Справа № 466/2480/19 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 33/811/729/19 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 10 червня 2019 року,

встановив:

постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП та оштрафовано його на 1200 (одну тисячу двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень в доход держави з позбавленням його права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) коп.

Відповідно до постанови, згідно протоколу серія ОБ №198462 про адміністративне правопорушення від 21 березня 2019 року, згідно якого ОСОБА_1 21 березня 2019 року о 02.45 год. вживав алкоголь (пиво ROBERT DOMS), після зупинки транспортного засобу AUDI A6 н.з. НОМЕР_1 по вул. Величковського, 30 в м.Львові, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, чим скоїв правопорушення передбачене ч.4 ст.130 КУпАП. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення та у зв`язку з тим, що провадження було відкрито за ч. 1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування покликається, зокрема, на те, що матеріали щодо нього з УПП у Львівській області було направлено до суду за ч.1 ст.130 КУпАП, доводи суду щодо зміни кваліфікації не відповідають вимогам чинного законодавства. Вказує, що судом не звернуто увагу, що він вжив алкогольний напій після відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в присутності понятих.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримуючи апеляційну скаргу пояснив, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, не погоджувався дихати в прилад Драгер, просив направити його на експертизу, перехвилювався і тому випив пиво.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На переконання апеляційного суду, даної вимоги закону суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 дотримався.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, суд першої інстанції, всупереч покликань в апеляційній скарзі, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та наклав стягнення в межах санкції вказаної статті. При цьому такий висновок суду першої інстанції підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №198462 від 21.03.2019 р., згідно якого ОСОБА_1 вказав, що інспектор не повідомив про те, що не можна вживати алкогольні напої, які він вжив після зупинки поліції, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги покликання апелянта, як на підставу скасування оскаржуваної постанови, те, що він вжив алкогольний напій після відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в присутності понятих, оскільки згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вбачається, що останні засвідчили саме відмову від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп`яніння та розцінює такі, як обрану форму захисту та не знаходить доказів на їх підтвердження.

Як встановлено апеляційним судом, працівниками поліції ОСОБА_1 була висловлена законна вимога про проведення огляду на стан сп`яніння, а саме з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року.

Що стосується покликань ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що провадження відносно нього було відкрито за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції перекваліфікував його дії, то такі є необґрунтованими, оскільки положеннями чинного КУпАП не передбачено такої стадії, як відкриття провадження при розгляді справ за ч.1 ст. 130 КУпАП, крім цього, протокол серії ОБ №198462 від 21.03.2019 р. складено у зв`язку з порушенням п.2.5 ПДР, за що відповідальність, в даному конкретному випадку, передбачена, ч. 4 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції кваліфікація дій ОСОБА_1 не змінювалась.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було здобуто, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Стягнення, яке накладене на ОСОБА_1 , відповідає санкції ч.4 ст. 130 КУпАП, чинної на момент вчинення правопорушення, що є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 10 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук