Номер провадження: 33/813/1703/19
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 - адвоката Кварацхелії М.Г.,

представника Державної екологічної інспекції в Одеській області - Тутейка А.В.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , директора ТОВ «Євроморозпродукт», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до постанови суду ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 02.09.2019 року суб`єктом господарської діяльності ТОВ «Євроморозпродукт», в порушення ч.ч. 5, 6 ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» було здійснено викиди в атмосферу з холодильної установки без одержання документу дозвільного характеру, а саме - дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферу.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 22.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що судом справа розглянута неповно та однобічно, в ході розгляду справи були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які, на думку апелянта, тягнуть за собою безумовне скасування оскарженої постанови, зокрема:

- судом невірно кваліфіковано правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , оскільки викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади є адміністративним правопорушенням, передбаченим спеціальною нормою - ст.78 КУпАП, а також невірно визначений суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП;

- суд першої інстанції не взяв до уваги та не надав належної оцінки наданим в судовому засіданні поясненням ОСОБА_1 щодо відсутності необхідності отримувати дозвіл на здійснення викидів в атмосферне повітря, оскільки такі викиди взагалі відсутні, а також щодо того, що відповідальність за забезпечення експлуатації морозильних установок відповідно до норм природоохоронного законодавства несе інша особа;

- суд не врахував відсутності доказів вчинення правопорушення, а саме - доказів наявності будь-яких викидів, які були б підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення;

- перевірка дотримання природоохоронного законодавства була проведена без участі директора ТОВ «Євроморозпродукт» ОСОБА_1 , чим було порушено порядок проведення відповідних перевірок, а також право ОСОБА_1 на надання пояснень.

В свою чергу, представник Державної екологічної інспекції в Одеській області Тутейко А.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржену постанову без змін, враховуючи, що вона є законною і обгрунтованою.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку представника Державної екологічної інспекції в Одеській області, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржену постанову без змін, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом статті 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП встановлено що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому для притягнення особи до адміністративної відповідальності обсяг доказів, долучених до матеріалів справи, в їх сукупності повинен бути необхідним та достатнім для беззаперечного висновку про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи відступив від принципу повноти, всебічності та об`єктивності розгляду справи, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Так, в оскаржуваній постанові суд взагалі не послався на зміст доказів, якими підтверджується доведеність винуватості ОСОБА_1 , не навів їх аналіз та не надав їм оцінку. Судом лише зазначено, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та актом перевірки.

Також судом не звернуто увагу на істотні порушення, допущені працівниками Державної екологічної інспекції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

З матеріалів провадження вбачається, що акт, складений за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №64/14 (далі - акт перевірки №64/14), а також протокол про адміністративне правопорушення №000904 були складені без додержання вищевказаних вимог Закону.

Зокрема, в порушення вимог діючого законодавства, акт перевірки №64/14 та протокол про адміністративне правопорушення №000904 були складені без участі ОСОБА_1 , а в самих акті та протоколі зазначено, що ОСОБА_1 від підпису відмовився.

Разом з цим, відповідне посилання на відмову ОСОБА_1 від підпису у акті перевірки та протоколі апеляційний суд вважає таким, що не відповідає дійсності, оскільки в подальшому ОСОБА_1 звертався до Державної екологічної інспекції в Одеській області з письмовими поясненнями та запереченнями проти протоколу та акту перевірки, в яких детально виклав мотиви незгоди із зазначеними документами. Разом з цим, відповідні пояснення, які стосуються зазначеної перевірки та мають безпосереднє відношення до провадження у справі про адміністративне правопорушення, Державною екологічною інспекцією до матеріалів долучені не були та до суду не направлялись.

Також згідно з вищевказаним актом перевірки №64/14 Державною екологічною інспекцією встановлено порушення ч.ч. 5, 6 ст.11 ЗУ «Про охорону атмосферного повітря», а саме - відсутність дозволу та викиди забруднюючих речовин.

Згідно з положеннями вищевказаної норми, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Таким чином, стверджуючи про наявність порушення положень ч.ч. 5, 6 ст.11 ЗУ «Про охорону атмосферного повітря», необхідно встановити обов`язкову наявність ознаки правопорушення - здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферу.

Фіксування відповідних викидів здійснюється у встановленому Законом порядку, в тому числі шляхом проведення відповідних вимірювань із застосуванням спеціальних технічних засобів.

Разом з цим, в акті перевірки та протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, на підставі яких саме вимірювань перевіряючий орган дійшов висновку про здійснення викидів забруднюючих речовин у атмосферу, а до матеріалів справи Державною екологічною інспекцією не долучено жодних документів, які б підтверджували проведення відповідних досліджень та вимірювань.

Натомість відсутність відповідних викидів підтверджується наданими ОСОБА_1 суду першої інстанції доказами, а саме - листом ДП «Одеський спеціальний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут» №05-34 від 15.10.2019 року, згідно з яким експлуатація холодильного обладнання (установок) за умови їх герметичності виключає будь-які витоки та викиди фреону в атмосферу. Таким чином, за умов належного використання холодильного обладнання та відсутності викидів забруднюючих речовин в атмосферу отримання дозволу на здійснення таких викидів не потрібне.

Зазначений доказ залишився поза увагою суду першої інстанції, факт відсутності фіксації відповідних викидів контролюючим органом та, як наслідок, відсутності підстав для складення протоколу про адміністративне правопорушення, аналізу та належної оцінки, також не знайшов.

Крім того, суду першої інстанції була надана копія додаткової угоди №2 від 01.02.2018 року до договору оренди нерухомого майна від 01.10.2016 року, укладеного між ТОВ «Хлібний рай 20-11» як орендодавцем та ТОВ «Євроморозпродукт» як орендарем, згідно з п.2.9 якого відповідальність за забезпечення експлуатації об`єкта оренди у відповідності до вимог природоохоронного законодавства несе орендодавець, тобто ТОВ «Хлібний рай 20-11», а не ТОВ «Євроморозпродукт», директором якого на час складення протоколу про адміністративне правопорушення № 000904 від 03.09.2019 року був саме ОСОБА_1 (а.с. 2, 40).

Таким чином, судом був невірно визначений суб`єкт правопорушення, що само по собі виключає наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Також апеляційний суд визнає слушними доводи апеляційної скарги щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП як працівниками Державної екологічної інспекції, так і судом першої інстанції.

Зокрема, частиною першою статті 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Зі змісту диспозиції зазначеної норми вбачається, що нею встановлено відповідальність за здійснення господарської діяльності без одержання дозвільних документів, при цьому характер та суть діяльності не конкретизується.

Разом з цим, ч.1 ст. 78 КУпАП встановлена відповідальність за здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади або недодержання вимог, передбачених наданим дозволом, інші порушення порядку здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря або перевищення технологічних нормативів допустимого викиду забруднюючих речовин та нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел під час експлуатації технологічного устаткування, споруд і об`єктів.

Таким чином, ч.1 ст.78 КУпАП є спеціальною нормою, яка регулює більш вузьке коло суспільних відносин, ніж ч.1 ст.164 КУпАП, тому за змістом акту перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення за умови наявності в діях ОСОБА_1 складу відповідного правопорушення підлягала застосуванню саме ч.1 ст.78 КУпАП, чого ні Державною екологічною інспекцією, ні судом першої інстанції зроблено не було.

Вищевикладені обставини свідчать про істотну неповноту та однобічність розгляду справи, що є безумовною підставою для скасування постанови.

Разом з цим, апеляційний суд констатує, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 ознак будь-якого адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, серед іншого, скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі - закрити на підставі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда