Провадження № 33/824/3380/2019 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2019 року на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки з оплатним вилученням транспортного засобу.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 07 грудня 2018 року, о 13 годині 50 хвилин, у м. Біла Церква Київської області по вул. Привокзальній, 95, керував автомобілем марки «JEEP PATRIOT», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідала обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. Вважав проведений розгляд у суді першої інстанції формальним та із порушенням завдань провадження у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що проведений судовий розгляд у його відсутність позбавив його права надати докази на підтвердження обставин, які могли вплинути на накладене судом стягнення. На підтвердження доводів своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення апелянт вказав на проходження курсу лікування, який передбачає вживання ліків несумісних з алкоголем що виключало можливість його перебування в стані алкогольного сп`яніння на місці події. У якості підтвердження цих доводів, апелянт звернув увагу на те, що працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом. Окрім цього апелянт висловив сумніви щодо пояснень свідків, яких взагалі не було на місці події, а факт викладу їх пояснень рукою поліцейського свідчить про ознаки фальсифікації цих доказів. Окрім викладеного, апелянт не погодився із рішенням судді місцевого суду про стягнення із нього судового збору, оскільки будучи учасником бойових дій він є особою, яка звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Окремо апелянт звернув увагу на незаконність постанови судді в частині накладеного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, який на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи. Просив постанову судді скасувати із закриттям провадження у справі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який подану ним апеляційну скаргу підтримав та підтвердив її доводи, просив скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткове задоволення з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду у вчиненні ОСОБА_1 повторної протягом року відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджуються:

протоколом про адміністративне правпорушення від 07.12.2018 року у якому викладена сутність та обставини адміністративного правопорушення;

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

поясненнями самого ОСОБА_1 , який у суді апеляційної інстанції підтвердив ту обставину, що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 заперечував факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння, а свою відмову мотивував конфліктними стосунками із поліцейськими на ґрунті їх неправомірних вимог;

постановою судді Київського апеляційного суду від 25.11.2019 року якою була залишена без змін постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2018 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП із накладенням на нього стягнення, передбаченого санкцією цієї статті за правопорушення, яке було вчинене 06.10.2018 року;

іншими доказами.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та необхідності накладення на нього стягнення.

Стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами на ОСОБА_1 накладене із дотриманням вимог ст. 23 і ст. 33 КУпАП у межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги у частині недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП не ґрунтуються на матеріалах справи, які містять достатню кількість доказів, які цю вину доводять. Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Для притягнення до відповідальності за таким фактом необхідно доведення лише наявність у особи ознак алкогольного сп`яніння, вимоги поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та відмова особи від проходження такого огляду. Доведення того, що особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння не є необхідним у випадку відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння. У зв`язку із цим доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 у частині не перебування його у стані алкогольного сп`яніння суд вважає такими, які не мають правового значення для вирішення питання про його винність в вчиненні адміністративного правопорушення, поставленого йому у вину. При цьому мотив відмови не може мати вирішального значення при вирішенні питання про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною частиною статті 130 КУпАП вчиненого у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В цілому апеляційна скарга не мітить доводів, які би указували на незаконність постанови у частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами. Підстав для зміни чи скасування постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2019 року щодо ОСОБА_1 у зазначеній частині суд не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність постанови судді в частині накладення додаткового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, то вони на думку суду є обґрунтованими.

Відповідно до санкції ч.2 ст. 130 КУпАП стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу є альтернативним. Наклавши на ОСОБА_1 стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, суддя в ухвалі не указав який конкретно транспортний засіб підлягав оплатному вилученню. В мотивувальній частині постанови також відсутні будь-які міркування, мотиви аргументи щодо того, який транспортний засіб підлягає вилученню, що унеможливлю виконання постанови у цій частині. Допустивши те, що постанова судді в частині оплатного вилучення транспортного засобу стосувалась автомобіля «JEEP PATRIOT», номерний знак НОМЕР_1 , то необхідно врахувати те, що ОСОБА_1 не є власником даного автомобіля, що унеможливлює накладення на нього цього стягнення. Наведене указує на незаконність постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2019 року в частині накладення додаткового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу та необхідність зміни постанови у цій частині.

Не ґрунтується на вимогах закону і рішення судді місцевого суду в частині стягнення із ОСОБА_1 судового збору. Так ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що стверджується відповідним посвідченням. До суду ОСОБА_1 звернувся за захистом своїх прав. Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору. У зв`язку із цим, суд вважає за необхідне виключити із постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2019 року рушення про стягнення із ОСОБА_1 судового збору, задовольнивши частково його апеляційну скаргу у цій частині.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2019 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити із постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2019 року рішення судді про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

Виключити із резолютивної частини постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2019 року рішення судді про стягнення із ОСОБА_1 судового збору.

ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнити на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

В решті постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ігнатюк