Справа № 359/667/19
Провадження № 3/359/395/2019
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2019 року м. Бориспіль
Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., за участю представника митниці ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Київської митниці ДФС, про порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України, щодо громадянки України ОСОБА_2, дата народження: 30.04.1982 року, місце народження: Україна, Сумська область, місце проживання (реєстрації): Україна, АДРЕСА_1, працює: ФОП «Романенко», м. Лебедин, Сумська область, паспорт громадянки України для виїзду за кордон: № ЕР 720672, виданий 11.02.2013 р., орган, що видав 8099,
17.12.2018 о 17 год. 22 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянкою України ОСОБА_2, яка прилетіла літаком авіакомпанії «МАУ» з ОСОБА_3, м. Рим, рейсом № 306, своїми діями вона обрала канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчила про факти, що мають юридичне значення.
«Зелений коридор» призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.
Перетин пасажиркою «зеленої лінії», згідно Наказу Міністерства Фінансів України № 671 від 03.08.2018р. «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті», яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контролю нею обрано «зелений коридор», і декларування здійснюється шляхом вчинення дій. Громадяни самостійно обирають відповідний канал («зелений коридор» або «червоний») для проходження митного контролю.
На підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України громадянці України ОСОБА_2 було задано запитання щодо наявності у неї готівки, на що громадянка України ОСОБА_2 відповіла, що вона має 6 000 доларів США та 5 000 євро. Після цього громадянку України ОСОБА_2, було запрошено до службового приміщення митниці залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», де нею була видана готівка в розмірі: 6 200 доларів США та 6 300 євро, що знаходились в одному з відділень жіночої сумки пасажирки (ручна поклажа). Готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянки України ОСОБА_2 вся готівка належить їй особисто.
З виявленої суми громадянці України ОСОБА_2 було пропущено 6 200 доларів США та 4 500 євро (еквівалент 9 994 євро згідно курсу НБУ станом на 17.12.2018 р.) За протоколом про порушення митних правил вилучено 1 800 євро.
На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажирка не надала, до моменту перетину нею «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні та розяснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці не зверталась.
Таким чином, своїми діями громадянка України ОСОБА_2 під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушила встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.
Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянкою України ОСОБА_2, яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обовязковому письмовому декларуванню у повному обсязі відповідно до Постанови Правління НБУ № 148 від 27.05.2008 р., та мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.
Підстав для відкладення розгляду справи, направлення матеріалів для додаткової перевірки, закриття провадження в справі, - не встановлено.
Так, у своїх поясненнях ОСОБА_2 зазначила, що свою вину у вчиненому правопорушенні визнає в повному обсязі, однак дане правопорушення сталося через її власну неуважність та необережність, так як вона перебувала у тяжкому емоційному стані, в звязку із сімейними обставинами, та не досконало знайома з митними правилами України. 17.12.2018 року під час проходження митного контролю у зоні митного контролю «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», при проходженні митного контролю, своїми діями вона обрала канал позначений символом зеленого кольору, після перетину якого, була зупинена працівниками митниці, та в службовому приміщенні митниці залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» нею була видана готівка в розмірі 6200 доларів СІЛА та 6300 Євро, що знаходилися в її жіночій сумці. Готівка переміщувалась без ознак приховування. За протоколом про порушення митних правил у неї вилучено готівку в розмірі 1800 євро. Пояснила, що з 2014 року вона перебувала в ОСОБА_3 на підставі довгострокової робочої візи, в 2017 році вона була продовжена до квітня 2019 (копія додається). За цей час вона проживала сімєю з цивільним чоловіком громадянином ОСОБА_3, саме остаточний розрив відносин з ним, і був підставою її повернення на Україну. Так, ввезена в Україну валюта в розмірі 6200 доларів США та 6300 Євро, являються її власними грошовими коштами, які отримані нею законним шляхом. Ці кошти, заощаджені протягом її довгострокового проживання в ОСОБА_3, із заробітної плати, а також отримані на підставі «Договора о представительстве», оскільки вона