Справа № 645/6158/19
Провадження № 3/645/1700/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року місто Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Федорової О.В.

за участю секретаря судового засідання - Синьогуб А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за участю:

представника притягуваного - Грічаніченка О.О.,

притягуваного - ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

01.10.2019 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні притягуваний ОСОБА_1 заперечуав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснив суду що 17.09.2019 року він разом із його знайомими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 штовхали його автомобіль до СТО, оскільки він був зламаний та не міг рухатись.

Представник притягуваного адвокат Грічаніченко О.О. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Наголосив, що ОСОБА_1 автомобілем не керував та за кермом автомобіля не знаходився, а разом із своїми знайомими, штовхаючи по дорозі, котив свій автомобіль, який до цього тривалий час перебував у неробочому стані, переміщуючи його з місця стоянки до місця ремонту. При цьому він не знаходився у стані наркотичного або алкогольного сп`яніння. В цей час ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, які висловили припущення про його перебування в стані наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі за адресою Харків, вул. Шевченка, 26. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду з тих підстав, що автомобілем він не керував, а залишати свій автомобіль на дорозі у пошкодженому стані без нагляду побоювався (автомобіль не запирався, електрика не працювала, акумулятор знаходився у салоні автомобілю, про що працівникам поліції було повідомлено). Його знайомі не могли тривалий час залишатися на дорозі та надавати йому допомогу з транспортування або охорони автомобілю, іншої можливості транспортувати свій автомобіль він не мав. З вказаних причин, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі в присутності двох свідків, в зв`язку з чим було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення вимог п.2.5 ПДР України за ч.І ст.130 КУпАП. Робітники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки його відмови від проходження такого огляду, а саме, що у даному випадку він буде вважатися особою, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння.

Крім того, представник наголосив, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу. Таким чином для наявності підстав щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вказаною статтею необхідно довести факт керування ним транспортним засобом та факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до встановленого порядку.

Також, стосовно доведеності знаходження ОСОБА_1 у стані сп`яніння, вказав, що законом передбачено, що порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, та вважав, що всупереч вимогам чинного законодавства, не було проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, та на підставі цього не було видано направлення (встановленої форми) на огляд водія з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в медичному закладі.

Також, вважав, що в результаті обидва письмових пояснення свідків (а.с. 3, 4) є незрозумілими, складеними рукою робітника поліції, в яких навіть зауваження «Все викладене відповідає дійсності» та «З моїх слів записано вірно, мною прочитано» - вже зазначено на бланку (у поясненні свідка ОСОБА_4 ), або викладено рукою робітника поліції ( у поясненні свідка ОСОБА_5 ). Зафіксовані на відеозаписі з камер робітників поліції дії ОСОБА_1 не підтверджують, що він керував автомобілем. На записі з відеокамери був зафіксований лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Цей запис не містить моменту зупинки транспортного засобу під час керування та знаходження у ньому у якості водія ОСОБА_1 на момент звернення до нього працівників поліції. Запис також не містить обставин щодо виявлених у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння у присутності двох свідків, а також огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським. Зафіксовані на відеозаписі дії робітників поліції також не містять роз`яснень ОСОБА_1 наслідків його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а також роз`яснення саме ОСОБА_1 інших прав.

Таким чином, представник вважає, що за відсутності доказів керування транспортним засобом та не дотримання вимог ст. 266 КУпАП, в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відтак є підстави вважати, що справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_6 підлягає закриттю.

В судовому засіданні за клопотанням притягуваного допитано свідків.

Так, свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що у вересні 2019 року приблизно між 17:00 год. та 18:00 год. на перехресті бульвару Богдана Хмельницького та провулку Осіпенко співробітники патрульної поліції запросили його та ще одного чоловіка бути свідками відмови особи ( ОСОБА_1 ) від проходження медичного освідування. Свідок пояснив, що в присутності двох свідків останній відмовився від пропозиції співробітників патрульної поліції проїхати до медичного закладу з метою його освідування на стан сп`яніння, про що ним були підписані відповідні пояснення. Крім того, свідок наголосив, що він не впізнає свого підпису на протоколі про адміністративне правопорушення, та на питання представника притягуваного пояснив, що не стверджував в письмових поясненнях про те, що ОСОБА_1 був з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук, неадекватна поведінка, та вважає, що бланк пояснень був не повністю заповнений співробітниками патрульної поліції на час їх підписання.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні надали аналогічні за змістом показання, та пояснили суду, що ОСОБА_1 у вересні 2019 року звернувся до них з проханням відштовхати свій автомобіль, який знаходився у неробочому стані, до СТО. Після роботи вони втрьох прибули до місця мешкання ОСОБА_1 , де у дворі перебував його автомобіль, та почали штовхати його до СТО з вул. Танкопія в напрямку бульвара Богдана Хмельницького. Свідки наголосили, що вони подолали приблизно 800 метрів, штовхаючи автомобіль ОСОБА_1 , при цьому останній штовхав автомобіль біля дверей водія, а вони штовхали автомобіль позаду. Свідки стверджували, що акумулятор автомобіля був знятий та перебував на задньому сидінні, електрика не працювала, та передній бампер також був пошкоджений та перебував на задньому сидінні. Свідки наголосили, що буксирувати автомобіль було неможливо з технічних причин. За твердженням свідків. ОСОБА_1 не керував автомобілем, тобто не сідав за кермо, а штовхав його стоячи, управляючи напрямком автомобіля за допомогою керма.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надала пояснення щодо характеристики ОСОБА_1 , наголосила на тому, що вона працює з останнім в ТОВ "Новохім" 10 років, останній жодного разу не був помічений у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, він користується повагою колективу, у зв`язку з чим просила задовольнити клопотання колективу ТОВ "Новохім" та передати його на поруки трудового колективу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 17.09.2019 року о 18 год. 00 хв. в м. Харкові по вул. Ощепкова, 55-а, керував автомобілем ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння рук, зіниці очей не реагують на світло, неадекватна поведінка. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в наркоцентрі за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26, водій відмовився, в присутності двох свідків, у встановленому законом порядку.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно вимог ст. 14 Закону України « Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Щодо першого способу, поліцейські проводять огляд та оформлюють результати огляду лише щодо стану алкогольного сп`яніння за наявності певних умов. В усіх решта випадках має бути застосований другий спосіб (тобто огляд має бути проведений лікарем закладу охорони здоров`я).

Відповідно до п. 9 ч. ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої 09.11.2015 року № 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством (п.3 розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до п. 15 розділу ІІ Інструкції, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду (п. 16 розділу ІІІ Інструкції).

Так за визначенням, що міститься в п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, дії ОСОБА_1 , які виразились в штовханні автомобіля, що призвели до його руху, з урахуванням того, що напрямком автомобіля керував саме ОСОБА_1 за допомогою керма автомобіля, слід кваліфікувати як керування транспортним засобом, оскільки під час вказаних дій автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався, при цьому на відстань близько 800 метрів, що вбачається з пояснень притягуваного та свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

За змістом зазначених вище положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 174083 від 17.09.2019 року, який суд приймає як належний та допустимий доказ, оскільки він відповідає п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та ч. 2 ст. 266 КУпАП, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 17.09.2019 року, в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, дані свідки зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 174083 від 17.09.2019 року, показаннями свідка ОСОБА_4 , допитаного в судовому засіданні, в частині наданих ним показань, щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, та переглянутими в судовому засіданні відеозаписами з нагрудної камери (body camera) працівників поліції, на якій зафіксовані події 17.09.2019 року під час складення даного протоколу.

При цьому, показання свідка ОСОБА_4 про те, що він не впізнає свій підпис у протоколі про адміністративне правопорушення, а також, що в письмових поясненнях він не стверджував, що " ОСОБА_1 був з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук, неадекватна поведінка", як зазначено в письмових поясненнях, не спростовують провину притягуваного, оскільки ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, факт якої підтвердив свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні.

Дослідивши докази по справі про адміністративне правопорушення суд вважає наступне: при складанні зазначеного адміністративного матеріалу працівниками поліції не було допущено неповноту чи необ`єктивність в оцінюванні дій правопорушника.

Також, слід зазначити, що при складанні протоколу ОСОБА_1 роз`яснювались його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що свідчить підпис останнього.

Крім того, до адміністративного матеріалу були додані дані, що містяться на диску з відеозаписом з подіями, що були зафіксовані на нагрудні бодікамери співробітників УПП, які документували адміністративне правопорушення водія ОСОБА_1 при складанні протоколу серії ОБ № 174083 від 17.09.2019 року.

При розгляді справи переглянутий даний відеозапис, з якого вбачається, що інспектором в присутності двох свідків було запропоновано ОСОБА_1 пройти освідоцтво на стан наркотичного сп`яніння в порядку передбаченому ст. 266 КУпАП. Проте, на пропозицію інспектора ОСОБА_1 відмовився пройти освідоцтво в закладі охорони здоров`я КЗОЗ «ХОНД» (диск а.с. 8 video DSJX302153_002153 від 17.09.2019 року).

Матеріали справи та переглянуті відеозаписи не містять жодних даних про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти освідування в передбачений законом спосіб, а тому суд приходить до висновку, що порушень вимог ст. 266 КУпАП з боку співробітників поліції не допущено.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу.

ОСОБА_1 протокол підписав, отримав його копію, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних, не керування транспортним засобом тощо не заявляв, від пояснень відмовився.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 суду не надано.

Більш того, пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Як зазначено вище, протокол відносно ОСОБА_1 складено у зв`язку з відмовою останнього пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона якого визначена у диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідальність за вчинення якого передбачена санкцією цієї ж норми Закону.

Даних, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, суду не надано та не спростовано зміст протоколу та зазначені вище докази, залучені органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 251 КУпАП.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, суд вважає вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені ним, належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій притягуваного та визнання його винуватості.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи підтверджують фактичні обставини справи.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Таким чином, підстави для задоволення заяви притягуваного про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, відсутні.

Судом вирішувалося питання про вжиття до притягуваного більш м`якого покарання, а саме передача матеріалів на розгляд трудового колективу, про що в матеріалах срави міститься відповідне клопотання трудового колективу ТОВ "Новохім", однак враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, останній нехтує вимогами закону, порушує Правила дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також враховуючи те, що хоча на даний час своїми діями останній не завдав значної шкоди відносинам в сфері регулювання дорожнього руху, проте, як вже зазначалось вище у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди, наявність вказаних обставин виключає, на думку суду, застосування більш м`якого покарання.

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, з метою виховання і запобігання вчиненню нових правопорушень, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 384 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенцією про захист прав і основоположних свобод людини, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в дохід держави в розмірі 384 гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Суддя О.В. Федорова