Справа № 761/4313/19 Головуючий в суді І інстанції - Голуб О.А.
Провадження № 33/824/3611/2019 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 13 травня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, громадянина України, працюючого в ТОВ «Охоронний Холдинг», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження по справі, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 17.01.2019 о 15 год. 45 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Перемоги буд. 18 в м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 13 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження по справі, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 13.05.2019 та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що працівник поліції, що здійснював оформлення ДТП, проігнорував обставини зафіксовані відео реєстратором, на якому чітко видно, що автомобіль марки «БМВ Х3», здійснював рух заднім ходом і коли він проїжджав повз нього вчинив зіткнення пошкодивши бокове дзеркало автомобіля який керував ОСОБА_1 . Не з`ясувавши всіх обставин співробітник нацполіції склав протокол про порушення ОСОБА_1 п. 13.1 ПДР України. В той же час з даних відео реєстратора видно, що ОСОБА_1 рухався в одній полосі і не здійснював маневрів зі зміни полоси і не міг порушити правила щодо дотримання дистанції або інтервалу.

За вказаних обставин, на думку апелянта, не можна вважати, що у його діях є склад адміністративного правопорушення, а тому справу розглянуто з істотним порушенням матеріальних норм права та грубо порушення процесуальних норм.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити,

перевіривши матеріали справи та доводи клопотання, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із постанови, суддею визнано доведеною ту обставину, що в дорожній обстановці, яка склалася 17.01.2019 о 15 год. 45 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Перемоги буд. 18 в м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.13.1 ПДР України.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак цих вимог закону при прийняті рішення щодо ОСОБА_1 суддею дотримано не було.

Так, поза увагою судді залишилась та обставина, що матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б указували на доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, яке проявилось у недотриманні ним вимог п.13.1 ПДР України, що призвело до зіткнення транспортних засобів та їх пошкодження.

Ухвалюючи рішення про визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суддя в своїй постанові не зазначив якими саме доказами підтверджується вина ОСОБА_1 в порушенні ним п.13.1 ПДР, а обмежився лише перерахуванням досліджених в ході судового розгляду доказів.

Так, згідно з п.13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Пунктом 1.10 ПДР регламентовано, що безпечна дистанція - це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

Однак, при ухваленні рішення суддя не звернув увагу на наявний в матеріалах провадження запис з відеореєстратора, який знаходився в автомобілі ОСОБА_1 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 рухався по крайній праві полосі руху, в подальшому, раптово, не переконавшись в безпеці свого маневру, на смугу руху, по якій рухався ОСОБА_1 , рухаючись заднім ходом виїхав автомобіль марки «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який потім повернувся на свою смугу руху і зупинився.

Даним відеозаписом також спростовуються пояснення водія ОСОБА_2 , в яких він зазначив, що виїжджав зі стоянки заднім ходом, виїхавши на полосу крайнього правого ряду, приготувався почати рух та почув удар в задню ліву фару.

Таким чином, дослідивши матеріали справи в усій їх сукупності, зокрема, беручи до уваги схему ДТП, пошкодження транспортних засобів, пояснення учасників судового провадження, приходжу до висновку, що за наявних в матеріалах справи доказах, не можна встановити, що дії водія автомобіля «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебували в причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, яка мале місце 17.01.2019 о 15 год. 45 хв. на проспекті Перемоги 18 в м. Києві за участю автомобіля «Renault Logan» під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля «BMW X3» під керуванням ОСОБА_2 , тому провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положеньст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини», представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах,одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції не дотримався вимог ст.279, 245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, а його висновок про порушення водієм ОСОБА_1 п. 13.1 ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 13 травня 2019 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закриттю, у зв`язку з відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 13 травня 2019 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповіді дальності за ст.124 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко