Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/2006/19
провадження № 3/650/990/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі головуючого Сікора О.О., із секретарем Коваленко Ю.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління держпраці у Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною першою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 займаючи посаду директора Білокриницького опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Великоолександрівської районної ради Херсонської області, який знаходиться за адресою: Херсонська область, Великоолександрівський район, смт. Біла Криниця, вул. Шкільна, 48, а отже будучи відповідальною за виплату заробітної плати та інших нарахувань працівникам вказаного закладу, в порушення вимог статті 21 Закону України «Про відпустки» здійснила виплату ОСОБА_2 заробітної плати за час наданої їй додаткової соціальної оплачуваної відпустки тривалістю 10 календарних днів, як матері, що виховує двох дітей віком до 15 років, пізніше ніж за три дні до початку відпустки тобто 25 березня 2019 року, чим недотрималася строків її виплати, а отже допустила правопорушення, передбачене частиною першою статті 41 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 будучи відповідальною із зазначених обставин за виплату працівникові ОСОБА_3 всіх сум, що належали їй від закладу в день звільнення, в порушення частини першої статті 116 КЗпПУ здійснила остаточний розрахунок з нею, в зв`язку із закінченням строку трудового договору, 25 березня 2019 року, при тому, що останню було звільнено 07 березня 2019 року.

На судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаних порушень трудового законодавства визнала та пояснила, що це сталося у зв`язку з недостатнім контролем з її боку та незнанням деяких вимог трудового законодавства. Відповідні порушення нею усунуті, враховані в подальшій в роботі та нею виконані приписи інспектора праці.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та вивчивши матеріали справи суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про відпустки» заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до частини першої статті 41 КУпАП порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, а також інші порушення вимог законодавства про працю тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини другої статті 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Аналіз зазначених норм закону свідчить про те, що порушення строків виплати заробітної плати, її індексації вважається триваючим правопорушенням, оскільки його вчинення починається з моменту, коли заробітну плату, індексацію має бути виплачено працівнику (у строки, установлені законом або колективним договором) і продовжується доти, поки роботодавець її не виплатить або поки факт правопорушення не буде виявлено відповідною посадовою особою (лист Мінпраці від 28.08.2002 р. № 06/2-4/196). Це означає, що адміністративне стягнення за порушення строків виплати заробітної плати, індексації може бути застосовано протягом трьох місяців із дня, коли зарплату, індексацію виплачено (у цьому випадку триваюче правопорушення вважатиметься таким, що припинилося // див. лист Мін`юсту від 01.12.2003 р. № 22-34-1465) або, якщо її так і не виплачено, з моменту виявлення порушення інспектором праці. При цьому моментом виявлення порушення слід вважати день підписання акта перевірки, в якому зафіксовано порушення строків виплати заробітної плати.

Суд встановив, що на момент проведення перевірки інспектором праці, тобто на момент складення Акту інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 15 листопада 2019 року № ХС5252/1148/АВ наведені порушення трудового законодавства допущені ОСОБА_1 вже бути усунуті, тобто триваючі правопорушення припинилися, щодо не виплати ОСОБА_2 заробітної плати за відпустку шляхом її виплати 25 березня 2019 року, щодо остаточного розрахунку з ОСОБА_3 при звільненні шляхом його здійснення 25 березня 2019 року.

Зазначене підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № ХС5252/1148/АВ/П/ПТ від 15 листопада 2019 року, вказаним Актом інспекційного відвідування, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних особі-підприємців та громадських формувань, рішенням Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області від 14 грудня 2018 року та від 17 травня 2019 року, відомістю нарахування заробітної плати за березень 2019 року, наказом в.о. директора Павліченко Н.Г. від 15 березня 2019 року, заявою ОСОБА_2 , відомістю нарахування коштів від 25 березня 2019 року, табелем обліку робочого часу.

Отже, виходячи з наведеного тримісячний строк встановлений у статті 38 КУпАП за для можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності слід обраховувати з моменту припинення такого правопорушення, у зв`язку з чим в першому та другому випадках він сплив 25 червня 2019 року.

Крім того, ОСОБА_1 будучи відповідальною із зазначених обставин за виплату працівникові ОСОБА_3 середнього заробітну за весь час затримки по день фактичного розрахунку, в порушення частини першої статті 117 КЗпПУ, не виплатила останній середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто в період часу з моменту звільнення ОСОБА_3 07 березня 2019 року до моменту остаточного розрахунку з нею 25 березня 2019 року.

Також, ОСОБА_1 будучи відповідальною із зазначених обставин за виплату працівникові ОСОБА_3 компенсації за невикористану основну щорічну відпустку при звільненні, в порушення частини першої статті 83 КЗпПУ, не нарахувала та не виплатила останній відповідну компенсацію при звільненні 25 березня 2019 року.

Щодо таких обставин ОСОБА_1 пояснила, що середній заробіток та компенсацію за невикористану відпустку нею було виплачено ОСОБА_3 10 грудня 2019 року, тобто за першої можливості.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпПУ в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до частини першої статті 83 КЗпПУ у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 41 КУпАП, оскільки судом на підставі наведених доказів встановлені усі обставини, які підлягали встановленню.

Враховуючи вищенаведені роз`яснення та зважаючи на те, що на момент проведення перевірки відповідні виплати не були здійснені слід виснувати, що на момент розгляду справи строки притягнення ОСОБА_1 встановлені частиною другою статті 38 КУпАП, які обраховуються з 15 листопада 2019 року, не сплили.

Відповідно до статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суд вважає, що обставини вчинення доведених адміністративних правопорушень свідчать про їх малозначність, оскільки дії ОСОБА_1 не мали ознак злісного порушення трудового законодавства або недбалості. Наявні матеріали справи та пояснення особи свідчать про те, що при виконанні своєї роботи вона прагне дотримуватись вимог закону, однак правопорушення сталися з причини її необізнаності щодо особливостей розрахунку із працівниками при звільненні. На даний час вона зробила для себе належні висновки та усунула усі допущені порушення, про що надала копію припису про усунення виявлених порушень від 15 листопада 2019 року із відмітками про усунення порушень. З боку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скарги на її дії не надходили та для останніх не мало місце настання несприятливих наслідків.

Відповідно до статті 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При цьому таке стягнення має бути співмірним із суспільною небезпекою дій особи, виправданим, справедливим та дієвим.

З огляду на вказане, суд вважає, що усне зауваження в даному випадку буде достатньою мірою впливу на особу, що порушила трудове законодавство та достатнім превентивним заходом за для формування у останньої переконання у недопустимості вчинення подібних та інших правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись вищезазначеними положення чинного законодавства, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 , за протоколом про адміністративне правопорушення серії ХС5252/1148/АВ/П/ПТ від 15 листопада 2019 року закрити в частині порушення нею вимог статті 21 Закону України «Про відпустки» та частини першої статті 116 КЗпПУ.

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині порушення нею вимог частини першої статті 117 КЗпПУ та частини першої статті 83 КЗпПУ та звільнити її від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень за малозначністю, обмежившись усним зауваженням, закривши провадження у справі в цій частині відповідно до частини другої статті 284 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги особою, щодо якої її винесено 24 грудня 2019 року.

Постанову може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено до Херсонського апеляційного суду через місцевий суд протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: _______________ О.О. Сікора