Справа №380/1042/19 Головуючий в суді І інстанції: Косович Т.П.
Провадження № 33/824/3926/2019 Доповідач в II інстанції: Полосенко В.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С.,

за участі:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника - Хміль В.М.

потерпілого - ОСОБА_3 ,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 17 вересня 2019 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді І-ї інстанції, 26.07.2019 року об 11 годині 45 хвилин в с. П'ятигори, Тетіївського району, Київської області, по вул. Центральній, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Аврора-105» з причепом ПГМФ-8302, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перед зміною напрямку руху, не переконався, що такий маневр буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, та допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Amarok" реєстраційний номер НОМЕР_3 , що рухався по головній дорозі у своїй смузі руху, спричинивши механічні пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив ПДР України.

Постановою судді Тетіївського районного суду Київської області від 17.09.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Не погоджуючись з рішенням першої інстанції, ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Крім того, з метою дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди в апеляційній скарзі просить призначити проведення експертизи.

Вважає, що судом І-ї інстанції неповно з`ясовані всі обставини справи, не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказами, а висновки суду, викладені у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що рішення суду І-ї інстанції приймалось на підставі припущень. Він жодним чином не порушував правил дорожнього руху. Причиною ДТП, на його думку, є перевищення швидкості водієм автомобіля

«VolkswagenAmarok" реєстраційний номер НОМЕР_3 . До того ж, перехрестя має обмежену оглядовість, а вказаний автомобіль виїхав з повороту. За технічними характеристиками мотоблок може рухатися із швидкістю 5 км/год. До місця зіткнення такий транспортний засіб рухався не менше 4-х секунд, що виключає наявність обставин. викладених у постанові судді.

Також суддя фактично не розглянув його клопотання про повернення матеріалів справи про адміністративне правопорушення до Тетіївського ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області для виконання працівниками поліції своїх службових повноважень щодо проведення експертизи для встановлення причини ДТП, чим порушено його право на судовий захист.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, думку потерпілого та його захисника, які заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, приходжу до наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи.

Вказаних вимог закону, суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Відповідно дост. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення - є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, зокрема:

- протоколом серії ДПР18 № 060503 від 26.07.2019 року про адміністративне правопорушення;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.07.2019 року, яка складена у відповідності до чинного законодавства України та з якою погодились всі учасники ДТП під час судового розгляду;

- поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 .

Вказані докази, на думку суду, є достатніми, належними, допустимими та беззаперечно підтверджують винуватість ОСОБА_1 у порушенні вищевказаних вимог ПДР України.

Водій ОСОБА_3 та його захисник пояснили, що всі доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, є неправдивими та повідомляються особою з метою введення суду в оману. Зокрема, зазначають, що всупереч доводам ОСОБА_1 , останній мав достатньо часу для виявлення та надання переваги в русі автомобілю під керуванням ОСОБА_3 , що рухався по зустрічній смузі руху, яку необхідно перетнути. Крім того, з характеру пошкоджень транспортних засобів вбачається, що їх зіткнення відбулося не на великій швидкості, а за технічними характеристиками автомобіля «Volkswagen Amarok" його максимальна швидкість становить 168 км/год. Під час ДТП ОСОБА_3 рухався із швидкістю 50 км/год. Він побачив, що водій мотоблоку, перебуваючи на пішохідному переході перед перехрестям, рукою подає сигнал повороту ліворуч та різко розпочинає поворот ліворуч з виїздом на зустрічну смугу руху, по якій рухався його автомобіль, чим майже повністю перекриває рух його транспортному засобу, продовжуючи рухатися аж до самого зіткнення. В свою чергу ОСОБА_3 , намагаючись уникнути зіткнення, застосував екстрене гальмування та повернув кермо праворуч. Вважають, що висновок автотехнічного експертного дослідження від 21.10.2019 року, наданий ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду, не є належним доказом у справі, оскільки під час його проведення експертом враховані невірні первинні дані слідів гальмування, зупинного шляху автомобілів, швидкості автомобіля марки «Volkswagen Amarok", коефіцієнту нахилу ділянки дороги, завантаженість автомобіля, а також не врахований стан дорожнього покриття та пояснення іншого учасника ДТП, який взагалі не був долучений до проведення експертизи та жодних пояснень з приводу ДТП не надавав.

Так, приписами п. 2.3 «б» ПДР України, водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

За змістом п.10.1 та п.10.4 цих самих Правил перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

Аналізуючи вищевикладене та враховуючи характер пошкоджень транспортних засобів, а також наявні у матеріалах справи докази, в тому числі пояснення іншого учасника ДТП ОСОБА_3 , в їх сукупності, надають можливість прийти до висновку, що дії ОСОБА_1 не відповідали вимогам ПДР України та знаходились в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Всупереч доводам ОСОБА_1 . суддя І-ї інстанції надав належну та об`єктивну оцінку всім доказам у справі, а також всебічно, повно та об`єктивно врахував обставини ДТП, дійшовши вірного висновку про те, що саме ОСОБА_1 допустив порушення вимог п.2.3 «б», 10.1 та 10.4 ПДР України.

Водночас, не може бути врахований судом апеляційної інстанції як належний та допустимий доказ, наданий ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду та долучений до матеріалів справи, висновок №ED-1733-3-1414.19 автотехнічного експертного дослідження від 21 жовтня 2019 року (а.с.105-117). Зокрема, вказаний висновок не містить відомостей про попередження експерта про кримінальну відповідальність в порядку ст.384 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку, що викликає сумнів у його повноті, правильності та об`єктивності. Крім того, експертне дослідження було проведено без всебічного дослідження всіх обставин ДТП та залучення іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_3 .

Будучи допитаний під час апеляційного розгляду в режимі відеоконференції експерт ОСОБА_4 також підтвердив те, що проводив експертне дослідження, виходячи виключно з пояснень водія ОСОБА_1 та наданих ним копій матеріалів справи.

Ретельний аналіз цих доказів вказує лише на те, що висновок експертного дослідження не ґрунтується на належних та достовірних вихідних даних, що узгоджуються з іншими доказами, зібраними у справі, та не відповідає фактичним її обставинам.

З огляду на вищевикладене, дійшов до висновку, що достатніх доводів і належних доказів, які б спростували правильність висновків судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, апеляційна скарга не містить.

Порушень вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин, постанова судді є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 17.09.2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень, - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко