Справа № 367/7981/19 Головуючий в суді І інстанції - Карабаза Н.Ф.
Провадження № 33/824/4470/2019 Доповідач - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 30 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 30 жовтня 2019 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 24 вересня 2019 року о 12 годині 10 хвилин в смт. Гостомель, по вул. Св. Покровська, 97 керував транспортним засобом Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, від проходження огляду на місці за допомогою алкотестера Drager та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування.В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що обставини справи з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Указав, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а в протоколі висловив свою незгоду з підозрою працівників поліції щодо перебування його у стані сп`яніння. Крім того, апелянтом звернуто увагу на невірне та нечітке обвинувачення. Указав, що в протоколі про адміністративне правопорушення не сформульовано, який саме огляд він повинен був пройти на вимогу поліцейського на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а також на місці чи в найближчому закладі охорони здоров`я. Зазначив, що дана обставина позбавляє його права на захист. Звернув увагу, що в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження його огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги поліцейських пройти такий огляд. Крім того, апелянтом звернуто увагу на порушення вимог ст. 266 КУпАП, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не було зазначено, що йому було запропоновано пройти на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейськими, а також те, що він відмовився від проходження вказаного огляду. Крім того указав, що в протоколі не зазначена його відмова і від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Звернув увагу на не відображення даної обставина також і у поясненнях свідків. Разом з тим,на думку апелянта, поза увагою судді місцевого суду залишилась та обставина, що показання свідків складені ними не власноручно, а на заготовлених бланках з однаковим почерком та виправленнями. Вважав, що письмові пояснення свідків не можуть бути взяті до уваги, якщо вони не були надані в судовому засідання під присягою. Також ОСОБА_1 звернув увагу на ту обставину, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що на його переконання викликає сумнів у законності дій поліцейських при оформленні даних матеріалів. Окрім того, апелянт указав на незаконність посилань у протоколі на порушення ним п. 2.5 ПДР України, оскільки, цим пунктом передбачено відмову від проходження огляду на стан сп`яніння працівниками міліції, в той час, як протокол було складено працівниками поліції. Просив постанову скасувати та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини водія ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджуються наступними доказами:

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці вчинення правопорушення за допомогою приладу «Драгер» так і в закладі охорони здоров`я;

відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, відповідно до якого ОСОБА_1 дійсно у присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

іншими доказами.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише висловив незгоду з підозрою поліцейського про те, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння не ґрунтуються на матеріалах справи та не можуть бути взяті судом до уваги.

Так, із переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі у лікаря нарколога відповів відмовою та пояснив, що немає сенсу проходити такий огляд.

Переглянутий відеозапис указує на те, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому суд звертає увагу на те, що пропозиція поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння була неодноразовою і зрозумілою, працівником поліції ОСОБА_1 було роз`яснено наслідки такої відмови, а відмова ОСОБА_1 від проходження огляду була очевидною, тобто такою, яка не викликала сумніву щодо її дійсності.

При цьому суд вважає, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що суть вчиненого ОСОБА_1 правопорушення викладена в протоколі незрозуміло, оскільки не зазначено від огляду на стан якого саме сп`яніння відмовився ОСОБА_1 та крім того вказано, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками сп`яніння, а тому не зрозуміло, в чому саме він обвинувачується, є безпідставними, оскільки, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №058429 від 24.09.2019р. щодо ОСОБА_1 , в ньому викладені ознаки, які дали підстави працівникам поліції вважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння та в ньому викладені дії ОСОБА_1 , які свідчать про його відмову від проведення огляду. Крім того, з протоколу вбачається, що в ньому викладені ознаки, які, на думку працівників поліції свідчили про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння і саме на стан алкогольного сп`яніння йому було запропоновано пройти огляд. Також протокол містить вказівку на те, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння як за допомогою технічного приладу «Драгер» так і в закладі охорони здоров`я. Вказані обставини також підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» на місці або в медичному закладі саме на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги в частині не дослідження судом пояснень свідків не ґрунтуються на матеріалах справи. Дійсно матеріали справи не містять даних про допит цих свідків у суді першої інстанції. Проте, нормами КУпАП не передбаченого необхідності безпосереднього допиту свідків у судовому засіданні. У даному випадку, із урахуванням наявного у матеріалах справи відеозапису, на якому чітко зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суддя місцевого суду обґрунтовано прийшов до висновку про дослідження письмових пояснень цих свідків, сутність яких повністю узгоджується із даними, встановленими за допомогою відеозапису із нагрудної камери поліцейського. Будь яких суперечностей між фактичними даними, встановленими із пояснень свідків та фактичними даними, встановленими із інших доказів, в тому числі і із зазначеного відеозапису, у ході розгляду справи не встановлено.

Відсутність у матеріалах справи направлення на проведення огляду не є підставою для визнання незаконними дій поліцейських, пов`язаних із виявленням та фіксуванням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Як зазначалось вище, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. За умови відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що було вчинено останнім у присутності свідків, зафіксовано поліцейським за допомогою нагрудної відеокамери та шляхом відбирання пояснень у свідків, поліцейські позбавлялися обов`язку видавати відповідне направлення. Це узгоджується із п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого або сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 р. № 1103 (в подальшому Порядок), відповідно до якого у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду у закладі охорони здоров`я поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення. Аналіз положень пунктів 6 та 8 Порядку дає підстави стверджувати те, що направлення на проведення огляду видається водію, який виявив згоду на проведення такого огляду.

Також не ґрунтуються на вимогах закону доводи апеляційної скарги про те, що п.2.5 Правил дорожнього руху передбачено вимогу працівника міліції пройти огляд на стан сп`яніння, а йому вимога пройти огляд на стан сп`яніння була висунута працівником поліції, а тому ним не було допущено порушень вимог п. 2.5 ПДР.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху України, введених в дію з 01.01.2002р. з наступними змінами, водій повинен на вимогу саме поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Інші доводи, які наведені ОСОБА_1 у апеляційній скарзі не дають підстав для визнання незаконною та необґрунтованою ухваленої щодо нього постанови та її скасування.

Наведене у свої сукупності вказує на те, що справа про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП була розглянута повно, всебічно та об`єктивно. Постанова Ірпінського міського суду Київської області від 30 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для скасування чи зміни цієї постанови суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 30 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька