КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/4/2019 Суддя 1 інстанції - Колегаєва С.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши за участю представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 29 грудня 2014 року щодо -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 29 грудня 2014 року, провадження в справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №731916, ОСОБА_4 20.11.2014 року о 12 год.30 хвилин, рухаючись в м. Києві на регульованому перехресті пр. Маяковського з вул. Закревського, керуючи автомобілем «Тойота Корола» д/н НОМЕР_1, не врахувавши дорожню обстановку, перед початком руху та його зміною не переконалася що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, та розпочавши маневр лівого повороту на дозволяючий (зелений) сигнал світлофора не пропустила автомобіль «Хонда» д/н НОМЕР_2, водій ОСОБА_2, що рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого скоїла зіткнення, при цьому обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п.п. 2.3 (б),10.1,16.6 ПДР.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд прийшов до висновку, що відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв'язку з чим провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 29.12.2014 року та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_4 винною у скоєнні ДТП та притягнути її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

За доводами апелянта постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам дорожньо-транспортної пригоди.

На думку апелянта, суд першої інстанції помилково оцінив, як правдиві, показання ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5, щодо того що він (ОСОБА_2.) проїжджав перехрестя на червоне світло.

ОСОБА_2 стверджує, що ОСОБА_4 фізично не могла бачити, який сигнал світлофора горів для нього (ОСОБА_2.) під час виїзду на перехрестя, оскільки стояла в цей момент на перехресті. Крім того, в первісних її поясненнях від 20.11.2014 року вона про вказану обставину не зазначала, а згідно первісних пояснень свідка ОСОБА_5, остання зазначила, що він (ОСОБА_2.) проїжджав перехрестя на «заборонений» жовтий сигнал світлофору, а також, що в момент ДТП горів саме жовтий, а не червоний сигнал світлофора, проте під час судового розгляду показання вищевказаних осіб були змінені, та останні, вказали, що нібито він (ОСОБА_2.) проїхав перехрестя на червоне світло.

Апелянт зазначає, що судом оцінка вказаним невідповідностям надана не була, а взято уваги саме останні показання та помилково зазначено, що вони є тотожними з поясненнями даних осіб, наданими 20.11.2014 року.

Також ОСОБА_2 вказує на те, що судом першої інстанції в оскаржуваній постанові взагалі не обґрунтовано чому суд відхиляє його пояснення та пояснення іншого свідка, в яких зазначено, що він (ОСОБА_2.) виїхав на перехрестя на зелене світло.

На думку апелянта, показання ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 не являються належними доказами того факту, що він виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора.

ОСОБА_2 стверджує, що суд першої інстанції помилково оцінив, як правдиві, пояснення ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_5щодо того, що автомобіль ОСОБА_6 стояв в своїй смузі руху, оскількивказана обставини спростовується замірами, зазначеними на схемі ДТП, зокрема, на схемі зазначено, що місце удару є відстань розміром 13 метрів від бордюру смуги руху ОСОБА_6, а ширина трьох смуг, в напрямку яких рухався автомобіль ОСОБА_6 дорівнює 11,7 метрів і вказані розміри ОСОБА_6 не заперечувались, а в схемі стоїть її підпис без зауважень.

Таким чином, на переконання апелянта, місцем удару являється зустрічна (для ОСОБА_6) смуга, якій він рухався і мав перевагу в русі перед автомобілем ОСОБА_6, а остання здійснила маневр по виїзду на зустрічну смугу з порушенням п. 10.1 та 16.6 ПДР, оскільки не переконалась в його безпечності.

На думку ОСОБА_2, в порушення ст. 252 КУпАП судом не надано належної оцінки помилковим, на думку апелянта, твердженням, зробленим аварійним комісаром у висновку від 26.12.2014 року, оскільки вони зроблені виходячи із того факту, що нібито в момент ДТП автомобіль ОСОБА_6 знаходився в її смузі руху, а не на зустрічній смузі, по якій безпосередньо рухався він.

Апелянт зазначає, що під час судового розгляду йому вказаний висновок не був наданий, у зв'язку з чим він не мав можливості заперечити проти зроблених комісаром висновків.

ОСОБА_2 вказує на те, що не погоджується із висновками комісара, оскільки вони зроблені виходячи із того факту, що нібито в момент ДТП автомобіль ОСОБА_6 знаходився в її смузі руху, а не на зустрічній смузі, по якій безпосередньо рухався він (ОСОБА_2.).

Апелянт зазначає, що у висновку комісара вірно зазначено, що ширина двох напрямків руху складає 23,3 метри, а ОСОБА_6 повинна була зайняти положення рівне половині цього значення, а саме 11,65 м.

ОСОБА_2 стверджує, що саме на 11.65 м. закінчується смуга руху автомобіля ОСОБА_6, у зв'язку з чим виїзд за межі цього значення - є виїздом на зустрічну смугу руху, проте в другому абзаці третьої сторінки висновку, комісаром робиться свідома, на думку апелянта, помилка, яка полягає у тому, що комісар зазначає, що автомобіль (а саме його права сторона) знаходиться на відстані 10.6 і 8.4 метри до краю проїзної частини (смуги руху ОСОБА_6), не зазначаючи при цьому відстань до місця удару, який, як вказано вище, знаходиться найого смузі руху фактично на відстані 1.3 метри від середини двох напрямків руху, при цьому, комісаром взагалі не зазначено, на скільки могло відкинути назад автомобіль ОСОБА_6 після ДТП, а також орієнтовну швидкість автомобіля апелянта.

На думку апелянта, обставина щодо швидкості є дуже важливою з огляду на пояснення ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_5, оскільки останні зазначали, що він (ОСОБА_2.) нібито їхав із перевищенням швидкості руху, а автомобіль ОСОБА_6 стояв на місці.

ОСОБА_2 вважає, що якщо би пояснення ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_5 в цій частині були правдиві, то автомобіль ОСОБА_6 відкинуло би назад мінімум на 2 метри.

Також апелянт звертає увагу суду на те, що комісаром однозначно не спростовано, що автомобіль ОСОБА_6 стояв на місці, зокрема, останній визначив, що автомобіль ОСОБА_6 стояв або рухався з невеликою швидкістю, а тому, на думку апелянта, висновком комісара не спростовано факт того, що автомобіль ОСОБА_6 різко виїхав на зустрічну смугу, не надавши йому перевагу в русі.

Крім того ОСОБА_2 вказує на те, що судом не враховано, що даний висновок комісара не являється висновком експерта відповідно до ст. 273 КУпАП.

Апелянт ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, надіславши суду заяву, в якій зазначив, що ознайомлений з результатами проведеної останньої експертизи, а саме висновком від 15.11.2018 р., та довіряє проводити розгляд справи за його відсутності та за участі його адвоката ОСОБА_3

ОСОБА_4 та її захисник адвокат Кучерук М.В., будучи належним чином повідомленими про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з'явились також, надіславши суду заяву з проханням проводити розгляд справи за відсутності ОСОБА_4 та її захисника Кучерука М.В.

Враховуючи наведене та вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний розгляд проведено у відсутність ОСОБА_2, ОСОБА_4 та її захисника Кучерука М.В.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, ретельно перевіривши матеріали справи в повному обсязі та доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді адміністративної справи органом (посадовою особою) повинно бути вжито всіх необхідних заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження доказів та з'ясовано: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, ці вимоги закону суддею, як убачається з матеріалів справи, належним чином не виконані, внаслідок чого залишились нез'ясованими обставини, які мають значення для її правильного вирішення.

Ухвалюючи постанову про закриття провадження у справі в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 порушень п. 2.3 б, 10.1, 16.6 ПДР України, суддя районного суду обгрунтувала своє рішення показаннями ОСОБА_4 та показаннями свідка ОСОБА_5, а також висновками аварійного комісара за результатами проведення комплексного автотехнічного та транспорто - трасологічного дослідження № 014/12-14 від 26.12.2014 року.

При цьому, фактично відхиливши інші, представлені у справі докази, у тому числі поснення ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_8 та не надавши їм належної оцінки.

Ці обставини беззаперечно свідчать про помилковість висновків судді, у зв'язку із чим постановлене по справі рішення не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

При цьому, розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Так, зі схеми місця ДТП вбачається, та сторонами не заперечується, що дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Хонда» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, та автомобіля «Тойота Корола» д/н НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 трапилась 20.11.2014 р. на регульованому перехресті пр. Маяковського та вул. Закревського в м. Києві.

Проїзна частина пр-ту. Маяковського у напрямку транспортних засобів до пр-ту. Ватутіна має три смуги для руху в одному напрямку крайня права смуга шириною 4,1 м, середня смуга шириною 3,8 м та крайня ліва смуга шириною 3,8 м.

Проїзна частина пр-ту. Маяковського у напрямку руху транспортних засобів до вул. Каштанова має три смуги для руху в одному напрямку крайня права смуга шириною 4,0 м, середня смуга шириною 3,9 м та крайня ліва смуга шириною 3,7 м. Відстань від стоп-лінії до початку перехрестя з вул. Закревського в указаному вище напрямку становить 15,5 м.

Проїзна частина вул. Закревського (у напрямку руху до вул. Теодора Драйзера) має по одній смузі для руху у кожному напрямку, ширина яких становить по 6,0 м.

Місце зіткнення автомобілів було вказано зі слів водіїв .

Тож, виходячи зі схеми місця ДТП вбачається, що автомобіль Toyota Corolla в кінцевому його розташуванні знаходиться частково на крайній лівій смузі пр-ту. Маяковського, відносно напрямку руху транспортних засобів до пр-ту. Ватутіна, а частково на зустрічній смузі передньою частиною у напрямку до пр-ту. Ватутіна, розташований таким чином, що відстань у поперечному напрямку від правого краю проїзної частини пр-ту. Маяковського, відносно напрямку руху транспортних засобів до пр-ту. Ватутіна, до заднього правого колеса становить 8,4 м та відстань від того ж краю проїзної частини до переднього правого колеса у тому ж напрямку становить 10,6 м. Відстань у повздовжньому напрямку від стоп-лінії до заднього лівого габаритного краю автомобіля становить 17,7 м.

В свою чергу, автомобіль Honda після зіткнення знаходиться на крайній лівій смузі пр-ту. Маяковського, відносно напрямку руху транспортних засобів до вул. Каштанова, передньою частиною у тому ж напрямку, розташований таким чином, що відстань у поперечному напрямку від лівого краю проїзної частини пр-ту. Маяковського, відносно напрямку руху транспортних засобів до вул. Каштанова, до переднього лівого колеса становить 11,9 м та відстань від того ж краю проїзної частини до заднього лівого колеса у тому ж напрямку становить 13,7 м. Відстань у повздовжньому напрямку від крайньої задньої габаритної точки автомобіля до дальньої межі перехрестя з вул. Закревського становить 6,9 м (Зображення 1, 2).

Крім того, на схемі місця ДТП зафіксовано й осип битої пластмаси та скла, який візуально розташовується на крайніх лівих смугах для руху по пр-ту. Маяковського в обох напрямках у проміжку між передніми частинами автомобілів Toyota Corolla та Honda .

Відповідно до вказаного на схемі учасниками ДТП місця зіткнення автомобілів Toyota Corolla та Honda, воно знаходиться в крайній лівій смузі, відносно напрямку руху транспортних засобів до вул. Каштанова, та розташоване так, що відстань у поперечному напрямку від лівого краю проїзної частини по пр. Маяковського відносно напрямку руху транспортних засобів до вул. Каштанова до нього становить 13,0 метрів та відстань у повздовжньому напрямку від місця зіткнення до дальньої межі перехрестя з вул. Закревського становить 10,9 м.

На місці пригоди та судових засіданнях при попередніх розглядах, ОСОБА_6 пояснила, що 20.11.2014 року о 12 год. 30 хвилин керуючи автомобілем «Тойота Корола» д/н НОМЕР_3, вона рухалася по пр. Маяковського в напрямку вул. Закревського, виконуючи поворот ліворуч на перехресті, завчасно включила знак повороту, змінила смугу руху вліво максимально допустиму на цій вулиці. Перед нею на мигаючий жовтий сигнал світлофору виконав маневр повороту наліво автомобіль «Мітсубісі». Її автомобіль стояв в нерухомому стані в очікуванні дозволяючого сигналу для виконання маневру повороту наліво на вул. Закревського, і в цей час зліва, на забороняючий червоний сигнал світлофора з проспекту Генерала Ватутіна у напрямку проспекту Маяковського у лівій смузі на великій швидкості на перехрестя вискочив автомобіль «Хонда» д/н НОМЕР_4 та її стоячий автомобіль ударив в передній бампер, водій якого, в порушення ПДР, намагався проїхати перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора та не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Другий учасник ДТП водій автомобіля «Хонда» д/н НОМЕР_4 - ОСОБА_2 в суді пояснив, що 20.11.2014 року о 12 год.30 хв., керуючи автомобілем «Хонда» д/н НОМЕР_4, по проспекту Ватутіна у напрямку проспекту Маяковського в м. Києві, він рухався по перехресті на пр. Маяковського в крайній лівій смузі. На перехресті пр. Маяковського перед ним із зустрічної смуги виконав поворот ліворуч автомобіль «Мітсубісі», за ним рухався автомобіль «Тойота Корола». Водій автомобіля «Тойота Корола» д/н НОМЕР_3 в цей час на перехресті пр. Маяковського виконувала маневр повороту на ліво, та в порушення ПДР, не пропустила його автомобіль, який рухався прямо, у зв'язку з чим сталось зіткнення.

