справа №619/4889/19
провадження №3/619/1316/19
Постанова
17 грудня 2019 року Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Нечипоренко І.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бахмут Донецької області, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, громадянина РФ, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,
16 грудня 2019 року інспектором прикордонного контролю 2 категорії 3 групи ІПК ВІПС «Гоптівка» (тип А) ВПС «Дергачі» ст. прапорщиком Хлоповим О.В. складено протокол про адміністративне правопорушення СхРУ №459832, згідно даним якого 16.12.2019 о 13 год 32 хв у пункті пропуску «Гоптівка» на виїзд з України під час прикордонного контролю виявлений громадянин ОСОБА_1 , який намагався перетнути державний кордон України по паспортному документу, який містить недостовірні відомості про особу, зокрема, має паспорт гр. РФ, хоча в дійсності є громадянином України. Згідно ст.4 Конституції України існує одне громадянство. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні правопорушення визнав та пояснив, що являється громадянином РФ та має відповідний паспорт. Крім того, зазначив, що має паспорт громадянина України, який є недійсним внаслідок пошкодження.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як встановлено ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За змістом ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Порядок оформлення, розгляду та обліку матеріалів про адміністративні правопорушення, протидію яким віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України визначає «Інструкція з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення», затверджена наказом МВС від 18.09.2013 року № 898, де в п.3.4 указано, що у протоколі зазначаються, в т.ч., і суть адміністративного правопорушення.
За ч. 1 ст. 204 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Імперативним приписом підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Рівною мірою зазначені вимоги цієї норми стосуються і адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, оскільки її санкція має кримінальну природу. Про необхідність застосування положень Конвенції у таких випадках вказано, зокрема, у рішеннях Європейського суду з прав людини, наприклад, у справах «Надточій проти України», «Гурепка проти України».
При цьому, як доказ вчинення правопорушення матеріали справи містять протокол про адміністративне правопорушення, з приводу чого суд зазначає наступне.
Норма ч. 1 ст. 204-1 КУпАП є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено їх зміст.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, має містити посилання на відповідний нормативний акт, закон України із зазначенням конкретної статті, яка вважається порушеною та розкриттям змісту.
При цьому, суд зазначає, що порядок перетинання громадянами України державного кордону України визначається ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та п.2 «Правил перетинання державного кордону України», затверджених Постановою КМУ № 97 від 27.08.1995.
Порядок перетинання державного кордону України іноземцями визначається Законом України №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011.
Так, у протоколі СхРУ №459832 відсутні посилання на нормативні акти, які були порушені ОСОБА_1 .
Крім того, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 намагався перетнути державний кордон України по паспортному документу, який містить недостовірні відомості про особу, зокрема, має паспорт гр. РФ, хоча в дійсності є громадянином України, при цьому, не зазначено, який саме документ був наданий останнім при перетині кордону та які конкретно недостовірні відомості в ньому містилися.
При цьому, суд зазначає, що посилання у протоколі на наявність паспорту громадянина України ОСОБА_1 суд до уваги не бере, оскільки оглянутий у судовому засіданні зазначений вище документ є недійсним внаслідок істотного його пошкодження.
ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.
Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно ч. 3 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя
постановив:
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.
Суддя І. М. Нечипоренко