Справа № 212/4628/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2019 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області Козлов Ю.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого: директором Державного підприємства «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за участі прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 Унжакова Б.М.,

захисника ОСОБА_2 В.В.

в скоєнні правопорушення передбаченого ч.2 ст.1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №44-01/258/19 від 22.05.2019 року, будучи директором Державного підприємства «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці», не подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані після отримання доходу 06.03.2018 року в розмірі 156 367 (сто п`ятдесят шість тисяч триста шістдесят сім гривень) 78 копійок при зазначених нижче обставинах.

Згідно пункту 1.1 статуту Державне підприємство «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці» належить до сфери управління Державної служби України з питань праці.

Відповідно до пункту 3.1 статуту підприємство є юридичною особою.

Згідно наказу Державної служби України з питань праці № 225-к від 27.08.2015 року, ОСОБА_1 призначено директором Державного підприємства «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці» як такого, що пройшов конкурсний відбір відповідно до укладеного контракту.

Таким чином, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Тому, згідно з абзацу 15 частини першої статті 1, частини другої статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», приміткою до статті 1726 КУпАП ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом правопорушення.

Згідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Пунктом 9 ст.1 Закону України "Про запобігання корупції" визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною частиною першою статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до частини першої ст.65 даного Закону за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Частиною другою статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Реєстру, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Частиною третьою статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що порядок інформування Національного агентства про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента, а також про суттєві зміни у майновому стані визначаються Національним агентством.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 12 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у частині п`ятій статті 12 Закону.

Відповідно до пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 3 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, суб`єкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми. Електронна форма для подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування затверджена рішенням Національного агентства № 3 від 10.06.2016, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 р. за № 961/29091.

Відповідно до п. 65-1 роз`яснень щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затверджених Рішенням НАЗК 11 серпня 2016 року № 3 (із змінами), зобов`язання частини другої статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» є додатковим заходом здійснення фінансового контролю, спрямованого на з`ясування фактичної зміни у майновому стані суб`єкта декларування. Тобто повинна виникати реальна суттєва зміна у майновому стані, яка полягає у можливості використання відповідного доходу для задоволення власних потреб суб`єктом декларування.

Під поняттям «одноразовий дохід» слід розуміти отримання суб`єктом декларування доходу, що перевищує суму в розмірі 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, який нарахований та виплачений одним джерелом доходу, має певну ознаку доходу та визначену дату набуття права власності на такий дохід (дату отримання доходу).

Відповідно до змісту підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, зокрема, у вигляді заробітної плати, інших

виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору.

При цьому, згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує, виплачує або надає оподаткований дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу.

Таким чином, коли підприємство виплачує заробітну плату своїм працівникам, то одночасно з її виплатою до бюджету сплачується податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та єдиний соціальний внесок.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 року становив 1762 гривень.

Таким чином, з 01.01.2018 року суб`єкти декларування зобов`язані були повідомляти Національне агентство про суттєві зміни в майновому стані, а саме отримання доходу, придбання майна на суму, що перевищує 88 100,00 грн.

Відповідно до довідки № 02-11 від 10.04.2019 року, в лютому 2018 року ОСОБА_1 нараховано 156 367 (сто п`ятдесят шість тисяч триста шістдесят сім гривень) 78 копійок. Фактично дану суму, за вирахуванням податків і зборів ОСОБА_1 перераховано на банківську картку 06.03.2018 року.

Зважаючи на вищевикладене, ОСОБА_1 , будучи особою, на яку розповсюджується дія Закону України «Про запобігання корупції», був зобов`язаний був до 00 години 00 хвилин 17.03.2018 подати до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, шляхом заповнення форми повідомлення на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані у зв`язку з отриманням разового доходу в розмірі 156 367 (сто п`ятдесят шість тисяч триста шістдесят сім гривень) 78 копійок, у встановлений Законом України «Про запобігання корупції» строк, а саме до 00 години 00 хвилин 17.03.2018 не подано.

Таким чином, ОСОБА_1 допустив порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» щодо неподання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування.

З моменту вступу у дію Рішення НАЗК № 2 від 10.06.2016 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», ОСОБА_1 , під час перебування на посаді директора Державного підприємства «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці», повинен був подавати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, що є порушенням вимог частини другою статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за що передбачена частиною другою статті 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні особі, що притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснені вимоги ст.268 КУпАП й зміст ст.63 Конституції України.

ОСОБА_1 провини не визнав, свої письмові обґрунтування надав суду.

