КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Мельник В.В., за участю:

представників Київської міської

митниці ДФС СоколовоїЛ.В., Козачука А.А.

особи, провадження стосовно

якої закрито ОСОБА_4

захисника ХаркоД.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника Енергетичної митниці ДФС СоколовоїЛюбові Володимирівни на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 472 МК України,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 472 МК України відносно ОСОБА_4 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як встановлено суддею місцевого суду, згідно даних протоколу про порушення митних правил №0044/90301/18 від 28 серпня 2018 року, директор ТОВ «Райт Пауер Енерджі Україна» ОСОБА_4 не забезпечив подання періодичної митної декларації на товар електроенергія, постачання на травень 2018 у кількості 97109 кВт/год, що декларувався через митний кордон України за митною декларацією від 23 червня 2018 №UA903010/2018/010282, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 472 МК України.

Не погоджуючись з вказаною постановою, представник Енергетичної митниці ДФС Соколова Л.В. подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову судді місцевого суду та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, посилаючись на неправильне застосування суддею місцевого суду норм процесуального та матеріального права, неповноту судового розгляду.

Апелянт зазначала, що судом першої інстанції під час прийняття рішення щодо закриття провадження відносно ОСОБА_4 не взято до уваги той факт, що ТОВ «Райт Пауер Енерджі Україна» протягом 2017 - 2018 року здійснюється митне оформлення товару «газ природній», що переміщується трубопровідним транспортом. Під час здійснення декларування товару «газ природній» декларантом виступає ТОВ «Райт Пауер Енерджі Україна», у графі 54 як декларант зазначений ОСОБА_4 У зв'язку з цим є підстави вважати, що директор ТОВ «Райт Пауер Енерджі Україна» ОСОБА_4, знаючи про існування нормативного документу, що регламентує питання митного оформлення електроенергії, а саме наказу Міністерства Фінансів України від 30.05.2012 №629 «Про митні формальності на трубопровідному транспорті та лініях електропередачі», безвідповідально поставився до виконання своїх обов'язків щодо додержання вимог митного законодавства, під час здійснення зовнішньоекономічних операцій за укладеними контрактами.

Апелянт зазначала, що пояснення ОСОБА_4 стосовно необізнаності у питаннях митного законодавства щодо декларування обсягу «електроенергії», та відсутності наміру не подавати періодичну митну декларацію через необізнаність у митній справі, є неправдивими. На думку апелянта, є підстави вважати, що надаючи неправдиві відомості у своїх поясненнях, у ОСОБА_4 взагалі не було наміру щодо декларування електроенергії, переміщеної у травні 2018 року до Республіки Словаччина через митний кордон України.

Зазначала, що ОСОБА_4 у додаткових поясненнях вказував про залучення до питання декларування митного брокера, а саме - директора ТОВ «СПС ГРУП» ОСОБА_7 та наголошував, що саме він несе відповідальність за неподання періодичної митної декларації на вказаний товар до Енергетичної митниці ДФС. Разом з тим, 08 серпня 2018 року у агента з митного оформлення - директора ТОВ «СПС ГРУП» ОСОБА_7 відібрано пояснення, відповідно до яких офіційно до своїх обов'язків він приступив з дати підписання відповідного договору про надання митно-брокерських послуг № МБО-01/12-06-18, а саме 12 червня 2018 року, отже жодних зобов'язань щодо подання періодичної митної декларації до початку переміщення товару у травні у нього не було. Інших офіційних договорів на здійснення митно-брокерських послуг до 12 червня 2018 ТОВ «Райт Пауер Енерджі Україна» укладено не було.

Крім того, апелянт зазначала, що постанову у справі суддею місцевого суду прийнято з порушенням термінів, передбачених ст. 525 МК України, відповідно до якої справа про порушення митних правил розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.

Від захисника Харко Д.М., який діє в інтересах ОСОБА_4, надійшли заперечення на апеляційну скаргу представника Енергетичної митниці ДФС Соколової Л.В., в яких він, посилаючись на необгрунтованість доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а постанову судді місцевого суду - без змін.

До початку апеляційного розгляду захисник Харко Д.М. в інтересах ОСОБА_4 подав клопотання про повернення апеляційної скарги, яке мотивував тим, що ч. 2 ст. 294 КУпАП, яка на думку захисника, є спеціальною нормою, містить вичерпний перелік осіб, яким надано право оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, та Енерегтична митниця ДФС не є суб'єктом оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення представників митного органу Соколової Л.В. та Козачука А.А., які просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, пояснення ОСОБА_4 та його захисника Харко Д.М., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що клопотання захисника Харко Д.М., який діє в інтересах ОСОБА_4, та апеляційна скарга підлягають залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 487 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або необережні) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об'єктивних і суб'єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, передбачена ст. 472 МК України.

Об'єктом правопорушення за ст. 472 МК України, пов'язаного з порушенням митних правил, є охоронюваний МК України та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Суб'єктивна сторона за ст. 472 МК України характеризується як умислом, так і необережністю.

Згідно зі ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Відповідно до підпунктів «а, б, г, д» п. 5 ч. 8 МК України, декларант зобов'язаний вносити до митної декларації точні відомості про товари, їх найменування, код товару з УКТЗЕД, кількість, торгівельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар.

Як встановлено пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 266 МК України, декларант зобов'язаний здійснювати декларування товарів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, а саме на вимогу митного органу пред'явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Вивченням матеріалів справи про порушення митних правил встановлено, що суддя місцевого суду у відповідності до положень ст. ст. 486, 489, 495 МК України всебічно, повно та об'єктивно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам у їх сукупності і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 527 МК України.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_4 вчинив навмисні дії, спрямовані на неподання періодичної митної декларації, під час яких він усвідомлював протиправний характер своєї бездіяльності, передбачав настання шкідливих наслідків і бажав або свідомо допускав їх настання.

Наявні у справі докази свідчать про подання митної декларації, та підстав вважати, що подана інформація була невірною під час судового розгляду не встановлено. У протоколі про порушення митних правил відсутні посилання на подання неправдивих чи недостовірних відомостей про переміщену через митний кордон України електроенергію.

Крім того, як убачається з санкції ст. 472 МК України, недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, тягне за собою накладення штрафу у розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.

Враховуючи передбачене санкцією цією статті адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товарів, для кваліфікації дій особи за ст. 472 МК України, у даному випадку, за незабезпечення ОСОБА_4 подання періодичної митної декларації на товар електроенергія, необхідно встановити вартість такого товару.

Разом з тим, як убачається із даних складеного стосовно ОСОБА_4 протоколу про порушення митних правил, у ньому відсутні відомості стосовно вартості товару - предмету порушення митних правил.

За наведених обставин, враховуючи, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про порушення митних правил, висновок судді місцевого суду про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_4 дій, які утворюють об'єктивну сторону адміністративного правопорушення за ст. 472 МК України, є правильним, та достатньо мотивованим з посиланням на належні та допустимі докази, які спростовують відомості, що ґрунтуються на припущеннях, викладені в протоколі про порушення митних правил.

Доводи апелянта про прийняття суддею місцевого суду постанови у справі з порушенням термінів, передбачених ст. 525 МК України, не є підставою для скасування постанови судді місцевого суду.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не убачаю.

Доводи захисника Харко Д.М. в інтересах ОСОБА_4 про те, що згідно положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, Енергетична митниця ДФС не є суб'єктом оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року, не грунтуються на вимогах закону.

Як убачається зі змісту ч. 5 ст. 529 МК України, постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі. з наведеного убачається, що апеляційна скарга представника Енергетичної митниці ДФС Соколової Л.В. подана належною особою, а тому клопотання захисника Харко Д.М. в інтересах ОСОБА_4 про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 527, 529, 530 МК України, ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Харко Дмитра Михайловича в інтересах ОСОБА_4 про повернення апеляційної скарги, залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника Енергетичної митниці ДФС Соколової Любові Володимирівни залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року стосовно ОСОБА_4 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Мельник В.В.