Інспектор ІДПС групи ДПС Деснянського РУ лейтенант міліції ОСОБА_11 в суді пояснював, що зі слів водія автомобіля «Хонда» д/н НОМЕР_4 - ОСОБА_2 він вносив в протокол про адміністративне правопорушення відомості про те, що водій автомобіля «Тойота Корола» д/нНОМЕР_3 - ОСОБА_6 на перехресті з пр. Маяковського на вул. Закревського на дозволяючий (зелений) сигнал світлофора виконувала маневр лівого повороту.

Крім того, з наявних в матеріалах справи як письмових пояснень свідка ОСОБА_5 та аналогічних пояснень, наданих нею особисто в судовому засіданні та зафіксованих в постановах суду про призначення експертизи, вбачається, що вона була свідком подій, які мали місце 20.11.2014 року о 12 год. 30 хв. в м. Києві на перехресті пр. Маяковського з вул. Закревського. Даний свідок зазначила, що на вищевказане перехрестя на великій швидкості на забороняючий сигнал світлофора виїхав автомобіль Хонда, який намагався проїхати перехрестя між двома автомобілями, які рухались назустріч у своїй смузі, це автомобіль «Мітсубісі», (який вже повернув наліво) та автомобілем «Тойота», який стояв на проїзній частині нерухомо у своїй полосі.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що 26.12.2014 року ФОП ОСОБА_12 було проведено автотехнічну та транспортно - трасологічну експертизу, висновок якої за своїм змістом суперечав висновкам проведеної на підставі постанови суду судової транспортно - трасологічної та автотехнічної експертизи від 18.11.2015 року, в зв'язку з чим постановою судді Апеляційного суду м. Києва від 15.11.2018 р. було призначено комплексну комісійну транспортно - трасологічну та автотехнічну експертизу, згідно висновків якої місце зіткнення автомобілів «Тойота Корола» д/н НОМЕР_3 та автомобіля «Хонда» д/н НОМЕР_4 знаходиться у межах осипу, який розташований між передніми частинами вказаних автомобілів. Відповісти на питання щодо розташування місця зіткнення автомобілів відносно меж та елементів проїзної частини дороги (на якій смузі руху) експертним шляхом не представилось можливим. Автомобіль «Тойота Корола» д/н НОМЕР_3 у момент зіткнення з автомобілем «Тойота Корола» д/н НОМЕР_3 знаходився у рухомому стані.

Окрім того, на запит апеляційного суду було направлено з Комунального підприємства «Київавтодор» схему організації дорожнього руху світлофорного об'єкту на пр. Маяковського - вул. Закревського станом на 20.11.2014 р., схему пофазового роз'їзду світлофорного об'єкту та часову діаграму ЧП №1 світлофорного об'єкту.

Зі схеми організації дорожнього руху вбачається, що напрямок руху, в якому рухався ОСОБА_2 є напрямком № 1, а напрямок руху, в якому рухалася ОСОБА_4 є напрямком № 2. З циклограми вбачається, що світлофорні об'єкти в обох вказаних напрямках в зелений режим вмикаються одномоментно.

З показань ОСОБА_13 вбачається, що після здійснення маневру лівого повороту на вул. Закревського автомобіля Мітсубіші, вона зайняла його місце та почала чекати початку дозволяючого сигналу світлофору для здійснення нею повороту, а в цей час на забороняючий сигнал світлофора поїхав ОСОБА_2, що і стало на її думку, причиною дорожньо - трансопртнрої пригоди.

Проте, такі показання ОСОБА_4 не підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, факт того, що автомобіль ОСОБА_4 стояв в нерухомому стані на момент ДТП спростовується висновком комплексної комісійної транспортно - трасологічної та автотехнічної експертизи від 15.11.2018 р., згідно з яким враховуючи те, що автомобілі «Хонда» д/н НОМЕР_4 та «Тойота Корола» д/н НОМЕР_3 в кінцевому їх розташуванні знаходяться майже на однаковій відстані від місця концентрації осипу, що свідчить про те, що указані автомобілі мали запас кінетичної енергії для того, щоб перемістити інший транспортний засіб у зворотному напрямку відносно первинних напрямків руху з одночасним миттєвим обертанням центру мас, що свідчить про їх рух на момент ДТП. За умови якщо б автомобіль «Тойота Корола» д/н НОМЕР_3 знаходився у нерухомому стані, то під час надання йому імпульсу автомобілем «Хонда» д/н НОМЕР_4, обидва транспортні засоби рухалися б у напрямку прикладання цього імпульсу, тобто у напрямку руху автомобіля «Хонда» та область осипу уламків транспортних засобів під час такого зіткнення розташовувалася б під автомобілем «Хонда». Тому експерти дійшли висновку, що обидва автомобілі на момент ДТП знаходилися у рухомому стані.

Крім того, пояснення ОСОБА_4 в тій частині, що ОСОБА_2 поїхав на забороняючий сигнал світлофора є також безпідставними, оскільки, як вже зазначалось світлофорні об'єкти в напрямку руху ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вмикають дозволяючий сигнал світлофора одночасно. Відтак, враховую, що ОСОБА_4 на момент ДТП рухалась, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення на зелений сигнал світлофора, то з врахуванням даних циклограми, рух ОСОБА_2 також здійснювався на дозволяючий сигнал.

З наведених підстав суд не бере до уваги й показання свідка ОСОБА_5 про проїзд ОСОБА_2 перехрестя на жовтий сигнал світлофора. Більш того, показання даного свідка не можна взяти до уваги і в частині того, що ОСОБА_2 рухався в середній смузі руху, оскільки з матеріалів справи вбачається, що дорожньо - транспортна пригода трапилась в лівій смузі руху в напрямку руху водія ОСОБА_2

Більш того, за своїм змістом показання свідка ОСОБА_5 є суперечливими, оскільки вона спочатку вказує, що автомобіль Хонда, намагався проїхати перехрестя між двома автомобілями, які рухались назустріч, це автомобіль «Мітсубісі», та автомобіль «Тойота», а в подальшому свідок вказує, що автомобіль «Тойота» стояв на проїзній частині нерухомо у своїй полосі. Більш того, як вже зазначалось, висновком експерта доведено, що автомобіль «Тойота» на момент ДТП перебував в русі.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що показання ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_8 щодо руху автомобіля Хонда на дозволяючий сигнал світлофора та неврахування при цьому водієм ОСОБА_4. дорожньої обстановки та ненадання нею при повороті ліворуч дороги транспортному засобу ОСОБА_2, що рухалися в зустрічному напрямку прямо, з врахуванням й місця ДТП, є обгрунтованими.

А тому, висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, на думку апеляційного суду є помилковим, адже, саме порушення ОСОБА_4 вимог п.п. 2.3б, 10.1 та 16.6 ПДР України, перебувають в прямому причинно - наслідковому зв'язку з настанням наслідків у виді дорожньо - транспортної пригоди.

Таким чином, суд апеляційної інстанції за результатами перегляду справи в апеляційному порядку за наявними у справі матеріалами дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки її вина підтверджується наявними матеріалами справи, схемою місця ДТП та встановленими судом обставинами.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова Деснянського районного суду м. Києва від 29 грудня 2014 р. прийнята з неповним з'ясуванням обставин справи, а тому вона підлягає скасуванню з постановленням, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, судом апеляційної інстанції нової постанови про визнання винною ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, оскільки на час апеляційного розгляду вже сплинули строки накладення адмінстягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, то провадження у справі щодо ОСОБА_4 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 29 грудня 2014 року, якою провадження в справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_4 закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП - у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал