КИЇВСЬКИЙ АП ЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№33/824/1226/2019 Постанова винесена суддею Єсауленко М.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, щодо якої провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито - ОСОБА_1 , другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та її представника - адвоката Пустового Б.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дашуківка Лисянського району Черкаської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні сина, 2014 р.н., не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Згідно з постановою, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, за яким, 04 грудня 2018 року о 18 год. 30 хв. по Південному мосту в м. Києві, в напрямку лівого берега, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «MAN TGA», державний номерний знак НОМЕР_1 , не впевнився в дорожній обстановці, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3, 13.1 ПДР України.

Проте, посилаючись на встановлені при судовому розгляді обставини та матеріали справи, суд дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, оскільки відсутні порушення ПДР України з його боку.

Не погодившись з таким рішенням суду, другий учасник дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги протокол про адміністративне правопорушення, схему місця ДТП та пояснення учасників ДТП.

Зокрема, зазначає, що, згідно схеми ДТП, місцем зіткнення автомобілів є права смуга Південного мосту у напрямку лівого берега, автомобілі розташовані майже паралельно до правого бордюру, при цьому автомобіль «TOYOTA» знаходиться попереду та має пошкодження задньої лівої частини, автомобіль «MAN TGA» знаходиться позаду та має пошкодження передньої правої частини. Знаки пріоритету на перехресті відсутні, що також підтверджується і фото, що містяться в матеріалах справи.

Також вказує на те, що у своїх поясненнях по суті справи вона вказувала, що 04.12.2018 року о 18:30 год. керувала автомобілем «TOYOTA» та, виїхавши на Південний міст з боку Столичного шосе у напрямку лівого берега р. Дніпро і проїхавши у правій смузі Південного мосту понад 10 метрів, відчула удар в задню частину автомобіля.

Щодо пояснень водія ОСОБА_1 , то він пояснював, що 04.12.2018 року о 18:30 год., керуючи автомобілем «MAN TGA» у правій смузі у напрямку лівого берега р. Дніпро, не змінюючи напрямку руху, зі швидкістю близько 10 км/год., відчув скрегіт з боку передньої правої частини свого авто, а коли побачив попереду автомобіль, прийняв лівіше.

З огляду на викладені фактичні обставини справи та враховуючи те, що місце зіткнення знаходиться за межами примикання другорядної дороги до головної, тобто за межами перехрестя, водій автомобіля «MAN TGA» ОСОБА_1 мав діяти у відповідності до вимог п. 13.1 ПДР, забезпечуючи збереження безпечної дистанції та інтервалу до її автомобіля, який фактично знаходився попереду.

А тому, посилання суду першої інстанції про знаки пріоритету на місці події не заслуговують на увагу, оскільки, по-перше, зіткнення автомобілів відбулося поза межами перехрестя, по-друге, схема місця ДТП не містить таких відомостей, як і інші матеріали справи.

Крім того, пояснення водія ОСОБА_1 про те, що він не бачив і не міг бачити автомобіль «TOYOTA», які було взято за основу при вирішенні справи судом, не заслуговують на увагу, виходячи з габаритних розмірів автомобілів, а тому водій ОСОБА_1 і міг, і повинен був бачити попереду себе її автомобіль, який має висоту понад 1,5 м і довжину понад 4,5 м, навіть якщо він розташовувався правіше.

При цьому, траси подряпин задньої лівої частини її автомобіля утворилися ззаду наперед внаслідок контакту з автомобілем «MAN TGA», тобто внаслідок недбалого (а може умисного) недотримання дистанції саме з боку водія ОСОБА_1 .

Таким чином, на думку апелянта, її дії були правомірними та послідовними, оскільки перебуваючи в правій смузі Південного мосту, здійснюючи рух прямо, вона не могла будь-яким чином запобігти зіткненню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та її захисника Пустового Б.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення ОСОБА_1 проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів тощо.

Так, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, за яким 04 грудня 2018 року о 18 год. 30 хв. по Південному мосту в м. Києві, в напрямку лівого берега, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «MAN TGA», державний номерний знак НОМЕР_1 , не впевнився в дорожній обстановці, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3, 13.1 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 з обставинами, викладеними в протоколі, щодо недотримання ним вимог Правил дорожнього руху України, наслідком чого стало зіткнення транспортних засобів і їх пошкодження, не погодився.

З пояснень ОСОБА_1 , наданих ним як в суді першої інстанції, так і у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вбачається, що він рухався на автомобілі «MAN» по вул. Саперно-Слобідській у крайній правій смузі, яка є головною дорогою, не змінюючи напрямок руху, а водій автомобіля «Toyota» виїжджала із другорядної дороги на головну і в момент розширення дороги повинна була надати йому перевагу у русі, тобто пропустити його, але вона цього не зробила, в результаті чого сталося зіткнення їх автомобілів, а тому вважає винною у ДТП саме водія автомобіля «Toyota».

Також ОСОБА_1 вказав, що ДТП сталася практично на виїзді з другорядної дороги на головну, який дуже широкий. Це сталося у темну пору доби, а так як автомобіль «Toyota» був чорного кольору, він злився з темрявою, і тому він фізично не міг його побачити, а в іншому випадку він би зупинився.

За поясненнями другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , наданими в тому числі і в суді апеляційної інстанції, вона, рухаючись у темну пору доби на автомобілі «Toyota» в сторону лівого берега, виїхала з другорядної дороги на головну та рухалася по мосту в правій смузі. На мосту була пробка, попереду і позаду неї рухалися фури, а ОСОБА_1 в цей час рухався ліворуч від неї десь позаду, але, проїхавши від перехрестя 15-20 метрів, вона відчула удар, тому зупинилася, вийшла з автомобіля та викликала поліцію.

Також ОСОБА_2 вказала, що зіткнення відбулося саме з вини ОСОБА_1 , про що також свідчать і фотографії розташування його автомобіля, якій наїхав на роздільну смугу і знаходиться між двох смуг.

Разом з тим, зазначений ОСОБА_2 механізм дорожньо-транспортної пригоди, а саме те, що на момент зіткнення ОСОБА_2 вже виїхала з другорядної дороги на головну дорогу та рухаючись по ній проїхала 15-20 метрів, спростовується не лише приведеними вище поясненнями ОСОБА_1 , а й письмовими доказами по справі.

Зокрема, ці обставини спростовуються і схемою дорожньо-транспортної пригоди, яка була підписана відповідною посадовою особою та учасниками пригоди, в тому числі і ОСОБА_2 без будь-яких заперечень, та в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху по Південному мосту в м. Києві, а також дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту їх зіткнення, місце зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, характеру і локалізації механічних пошкоджень автомобілів, з яких вбачається, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася у крайній правій смузі, яка має ширину 3,7 м, тобто на смузі руху автомобіля «MAN», і у кінцевому положенні після зіткнення автомобіль «MAN» розташовується майже прямолінійно під незначним кутом із заїздом переднім та заднім лівими колесами на розділову смугу руху, і відстань від краю проїзної частини дороги до правого переднього колеса автомобіля «MAN» складає 2,3 м, до правого заднього колеса - 2,4 м, а автомобіль «Toyota» розташовується попереду автомобіля «MAN» майже прямолінійно та на траєкторії руху автомобіля «MAN», і відстань від краю проїзної частини дороги до правого переднього колеса автомобіля «Toyota» складає 0,8 м, а до правого заднього колеса - 0,7 м. При цьому автомобіль «MAN» має пошкодження переднього правого повторювача повороту, передньої правої підніжки, а автомобіль «Toyota» - задніх лівих дверей, крила, колісного диску, бамперу та підкрилка.

Характер і локалізація пошкоджень на автомобілях «MAN» та «Toyota» свідчать про те, що контакт відбувся передньою правою боковою частиною автомобіля «MAN» із задньою лівою боковою частиною автомобіля «Toyota».

Вказані обставини об`єктивно підтверджуються і наявними в матеріалах справи фотографіями розташування автомобілів «MAN» та «Toyota» після зіткнення, з яких слідує, що пошкодження задньої лівої бокової частини автомобіля «Toyota» в сукупності з кінцевим положенням транспортних засобів, при якому автомобіль «MAN» знаходиться позаду пошкоджень автомобіля «Toyota», а також під незначним кутом вліво із заїздом переднім та заднім лівими колесами на розділову смугу руху, свідчить про те, що на момент контактування транспортних засобів, автомобіль «Toyota» не рухався в крайній правій смузі головної дороги, а здійснював виїзд на неї з другорядної дороги, в той час як автомобіль «MAN» вже рухався по даній смузі і напрямку руху не змінював, тобто мало місце ненадання дороги транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, саме водієм автомобіля «Toyota» ОСОБА_2 .

З цих підстав, судом не приймається до уваги висновок експертного дослідження №173/03-19 від 19.03.2019 року, проведеного за заявою адвоката Пустового Б.В. про проведення інженерно-технічного дослідження, відповідно до якого - у даній дорожній ситуації у водія автомобіля «MAN» ОСОБА_1 не було перешкод (мертвих зон) виявити автомобіль «Toyota», при цьому, водій автомобіля «MAN» ОСОБА_1 повинен був керуватися вимогами п. 13.1 ПДР України, а дії водія автомобіля «Toyota» ОСОБА_2 в даній дорожній обстановці не регламентуються вимогами ПДР України, і, що саме діями водія автомобіля «MAN» ОСОБА_1 була створена небезпечна і аварійна дорожня ситуація.

Що стосується тверджень ОСОБА_2 , що на момент зіткнення вона вже перестроїлась та рухалася прямо, а автомобіль «MAN», який рухався позаду неї, наздогнав та недотримуючись безпечної дистанції та інтервалу вдарив її автомобіль, то вони не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, відповідно до яких за вказаних нею обставин є неможливим як те розташування транспортних засобів після зіткнення, так і ті пошкодження, що зафіксовані на схемі ДТП, адже в протилежному випадку, за вказаних ОСОБА_2 обставин, її транспортний засіб, зважаючи на габарити автомобіля «MAN», отримав би більш значні пошкодження та після зіткнення не розташовувався б прямолінійно та на траєкторії руху автомобіля «MAN».

Отже, сукупністю досліджених судом доказів спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та її пояснення в апеляційному суді щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди та про винуватість саме ОСОБА_1 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

З урахуванням викладеного, вважаю, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , всупереч доводам ОСОБА_2 , у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини події, дав оцінку всім зібраним по справі доказам та прийшов до правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.