№3/755/6410/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В. розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної полії у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , 26 серпня 2019 року, о 20 годині 55 хвилин, керував автомобілем марки «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_1 , у м. Києві, по вул. Опришківській, 46 (виїзд з лісу), з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя; запах алкоголю з порожнини рота; тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на місці зупинки та у лікаря-нарколога ОСОБА_1 у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні, 18.09.2019 року, ОСОБА_1 суду пояснив, що 26.08.2019 року в ході спілкування з працівниками патрульної поліції, йому було запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога. На його запитання про те, чому він не може пройти огляд на місці за допомогою приладу «Драгер», працівники патрульної поліції повідомили, що приладу у них немає і він повинен їхати з ними до лікарні. Приїхавши до лікарні, лікар-нарколог повідомив, що процедура огляду є добровільною і він має право відмовитись від проходження огляду. Далі, відносно нього було складно протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте, зазначив, що він не відмовлявся від проходження огляду на місці зупинки, а також, від проходження будь-якого огляду.

У судовому засіданні 23.10.2019 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Денисенко І.М., подав письмове клопотання про визнання доказів недопустимими, яке мотивував тим, що як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , у ході спілкування з працівниками патрульної поліції, йому було запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога. На його запитання про те, чому він не може пройти огляд на місці за допомогою приладу «Драгер», працівники патрульної поліції повідомили, що приладу не мають і ОСОБА_1 повинен проїхати з ними до лікарні. Приїхавши до лікарні, лікарем-наркологом було повідомлено, що процедура огляду є добровільною і ОСОБА_1 має право відмовитись від проходження огляду. Після цього, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак, останній не відмовлявся від проходження огляду у присутності свідків. Працівниками патрульної поліції було запрошено невідомих ОСОБА_1 осіб до їхнього автомобілю, де вони підписували якісь документи. Зокрема, матеріали справи містять відеозапис з нагрудних камер патрульних поліцейських, який підтверджує обставини, викладені ОСОБА_1 . З даного відеозапису вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення складено о 22 годині 08 хвилин. У той же час, з протоколу серії ДПР18 № 310510 вбачається, що його було складено поліцейськими 26.08.2019 року о 21 годині 45 хвилин. При цьому, з пояснень свідків, наявних у матеріалах справи вбачається, що пояснення ними надані 26.08.2019 року о 21 годині 49 хвилин. Крім того, на 03 хвилині 21 секунді відеозапису, відображений процес спілкування з лікарем-наркологом, при цьому, там була 21 година 46 хвилин, а згідно відеозапису, час - 21 година 24 хвилини. Таким чином, у зв`язку з наведеними вище суперечностями, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 310510 від 26.08.2019 року, пояснення свідків та відеозапис, які долучені до матеріалів справи, є сумнівними та не допустимими доказами, оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків, а саме -містять різні відомості щодо часу, коли відбувались обставини, які мають значення для вирішення справи.

Зокрема, судове засідання неодноразово було відкладено за клопотаннями з приводу виклику свідків до суду та інспектора патрульної служби, однак, останні так до суду і не з`явилися.

У подальшому, ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Приписи статті 247 КУпАП є імперативними і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

Зокрема, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Під час розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV).

Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративне правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

У зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про закриття провадження, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст. ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: