Справа № 201/274/19
Провадження № 3/201/4996/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 грудня 2019 року, суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., за участю секретаря судового засідання Кисельової В.В., прокурора Кривцуна С.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Дніпропетровського управління Департамента внутрішньої безпеки Національної поліції України в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 11.01.2019р. надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , що притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Адміністративний матеріал згідно з протоколом про автоматизований розподіл судової справи між суддями було передано в провадження судді Мельниченка С.П. 11.01.2019р.

Постановою судді Мельниченка С.П. від 12.06.2019р. матеріали справи про адміністративне правопорушення направлено на дооформлення.

03.10.2019р. в провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська повторно надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , що притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, який згідно з протоколом про автоматизований розподіл судової справи між суддями було передано в провадження судді Наумової О.С.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення від 10.01.2019р. № 36 ОСОБА_1 , звільнившись 27.09.2017р. з посади молодшого інспектора взводу забезпечення супроводження ГУНП в Дніпропетровській області, будучи згідно з п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення ч. 2 ст. 45 Закону вчинив правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасно, без поважних причин, поза межами терміну подачі декларації після звільнення (не пізніше 20-ти робочих днів з дня, коли дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення), 13.12.2017р. подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після звільнення.

Оскільки ОСОБА_1 на момент початку роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме - 01.09.2016р. не був службовою особою, яка згідно зі ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції» займає відповідальне становище та особливо відповідальне становище, на нього розповсюджувався обов`язок подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування з 00 годин 00 хвилин 01.01.2017р.

Згідно з роз`ясненнями НАЗК щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затверджених рішенням НАЗК від 11.08.2016р. № 3 декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Таким чином, на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 мав подати декларацію не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (https:/.nazk.gov.ua), здійсненому 19.11.2019р., ОСОБА_1 опублікував декларацію після звільнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 13.12.2017р.

Згідно з поясненнями ОСОБА_1 , які містяться у протоколі, ОСОБА_1 з правопорушенням не згоден.

За висновком особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність, за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Прокурор в суді підтвердив обставини, викладені в протоколі щодо ОСОБА_1 , просив визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, накласти на останнього стягнення у мінімальному розмірі згідно із санкцію ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Дослідивши адміністративний матеріал, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП слід закрити у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Як видно з матеріалів справи, адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 виявлене в жовтні 2018 року, що підтверджується відповідним листом Департамента перевірки декларацій та моніторингу способу життя НАЗК від 23.10.2018р., який отриманий Дніпропетровським управлінням внутрішньої безпеки в Дніпропетровській області Департамента внутрішньої безпеки Національної поліції України 30.10.2018р.

Протокол складений 10.01.2019р., вперше адміністративний матеріал надійшов до суду 11.01.2019р., вдруге 03.10.2019р., тобто зі спливом строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ст. 38 ч. 3 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але непізніше двох років з дня його вчинення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Оскільки, з моменту виявлення адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 пройшло більше трьох місяців тому вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов:

вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

закінчення встановленого законом двомісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення), за винятком справ про адміністративні правопорушення, які відповідно до КУпАП підвідомчі суду (судді), та за якими такий строк становить три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, а щодо правопорушень, пов`язаних з корупцією, три місяці з дня їх виявлення, але не пізніше двох років з дня їх вчинення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що вимогами ч. 3 ст. 38 КУпАП в частині строку притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачено два різні такі строки, загальний два роки з моменту вчинення адміністративного, та спеціальний три місяці з моменту його виявлення, який може бути застосований лише у межах загального строку, тобто до спливу двох років з моменту вчинення адміністративного правопорушення, сплив якого є безумовною підставою для застосування положення вказаної норми права.

Крім того, визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема, в Рішенні від 09 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України" (заява №21722/11) зазначено про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Таким чином, враховуючи, що з моменту виявлення посадовими особами органу поліції адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП 30.10.2018р., передбачений ч. 3 ст. 38 КУпАП, тримісячний строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності минув ще на час повторного надходження вказаної справи до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська після дооформлення, розпочате провадження у цій справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 7, 38, 247, 283, 284 КУпАП, ст.ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП України, провадженням - закрити, у зв`язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Наумова О.С.