Прокурор Унжаков Б.М. просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП та піддати порушника адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Вважає доводи ОСОБА_3 та його захисника, про порушення вимог вручення протоколу про адміністративне правопорушення та розбіжності в сумі перерахованих коштів, необґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши наданий протокол з доданими до нього матеріалами, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до протоколу 44-01/258/19 від 22.05.2019 року, який надійшов від Національного агентства з питань запобігання корупції, до адміністративної відповідальності притягується ОСОБА_1 . Однак, з протоколу не вбачається, що з положеннями ст.268 КУпАП та ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України ОСОБА_1 ознайомлений належним чином та йому вручено копії протоколу.

Посилання уповноваженої особи на пункт 10 Порядку оформлення протоколів про адміністративні правопорушення та внесення приписів Національним агентством з питань запобігання корупції від 09.06.2016 №5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.07.2016 за №1019/291, що протокол направлено особі для ознайомлення разом з пам`ятками про права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є доказом виконання приписів статті 268 КУпАП і є, одночасно, грубим порушенням вимог ст.254 КУПАП.

Підзаконний нормативно-правовий акт, яким є вказаний вище Порядок оформлення протоколів про адміністративні правопорушення та внесення приписів Національним агентством з питань запобігання від 09.06.2016 №5, ніяким чином не може регулювати правовідносини врегульовані законом всупереч цьому закону. Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України. Отже, виходячи з викладеного, у відповідності до вимог ч.2 ст.254 КУпАП, другий екземпляр протоколу про адміністративне правопорушення повинен бути під розписку особисто вручений безпосередньо особі притягуваній до відповідальності. Доказів цього матеріали справи не містять, оскільки документи про формування поштового відправлення від 23.05.2019 року наявні у матеріалах справи але принт-скрін з відміткою про отримання адресатом листа особисто 28.05.2019 року, належним чином не завірений, матеріали справи не містять електронного доказу цього документа або посилання на володільця оригіналу електронного доказу, а відтак такий доказ не береться суддею до уваги. І нарешті, направлення поштою, в даному випадку, означених документів є сумнівним з точки зору приписів ч.2 ст.254 КупАП, оскільки за аналогією закону найбільш наближеною галуззю законодавства до адміністративного є кримінальне, у якому подібною дією (вручення протоколу) є повідомлення про підозру, яка не робиться дістанційно.

Повертаючись, з іншого боку, до вимог ч.2 ст.254 КУпАП, треба відзначити ще раз про те, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.9), ГУ контрразвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки СБУ повідомила НАЗК про виявлення особи потенційного порушника ОСОБА_1 13.03.2019 року. З цього приводу випливають як мінімум два висновки: протокол складено з грубим порушенням строків зазначених у ч.2 ст.254 КУпАП (Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення) і, до того ж, строк притягнення до адміністративної відповідальності на час ухвалення рішення сплив (кінцевий строк притягнення до відповідальності, за таких умов - 13.06.2019 року відповідно до ч.3 ст.38 КУпАП - протягом трьох місяців з дня виявлення правопорушення). Аргументація прокурора на кшталт, що днем виявлення правопорушення є день, коли була здійснена обробка всіх даних отриманих від запитів і зведення їх підсумків до єдиного висновку про винність особи, тобто 22.05.2019 року, вдається суду непереконливою, оскільки документ СБУ наведений вище чітко і беззаперечно сповіщає про виявлення порушення з зазначенням особи потенційного порушника. Крім того, аналітичною обробкою цих даних, слідуючи за логікою обвинувачення і одночасно згідно закону, в такому випадку, є отримання пояснень особи притягуваної до відповідальності але розглядуваний протокол про адміністративне правопорушення складено без таких пояснень, що ставить під сумнів його законність вже з точки зору самого обвинувачення, оскільки на момент 22.05.2019 року не було виконано всіх дій передбачених законом для складання протоколу про адміністративну відповідальність, який би по формі і змісту беззаперечно відповідав вимогам закону. Вбачається, що з цього боку аргументи прокурора стосовно питання належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, також не витримують критики.

Згідно постанови судді Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіна І.Б. від 24.06.2019 р., справа була направлена на доопрацювання та належного оформлення в зв`язку недотриманням вимог ст.256 КУпАП особою, що складала протокол та відправляла його до суду. Суддя зобов`язав надати оригінали письмових доказів про вручення ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення, з доданими до нього документами та інших оригіналів документів відповідно до переліку доданого до протоколу.

В порядку виконання постанови судді Департаментом перевірки декларації та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції, надані документи: список №1724 від 25.04.2019 року, де зазначено, що ОСОБА_1 направлені документи та витяг з сайту Укрпошти з інформацією про доставку поштового відправлення 096, де зазначено, що лист отримано особисто - 03.05.2019; список №1950 від 13.05.2019 року, де зазначено, що ОСОБА_1 направлені документи та витяг з сайту Укрпошти з інформацією про доставку поштового відправлення 807, де зазначено, що лист отримано особисто - 17.05.2019 року; список №173 від 23.05.2019 року, де зазначено, що ОСОБА_1 направлені документи та витяг з сайту Укрпошти з інформацією про доставку поштового відправлення 191, де зазначено, що лист отримано особисто - 28.05.2019 року.

Однак, принаймі один з фактів (03.05.2019 року) особистого отримання листа від НАЗК ОСОБА_1 адресованого йому до м.Кривий Ріг, вул.Миколи Світальського, 1к, спростовується наданими суду документами: а саме ОСОБА_1 з 26.04.2019 по 07.05.2019 року, перебував в Арабській республіці Єгипет, тому отримати лист №096 03.05.2019 року особисто не міг. Стосовно отримання листів від НАЗК за іншими датами (17.05.2019, 23.05.2019), крім тих критичних зауважень відносно достовірності та належності доказів, що викладені вище, треба зауважити, що вимоги по усуненню недоліків викладені в постанові судді Чайкіна І.Б. від 24.06.2019 року в повній мірі Департаментом перевірки декларації та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції не були виконані. З цієї причини встановити факт особистого отримання вказаних поштовитх відправлень ОСОБА_1 не вдається за можливе, оскільки всупереч вимогам вищевказаної постанови судді по справі прінт-скріни про отримання поштових відправлень від Укрпошти не завірені, оригіналів електронних доказів судді не надано, володільця електронних доказів не вказано.Ті ж самі критичні зауваження, що роблять доказ недопустимим, стосуються печатного скріну на аркуші паперу з сайту Єдиного державного реєстру декларацій (а.с.26). Приписи статті 251 КУпАП чітко відмежовують такого роду докази від достовірних та допустимих, оскільки докази повинні бути добутими у встановлений законом спосіб з суворим додержанням вимог, щодо законності процедури отримання доказів. До того ж, фактичне отримання адресатом вказаної поштової кореспонденції не виправляє порушень складення і вручення протоколу особисто особі притягуваній до відповідальності без отримання її пояснень і можливості спростувати факти викладені в протоколі.

Тобто, загалом мова йде про порушення права на захист, а це тягне за собою порушення пп. «b» і «c» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50 року із змінами і доповненнями, внесеними Протоколом N 11 від 11 травня 1994 року, Протоколом N 14 від 13 травня 2004 року, Протоколом N 14-bis від 27 травня 2009 року, що в свою чергу ставить під серйозний сумнів початкову процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

На переконання суду, дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб`єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Цією ж статтею Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини.

Судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З пояснень ОСОБА_1 з`ясовано, що він 04.03.2019 року подав щорічну декларацію за 2018 рік, в якій сповістив всю інформацію про заробітну плату за 2018 рік та зазначив про те, що він не мав жодного умислу на приховування якихось доходів, оскільки всі відомості про його доходи містяться в публічному реєстрі, та зазначив, що не повідомив Національне агентство з запобігання корупції, шляхом внесення змін до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у зв`язку з тим, що вважав правильним виконання такої вимоги закону внесенням відповідних даних про отримання доходу до щорічної декларації. Не орієнтувався чітко на день отримання доходу у вигляді зарплатні відносно норми ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», не був про це попереджений належним чином.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 попереджався про обмеження та вимоги визначені ЗУ «Про боротьбу з корупцією».

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП необхідно встановити той факт, що ОСОБА_1 усвідомлював суспільну небезпечність неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані, передбачав неможливість здійснення фінансового контролю з боку держави та бажав настання таких наслідків, або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

Проте, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять жодних даних про форму вини цієї особи, в даному випадку, про наявність прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, та жодних доказів на підтвердження такого умислу.

Враховуючи усі обставини, викладені вище, в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона (вина у формі умислу), і таким чином, склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП і, крім іншого, втрачені строки притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутностю події і складу адміністративного правопорушення. Крім того, суддею вказано і на наявність підстав для закриття справи згідно пункту 7 частини 1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю через відсутність підтвердження вини у скоєнні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 і спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності (що, саме по собі, є факультативною підставою).

Керуючись ч.2 ст.1726 ст.ст.40,213,221,247,248,251,252,254,256,268,278,279,280,283, 285 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 1726 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, особами зазначеними у ч.2 ст.294 КУпАП

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: Ю. В. Козлов