зареєстрована як фізична особа-підприємець, згідно законодавства України, та надає агентські послуги про просуванню бренду на території України (італійська меблева фабрика). Дані обставини підтверджуються письмовими доказами, документи, які долучено до письмових пояснень. Таким чином, грошові кошти є її особистою власністю та мають легальне походження. Також зазначила, що ввезення нею грошових коштів на територію України, було цільовим, грошові кошти повинна була витратити на придбання житла, оскільки вона не має власного житла, а проживає разом з мамою ОСОБА_4, яка є пенсіонеркою та відповідно перебуває на її утриманні. Таким чином грошові кошти, які вона мала при собі під час перетину державного кордону України призначалися для придбання житла та утримання сім'ї. Зазначені обставини вказують на те, що грошові кошти у сумі 1800 Євро, що становить приблизно 56 000 грн., є для неї важливою, життєво необхідною та значною сумою. Конфіскація цих коштів, на які вона розраховувала поставить її в скрутне матеріальне становище та позбавить можливості забезпечити функціонування бізнесу та отримання доходів для утримання сім'ї. У зв'язку з вищенаведеним, просила суд врахувати при розгляді справи сукупність обставин, що пом'якшують відповідальність особи, що притягається до адміністративної відповідальності та практику Європейського суду з справ людини та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу без конфіскації вилученої валюти.
Представник митниці протокол підтримала, та зазначила, що громадянка України ОСОБА_2 скоїла порушення митних правил, яке передбачене ст. 471 МК України, у звязку з чим просила застосувати до правопорушниці адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією вилученої валюти.
Суддя, заслухавши думку представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях громадянки України ОСОБА_2 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України.
В судовому засіданні встановлено, що громадянка України ОСОБА_2, яка прилетіла до України літаком авіакомпанії «МАУ» з ОСОБА_3, м. Рим, рейсом № 306, самостійно обрала вид митного оформлення зону спрощеного митного оформлення «зелений коридор», а тому відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення за межі митної території України.
Диспозицією ст. 471 МК України встановлено, що правопорушенням є порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.
Відповідальність за порушення митних правил настає для громадянина, який обрав проходження митного контролю «зеленим» коридором, - з моменту перетину останнім "білої лінії", що позначає закінчення «зеленого» коридору.
Як вбачається з протоколу про порушення митних правил що громадянка України ОСОБА_2 перетнула «білу лінію», що позначає закінчення зони спрощеного митного оформлення «зелений коридор», таким чином перемістила через митний кордон України валюту, яка обмежена законодавством України, а саме в розмірі що перевищує 10 000 євро.
У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.
17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід'ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Правопорушення, яке вчинила громадянка України ОСОБА_2 та полягало у переміщенні через митний кордон не задекларованих митному органу коштів в сумі 1800 Євро, що підлягають обов'язковому декларуванню.
Слід зауважити, що діючим законодавством України ввезення готівкової іноземної валюти в Україну, в принципі не обмежена, обмежена лише сума (10 000 євро), яка може бути ввезена без письмового декларування.
Об'єктивна сторона правопорушення, яке вчинила громадянка України ОСОБА_2 полягає в недекларуванні іноземної валюти при проходженні митного контролю в «зеленому коридорі», тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за що передбачена ст. 471 МК України.
Згідно зі ст. 471 МК України, за таке правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу і конфіскації не задекларованої валюти.
Разом з тим, при вирішення питання про конфіскацію певного предмета правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення (чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв`язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон; джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника.
За матеріалами справи жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.
Відповідно до ч. 2 розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої постановою Правління НБУ від 27.05.2008 року № 148, Фізична особа-резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.
Таким чином, єдине діяння, яке вчинила громадянка України ОСОБА_2 полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації.
За вищевказане правопорушення, яке полягає в недекларуванні іноземної валюти, громадянка України ОСОБА_2 підлягає адміністративному стягненню у виді штрафу.
Шкода, яку громадянка України ОСОБА_2 потенційно могла завдати державі, була незначною: вона не ухилялася від сплати мита та інших зборів і не завдала державі іншої шкоди, якби вона ввезла гроші не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти опинилися на території України. Таким чином, метою конфіскації було не відшкодування майнової шкоди, завданої державі, оскільки вона не зазнала ніяких збитків, внаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації.
Крім того, застосування конфіскації в даному випадку є не компенсаційною, а стримуючою та карною мірою.
На підставі статті ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.
При прийнятті рішення суддя враховує, зазначені в поясненнях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, обставини.
При перевірці вказаних обставин, судом встановлено, що з 2014 року ОСОБА_2 перебувала в ОСОБА_3 на підставі довгострокової робочої візи, в 2017 році вона була продовжена до квітня 2019, про що свідчить її копія. За цей час ОСОБА_2 проживала сімєю з цивільним чоловіком громадянином ОСОБА_3, саме остаточний розрив відносин з ним, і був підставою її повернення на Україну. Ввезена в Україну валюта в розмірі 6200 доларів США та 6300 Євро, являються її власними грошовими коштами, які отримані нею законним шляхом. Ці кошти, заощаджені протягом її довгострокового проживання в ОСОБА_3, із заробітної плати, а також отримані законним шляхом, оскільки вона зареєстрована як фізична особа-підприємець, згідно законодавства України, та надає агентські послуги про просуванню бренду на території України (італійська меблева фабрика). Дані обставини підтверджуються копією агентського договору, додатком до нього та копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осі-підприємців. Таким чином, грошові кошти є її особистою власністю та мають легальне походження.
Крім того, ввезення ОСОБА_2 грошових коштів на територію України було цільовим, оскільки призначалися на придбання житла. Остання не має власного житла, проживає разом з мамою ОСОБА_4, яка є пенсіонеркою та відповідно перебуває на її утриманні.
Таким чином грошові кошти, які ОСОБА_2 мала при собі під час перетину державного кордону України призначалися для придбання житла та утримання сім'ї. Зазначені обставини вказують на те, що грошові кошти у сумі 1800 Євро, є для останньої важливою, життєво необхідною та значною сумою.
Дані, які б свідчили про незаконність походження вказаних коштів, у матеріалах справи відсутні.
З огляду на наведене, застосування конфіскації, предметів порушення митних правил, в даному випадку є порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, а саме втручання в право громадянки України ОСОБА_2, на повагу власності, так як є не пропорційним, оскільки покладає на нього "індивідуальний надмірний тягар".
Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що конфіскація вилучених коштів, не сприятиме вихованню громадянки України ОСОБА_2 та попередженню вчиненню нею нових порушень, а лише негативно вплине на її матеріальне становище.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи характер скоєного, виходячи із ч. 3 ст. 462 МК України, матеріали справи, встановлені судом обставини, зазначені норми закону, суддя дійшов висновку, що на правопорушника має бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700 грн.). З цього приводу підстав для застосування додаткового покарання - конфіскації вилученої валюти у суду немає, яке вказане в санкції ст. 471 МК України.
Саме таке стягнення суддя вважає достатнім для виправлення та належної поведінки громадянки України ОСОБА_2 в подальшому.
Відповідно до ч. 1 ст. 520 МК України витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Витрати на оплату послуг перекладача відшкодовуються з державного бюджету.
Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути громадянки України ОСОБА_2, на яку накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.
Керуючись п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 3, 10, 366, 462, 471, 520 МК України, ст. ст. 8, 23, 33, 40-1 КУпАП, суддя
п о с т а н о в и в :
Визнати винною громадянку України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянки України для виїзду за кордон: № ЕР 720672, виданий 11.02.2013 р., орган, що видав 8099 - у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.
- євро, згідно курсу НБУ станом на 17.12.2018 р. за 100 євро 3141-4193 грн., кількістю 1800 євро, вартістю 56 545 грн. 55 коп. повернути громадянці України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянки України для виїзду за кордон: № ЕР 720672, виданий 11.02.2013 р., орган, що видав 8099.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк