чим порушив ЗУ «Про вибори народних депутатів», за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.212-14 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним, причини неявки невідомі. Клопотань про перенесення судового засідання не надходило.

Адвокат Городько П.П. в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212-14 КУпАП не визнає в повному обсязі, оскільки агітаційні матеріали не розміщував, так як він є водієм даного транспортного засобу, а не власником. Даний факт у свою чергу безпосередньо вказує на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення адвоката Городька П.П., ознайомившись з матеріалами про адміністративне правопорушення, встановлено, що вина ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-14 ч. 1 КУпАП, судом не встановлений.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення основним доказом про вчинення особою адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП,

Відповідно до коментованої ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити перелік всіх обов`язкових реквізитів протоколу, і у разі їх відсутності він не має доказового значення. Протокол про адміністративне правопорушення займає провідне місце в числі засобів, за допомогою яких встановлюються фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку посадові особи встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, вину особи в його вчиненні та інші обставини, що вказуються у ст. 280 КУпАП i мають значення для правильного вирішення справи. Така позиція законодавця вимагає вiд посадових осiб, якi складають протокол, суворо дотримуватися порядку його оформлення.

Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, ніякого іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється. Від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про адміністративне порушення, правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення - це комплексне джерело доказової інформації. Однак він набуває значення доказу в таких випадках, коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею.

Так, статтею 256 КУпАП закріплено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Однак, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення зазначених вимог закону у повній мірі виконано не було.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.212-14 КУпАП настає за розміщення агітаційних матеріалів та політичної реклами на будинках і в приміщеннях органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій державної та комунальної форми власності. Розміщення носіїв політичної реклами на зовнішній поверхні та всередині транспортних засобів громадського користування, у тому числі таксі, розміщення політичної реклами у приміщеннях та на будівлях станцій метрополітену, автобусних та залізничних вокзалів, портів та аеропортів, а також розповсюдження матеріалів передвиборної агітації, у тому числі політичної реклами, через телерадіотрансляційні або інші інформаційні мережі сповіщання пасажирів та інформаційні табло у приміщеннях станцій та вагонах метрополітену, автобусних та залізничних вокзалів, портів та аеропортів, у транспортних засобах громадського користування.

Зазначений вище спосіб викладення фабули адміністративного правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та диспозиції ч. 1 ст. 212-14 КУпАП, яка за способом викладення є бланкетною, тобто такою, де закріплюється лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення ознак, яких бракує, слід звертатись до положень іншого нормативного акта іншої галузі права. Бланкетна диспозиція містить правила поведінки в найзагальнішій формі, відсилаючи суб`єкта реалізації до інших правових норм.

При цьому, про необхідність правильного викладення суті адміністративного правопорушення за ст. 212-14 КУпАП наголошується також і в Узагальненні судової практики застосування судами України законодавства про відповідальність за адміністративні правопорушення, що посягають на здійснення народного волевиявлення та встановлений порядок його забезпечення та злочини проти виборчих прав і свобод Верховного суду України.

Так, у вказаному узагальненні наголошено, що у протоколі про адміністративне правопорушення недостатньо послатися тільки на назву та частину статті КУпАП. Слід розкрити її зміст і зазначити вчинені дії.

Частина 9 ст. 74 Закону України «Про вибори народних депутатів України» встановлює, що розміщення носіїв політичної реклами на зовнішній поверхні та всередині транспортних засобів громадського користування, у тому числі таксі, розміщення політичної реклами у приміщеннях та на будівлях станцій метрополітену, автобусних та залізничних вокзалів, портів та аеропортів, а також розповсюдження матеріалів передвиборної агітації, у тому числі політичної реклами, через телерадіотрансляційні або інші інформаційні мережі сповіщання пасажирів та інформаційні табло у приміщеннях станцій та вагонах метрополітену, автобусних та залізничних вокзалів, портів та аеропортів, у транспортних засобах громадського користування забороняється.

Поняття політичної реклами визначено в ст.68 Закону України «Про вибори народних депутатів України».

Протокол про адміністративне правопорушення, що надійшов на розгляд суду відносно особи ОСОБА_1 та додані до такого матеріали не містять даних про місце, час вчинення останнім адміністративного правопорушення - тобто коли, де саме та яким чином він розмістив на зовнішній поверхні транспортного засобу громадського користування політичну рекламу за кандидата у народні депутати.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що транспортний засіб «БАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 використовувався як транспортний засіб громадського користування. Вказана обставина судом також встановлена на підставі фотозображення, яке долучено до матеріалів справи.

Таким чином, вказаний транспортний засіб не належить на праві власності ОСОБА_1 , який ним володіє на законних підставах, а тільки використовує у службових цілях шляхом керуванням транспортним засобом по встановленому маршруту із виконанням посадових обов`язків по перевезенню пасажирів. Вказана обставина також підтверджується довідкою ФОП ОСОБА_3 від 29.09.2019 року.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких даних один лише протокол про адміністративне правопорушення суд не може покласти в основу обвинувачення.

В розумінні ст.ст.8, 256, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розгляд судом справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи-правопорушника та в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення. За наслідком розгляду протоколу суд має право прийняти одне із рішень, передбачених ст. 284 КУпАП,

У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не вчинялось будь яких дій, передбачених диспозицією ч.1 ст.212-14 КУпАП він не є особою, відповідальною за розміщення носіїв політичної реклами на зовнішній поверхні транспортного засобу громадського користування, тому в його діях відсутня суб`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №581000 від 15.07.2019 року складений відносно ОСОБА_1 не є достатнім доказом його вини.

Склад правопорушення є єдиною та головною підставою для юридичної відповідальності.

З огляду на вищевикладене, суддя приходить до висновку, що даний протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений ДОП СП Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Куделею Д.В. без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212-14 КУпАП.

Встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №581000 від 15.07.2019 року, складений з порушенням вищезазначених вимог КУпАП.

Встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №581000 від 15.07.2019 року відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону. Протокол про адміністративне правопорушення, що складений з порушенням вищезазначених вимог законодавства не може бути поставлений в основу розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим він не є достатнім доказом вини.

Інших обставин в протоколі та матеріалах справи не відображено, у зв`язку з чим відсутні підстави для висновку про наявність в діях особи порушення ч. 1 ст.212-14 КУпАП, про які вказано в протоколі.

Враховуючи все вищевикладене, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №581000 від 15.07.2019 року, складений щодо ОСОБА_1 не можливо визнавати таким процесуальним документом, який засвідчує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-14 КУпАП. Це в свою чергу свідчить про те, що матеріали даної справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 розмістив носія політичної реклами на зовнішній поверхні транспортного засобу громадського користування.

Дана обставина вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони порушення, передбаченого ч.1 ст.212-14 КУпАП, оскільки він не здійснював розміщення носії політичної реклами на зовнішній поверхні транспортного засобу громадського користування.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст.212-14 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суддя оцінює критично з наведених вище обставин.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумція факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа « Коробов проти України » № 39598/03 від 21.07.2011 ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 жовтня 2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Сергій Шевченко проти України» розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.212-14 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9, ч. 1 ст. 212-14, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.212-14 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя : С.М. Вознюк