ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року м. Херсон

Справа: 766/22215/18

Провадження: 33/819/145/19

Херсонський апеляційний суд в складі :

головуючий : Бездрабко В.О.,

cекретар судового засідання : Кутузова А.В.,

за участі захисника-адвоката : Ігнатова Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 25 січня 2019 року, прийняту під головуванням судді Зубова О.С., у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області, громадянина України, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 січня 2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та відносно нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В постанові суду зазначено, що 04 листопада 2019 року, о 18:24год., в м.Херсоні, в с.Інженерне, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: мав запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук. Від проходження на вимогу працівників поліції медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на незаконність та необґрунтованість постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 25 січня 2019 року, оскільки суд неповно з`ясував обставини справи та належним чином не дослідив докази на підтвердження відсутності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП. Зазначив, що 04 листопада 2018 року не керував транспортним засобом, а лише перебував в автомобілі разом з друзями, де слухали музику. Автомобіль знаходився на постійному місці паркування, біля будинку, за місцем його проживання, з приводу чого просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Оскільки копію постанови суду він отримав поза строком на її апеляційне оскарження, просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 25 січня 2019 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та захисника-адвоката Ігнатова Д.І., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи у сукупності з доводами апеляційної скарги, суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню, а апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ст. 294 КУпАП, скарга на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлений.

За положеннями ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Матеріали справи не містять даних про те, що копія постанови суду у визначений законом строк була вручена чи направлена ОСОБА_1 З розписки, що міститься в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав копію судового рішення 04 березня 2019 року (а.с.35). З огляду на наведене вважаю, що причину пропуску строку на апеляційне оскарження слід визнати поважною та поновити строк на оскарження постанови суду від 25 січня 2019 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції виходив із доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, обґрунтовуючи свій висновок обставинами встановленими на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, письмових поясненнях свідків та відеозапису з нагрудної камери працівника поліції.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаним вимогам закону постанова суду першої інстанції не відповідає.

Апеляційним судом встановлено, що 04 листопада 2018 року відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД №298503, згідно якого ОСОБА_1 , 04 листопада 2019 року, о 18:24год., в м.Херсоні, в с.Інженерне керував транспортним засобом ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: мав запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук. Від проходження на вимогу працівників поліції медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

До вказаного протоколу додано два письмових пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких вони були запрошені в якості свідків під час проведення огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 , який мав явні ознаки сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота. В їх присутності водій, на місці зупинки транспортного засобу, відмовився продути алкотестер «Драгер». Після цього водію було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння в найближчому лікарняному закладі, на що ОСОБА_1 також відмовився (а.с.5).

Слід зауважити, що вказані свідки неодноразово на виклики до суду не з`явилися, причини неявки в судові засідання не повідомили.

Під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 та свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 пояснили, що 04 листопада 2018 року ОСОБА_1 близько 18:20 годин не керував належним йому автомобілем, який з ранку був припаркований на місці стоянки, біля будинку, в якому проживає ОСОБА_1 Сам порушник та свідки не заперечували, що на час приїзду працівників патрульної поліції вони перебували в автомобілі, в якому вживали пиво, голосно слухали музику, що, на їх думку, могло слугувати причиною виклику сусідами поліції, проте категорично заперечують факт руху транспортного засобу та керування ОСОБА_1 автомобілем.

Опитані апеляційним судом інспектори Управління патрульної поліції в Херсонській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що 04 листопада 2018 року на гарячу лінію 102 надійшло повідомлення про керування водієм в с.Інженерне м.Херсона автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Біля кафе в селищі, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений, водій відмовився пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичній установі. Факт керування правопорушником автомобілем та відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксовані, серед іншого, за допомогою запису відеореєстратора та нагрудної камери.

У відповідності до вимог закону обставини справи встановлюються на підставі наданих та перевірених судом доказах.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України

18 грудня 2018 року №1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення (розділ 1 п.2 п.п.1).

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки (розділ 3 п.2).

Строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, становить 30 діб.

Строк зберігання відеозаписів за рішенням керівника органу, підрозділу поліції може бути збільшено у разі використання їх у процесі здійснення оперативно-розшукової діяльності, у рамках розслідування кримінального провадження та/або в провадженнях у справах про адміністративні правопорушення, у разі фіксації надзвичайних подій за участю особового складу поліції, інших подій, якщо вони можуть бути використані в процесі службової діяльності органів, підрозділів поліції, під час проведення службових розслідувань (розділ 8 п.3,4).

Наведене свідчить, що з метою фіксації фактів порушення водіями Правил дорожнього руху України передбачено проведення поліцейськими відеозапису за допомогою відеореєстратора патрульної машини та нагрудних камер, які є належними та допустимими доказами, на підставі яких встановлюються фактичні обставини справи, у тому числі, доведення винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Встановлено, що направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушенням за ст.130 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 не містили передбачених законом відеозаписів щодо фіксації факту порушення водієм Правил дорожнього руху.

На запит суду першої інстанції, 27 грудня 2018 року надісланий відеозапис, який проводився під час складання адміністративних матеріалів (а.с.13, 14), на підставі якого суд дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Разом із цим, суд апеляційної інстанції зауважує, що відтворений відеозапис є неповним, не містить зафіксованої інформації щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та факт керування ним транспортним засобом.

Згідно листа Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Херсонській області від 25 квітня 2019 року №5968/41/23/02-2019, відсутня можливість надання відеозапису з службового відео реєстратора щодо зупинки автомобіля ВАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , що мало місце 04 листопада 2018 року, у зв`язку із закінченням строків зберігання (а.с.92).

Правова конструкція частини першої статті 130 КУпАП передбачає притягнення до адміністративної відповідальності осіб, які керують транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або осіб, які керують транспортним засобом та відмовилися від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Отже, особою, яка може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є водій транспортного засобу, а відтак у справах цієї категорії доказуванню, у тому числі підлягає факт керування особою транспортним засобом під час вчинення адміністративного проступку.

Суд наголошує, що за ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 04 листопада 2018року близько 18:24год. в с.Інженерне м.Херсона автомобілем марки ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитися на її користь.

На підставі зібраних у справі та перевірених судом апеляційної інстанції доказів, суд вважає, що постанова суду першої інстанції винесена із порушеннями вимог ст.245, 280 КУпАП, а тому підлягає скасуванню із задоволенням апеляційної скарги.

Згідно ст.294 КУпАП в разі скасування постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції повинен розглянути справу по суті з винесенням нового рішення, або закрити провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 25 січня 2019 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 25 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 25 січня 2019 року відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП скасувати та винести нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП закрити на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду В.О. Бездрабко