КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Мельник В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2018 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 29 квітня 2018 року, о 00 год. 50 хв. ОСОБА_2 керував транспортним засобом "ВАЗ", державний номер НОМЕР_1, на 68 км а/д М-05 Київ-Одеса в напрямку м. Одеса, у стані алкогольного сп'яніння, огляд на який проводився у присутності двох свідків із застосуванням приладу "Драгер", №933, результат тестування становив 0,87 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадження стосовно нього у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності та відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження апелянт зазначав, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто у його відсутності, а копію оскаржуваної постанови йому вручено 29 листопада 2018 року, у зв'язку з чим строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин.

Крім того, апелянт зазначав, що 22 жовтня 2018 року працівник суду йому повідомив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно нього відкладено, а тому йому не було відомо про прийняття 16 жовтня 2018 року оскаржуваної постанови. До Єдиного реєстру судових рішень постанову судді місцевого суду, у порушення вимог закону, направлено лише 05 листопада 2018 року.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначав, що у вказаний у протоколі день та час він не перебував у стані сп'яніння, а показник тестування приладу "Драгер" є невірним, оскільки порушено встановлений інструкцією інтервал калібрування даного приладу, а тому дані такого тестування не можуть бути покладені в основу оскаржуваної постанови.

Не погоджуючись із результатами тестування, апелянт не пізніше двох годин пройшов огляд у медичному закладі, результат якого свідчить про те, що він перебував у тверезому стані.

Крім того, зазначав, що прилад "Драгер Алкотест 6820", за допомогою якого проведено огляд на стан сп'яніння, не включений до переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС від 01 березня 2010 року №33.

Зазначав, що його не відсторонили від керування транспортним засобом, а протокол про адміністративне правопорушення не містить ознак стану сп'яніння.

Також апелянт посилався на порушення суддею місцевого суду положень ст. 38 та ст. 247 КУпАП, оскільки з моменту вчинення адміністративного правопорушення 29 квітня 2018 року сплинув трьохмісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягала закриттю.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений своєчасно та належним чином.

З урахуванням змісту ч. 6 ст. 294 КУпАП, згідно якої неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, вважаю за необхідне розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_2 у судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто у відсутності ОСОБА_2, дані про вручення йому копії оскаржуваної постанови у матеріалах справи відсутні.

Як убачається із апеляційної скарги та заяви про ознайомлення із матеріалами справи, ОСОБА_2 ознайомився із змістом оскаржуваної постанови 29 листопада 2018 року, тоді як подав апеляційну скаргу 03 грудня 2018 року.

З урахуванням положень, вважаю обгрунтованими доводи апелянта про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення апелянту у визначений законом строк копії оскаржуваної постанови, а відтак пропущений строк підлягає поновленню.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9"а" Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно пункту 12 Розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських атів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, (далі - Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Відповідно до пунктів 7, 12 Розділу III вказаної Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов'язкове. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Згідно п. 13 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року (далі - Порядок), лікар, що проводив у закладі охорони здоров'я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.

Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров'я.

Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуєтьсяданими протоколу по адміністративне правопорушення від 29 липня 2018 року /а.с. 1/; даними роздруківки результату тестування ОСОБА_2 за допомогою приладу «Драгер» на стан алкогольного сп'яніння, результат тесту становить 0,87 проміле /а.с. 2/; даними акту огляду на стан сп'яніння, згідно даних якого, у зв'язку із виявленням у ОСОБА_2 ознак стану алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з порожнин рота, нестійка хода, різка зміна забарвлення шкіряного покрову, працівниками поліції у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проведено огляд останнього за допомогою приладу "Драгер", результат тестування - 0,87 проміле /а.с. 3/; даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського (файл ""), на якому зафіксовано процедуру проходження ОСОБА_2 у присутності двох свідків огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу "Драгер" /а.с. 4/ .

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду надав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як убачається із даних протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду на стан сп'яніння та відеозапису з нагрудної камери поліцейського, зауважень чи заперечень щодо процедури та результатів проведеного огляду, ОСОБА_2 не висловлював. Як свідчать дані відеозапису, ОСОБА_2 після проходження тестування за допомого приладу "Драгер" погодився з його результатом, та визнав, що напередодні вживав алкогольні напої.

У зв'язку з наведеним, доводи апеляційної скарги про те, що прилад "Драгер Алкотест 6820", за допомогою якого проведено огляд на стан сп'яніння, не включений до переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС від 01 березня 2010 року №33, та посилання на порушеннявстановленого інструкцією інтервалу калібрування приладу "Драгер", не впливають на правильність прийнятого суддею місцевого рішення та не є підставою для визнання результату тестування за допомогою приладу "Драгер" неналежним та недопустимим доказом.

Посилання апелянта на те, що він самостійно звернувся до лікаря-нарколога для проходження огляду на стан сп'яніння, за результатами якого йому надано довідку ТОВ "Клініка Інтер" №759/17 від 29 липня 2018 року, згідно якої, у нього не виявлено слідів алкогольних чи психотропних речовин, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, як убачається із дослідженої під час апеляційного розгляду висновку лабораторного дослідження на вміст алкоголю та психотропних речовин в організмі 759/17 від 29 липня 2018 року, о 02 год 23 хв 29 липня 2018 року в ТОВ "Клініка Інтер" проведено огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння, та проведеним оглядом у ОСОБА_2 не виявлено слідів алкогольних чи психотропних речовин /а.с. 17/.

Разом з тим, дані вказаного висновку медичного огляду не можуть бути доказом у справі, оскільки у порушення вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проведено у відсутності поліцейського, що у відповідності до положень ч. 5 вказаної статті, тягне за собою недійсність такого огляду.

Крім того, апелянтом не надано доказів, що ТОВ "Клініка Інтер" включено до переліку закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить ознак стану сп'яніння, а працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом, не свідчить про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не є підставою для скасування постанови судді місцевого суду.

Доводи ОСОБА_2 про те, що оскаржувану постанову направлено до Єдиного реєстру судових рішень лише 05 листопада 2018 року, не є підставою для скасування постанови судді місцевого суду.

Посилання апелянта на те, що з моменту вчинення адміністративного правопорушення 29 квітня 2018 року сплинув трьохмісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягала закриттю, спростовується даними матеріалів справи про адміністративне правопорушення, з яких убачається, що адміністративне правопорушення вчинено 29 липня 2018 року. З урахуванням наведеного, на момент розгляду справи суддею місцевого суду не сплинув строк, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, а тому суддя місцевого суду вірно наклав на ОСОБА_2 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду та закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності немає.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду встановлено, що, приймаючи постанову стосовно ОСОБА_2, суддя місцевого суду у мотивувальній частині постанови помилково зазначив дату вчинення адміністративного правопорушення як 29 квітня 2018 року, у той час як із наявних у справі доказів убачається, що адміністративне правопорушення вчинено ОСОБА_2 29 липня 2018 року.

З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції - зміні, із вказівкою у мотивувальній частині вірної дати вчинення адміністративного правопорушення 29 липня 2018 року о 00 год 50 хв.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2018 року стосовно ОСОБА_2 змінити, вказавши у мотивувальній частині дату вчинення адміністративного правопорушення 29 липня 2018 року о 00 год 50 хв.

У решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.В. Мельник