Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_2 - особи, щодо якої винесено постанову, захисника Мисака В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Харкова, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 19.12.2018 року на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 9 листопада 2018 року о 00 годин 05 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2 на 19 км автодороги М-06 Київ-Чоп у напрямку м. Житомира з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить визнати постанову судді протиправною і скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, посилаючись на те, що від проходження огляду на стан сп'яніння не відмовлявся. Так, 08.11.2018 року близько 23 години він був зупинений інспектором відділення № 5 батальйону супроводження ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 з метою перевірки документів та наявності заборонених предметів. Після перевірки поліцейський повідомив про наявність від нього запаху алкоголю, що він заперечив і сам запропонував пройти огляд з використанням приладу "Drager". Оскільки приладу не було, ________________________________________________________________________

Справа № 33/824/625/2019 Постанова винесена суддею Ясельським А.М.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

поліцейський запропонував сплатити штраф без проходження огляду, але він відмовився, наполягаючи на огляді на місці зупинки або у лікаря-нарколога. Приблизно через 50 хвилин ОСОБА_4 поїхав у невідомому напрямку, а його передав поліцейським блок-посту в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області та склав рапорт про нібито порушення ним п.п.2.5 ПДР ст.130 ПДР, але що це означає, йому невідомо. В подальшому о 00 годин 10 хвилин 09.11.2018 року щодо нього було складено протокол, дані в якому не відповідають дійсності. Жоден з працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу або в закладі охорони здоров'я не пропонував, зазначених у протоколі ознак сп'яніння у нього не було, а вказані в протоколі свідки не були в період з 23:00 до 00:00 годин на блок-посту в с. Чайки.

Пояснення про те, що в стані сп'яніння він не перебував, суд першої інстанції не взяв до уваги, і відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідків. При цьому, посилаючись на положення ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, ОСОБА_2 стверджує, що обов'язковою передумовою для проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я є пропозиція пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу в присутності двох свідків, а належним і допустимим доказом відмови від проходження огляду на стан сп'яніння є направлення водія на огляд, форма якого затверджена вказаною Інструкцією.

Матеріали справи такого направлення не містять, як і даних про те, що на момент складання протоколу йому пропонували пройти огляд у вказаних варіантах. Що стосується пояснень свідків, то вони містяться на заздалегідь виготовлених бланках, заповнені однією особою, і до суду свідки не викликалися. А тому вважає, що згідно з ст.62 Конституції України суд мав витлумачити усі сумніви щодо доведеності вини на його користь. До того ж, автомобіль тимчасово затриманий не був, від керування транспортним засобом його не відсторонили, що підтверджує той факт, що в стані алкогольного сп'яніння він не перебував.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 і захисника МисакаВ.О., які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суддя місцевого суду згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_2; письмових поясненнях свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, в присутності яких ОСОБА_2 відмовилася від проходження огляду в закладі охорони здоров'я та з використанням спеціального технічного засобу "Drager".

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою, суд правильно поклав їх в обґрунтування своїх висновків і не взяв до уваги пояснення ОСОБА_2, аналогічні тим, що викладені в апеляційній скарзі.

Доводи в апеляційній скарзі про відсутність у справі даних його перебування в стані алкогольного сп'яніння є непереконливими, оскільки щодо ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення і він притягнутий до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а за порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Всупереч твердженням порушника судом першої інстанції було задоволено клопотання про виклик свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, про що свідчить наявність у справі копій повісток про їх виклик до суду (а.с.8, 9). Однак свідки в судове засідання не прибули, не повідомивши про поважні причини, і забезпечити їх явку з урахуванням особливостей провадження по справі про адміністративне правопорушення суд був позбавлений можливості.

Між тим, відібрання пояснень свідків на бланку не суперечить вимогам закону, а тому жодних сумнівів у їх достовірності не викликають.

Власноручно зазначені ОСОБА_2 пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення про залишення транспортного засобу на місці зупинки та відповідний запис працівника поліції свідчать про застосування до нього таких заходів забезпечення провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачених ст.ст.2651, 266 КУпАП, як тимчасове вилучення посвідчення водія та відсторонення від керування транспортним засобом, які застосовуються у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому апеляційний суд зауважує, що у разі незгоди з протоколом ОСОБА_2 мав можливість у цій же графі протоколу викласти відповідні пояснення, зокрема, про те, що пройти огляд на стан сп'яніння йому не пропонували, однак не скористався своїм правом, що свідчить про відсутність порушень з боку поліцейських при складанні протоколу.

Форма направлення на огляд, яка наведена в додатку 1 до Інструкції, заповнюється у випадку направлення водія на огляд до закладу охорони здоров'я. Оскільки ОСОБА_2 відмовився проходити огляд і на місці, і в закладі охорони здоров'я, то підстав для складання направлення у працівників поліції не було.

Отже, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_2 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн