Справа № 463/7941/19 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 33/811/1113/19 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю захисника адвоката Галишина С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 08 жовтня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384,20 грн. судового збору у справі.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 16.09.2019 року о 07 год. 50 хв. на вул.Пасічна, 87 у м.Львові, керуючи транспортним засобом марки «BMW 320 I», д.н.з. НОМЕР_1 , був затриманий працівниками поліції в стані наркотичного сп`яніння, відмовившись від проходження огляду на стан сп`яніння в медичній установі в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 08 жовтня 2019 року, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм чинного законодавства, без дослідження фактичних обставин справи.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що як вбачається з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, інспектор поліції ОСОБА_2 не виконала прямого обов`язку роз`яснити йому наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а навпаки схиляла його не проходити огляд.

Також ОСОБА_1 звертає увагу й на те, що не можуть бути належними доказами письмові пояснення свідків, адже останні не були допитані безпосередньо у судовому засіданні.

Заслухавши адвоката Галишина С.О. на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 16 вересня 2019 року серії ДПР18 №267262 (а.с.1), ОСОБА_1 16.09.2019 року о 07 год. 50 хв. на вул.Пасічна, 87 у м.Львові, керував автомобілем «BMW 320 I», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчать проставлені у відповідних місцях його підписи. Окрім цього, останній зазначив в протоколі, що відмовився їхати в лікарню, бо не бачив в тому змісту.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , (а.с.3-4), такі були свідками того, як водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Як вбачається із відеозапису із нагрудних камер працівників поліції (а.с.2) ОСОБА_1 було зупинено інспекторами поліції у зв`язку із порушенням ним Правил дорожнього руху, а саме такий при зміні напрямку руху не увімкнув покажчик повороту, а також не мав при собі реєстраційного документу на транспортний засіб, чим порушив п.2.1б та п.9.2 б ПДР, що підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 16 вересня 2019 року серія ДПО18 №550626 (а.с.5). Під час перевірки документів водія у працівників поліції виникла підозра про перебування Дзнеладзе Зураба у стані наркотичного сп`яніння у зв`язку із виявленими зовнішніми ознаками, та було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Інспектор поліції ОСОБА_2 , пояснивши процедуру проходження огляду на стан сп`яніння, на запитання ОСОБА_1 , чи покажуть аналізи крові позитивний результат у разі вживання наркотичних засобів декілька днів тому, зазначила, що якщо особа знає, що вживала наркотичні засоби, а про це покаже аналіз, з метою не витрачати свій час може не їхати до медичного закладу, однак в такому випадку вона складе протокол за відмову від проходження огляду. На що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі у зв`язку із відсутністю в цьому доцільності.

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи, а тому те, що в судовому засіданні не допитано свідків у справі, про допит яких ніхто не клопотав у суду, не вплинуло на правильність висновків судді.

Як вбачається з відеозапису із нагрудних камер працівників поліції ОСОБА_1 розмовляє українською мовою, на поставлені працівниками поліції запитання надавав відповіді українською мовою, жодних висловлювань в частині необхідності надання йому перекладача та нерозуміння українських слів не висловлював, а тому твердження захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

Обираючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, урахував дані про особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, та в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 08 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М.Урдюк