Провадження № 33/801/258/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вишар І. Ю.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу подану захисником від імені особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокатом Дідиченком Олександром Івановичем на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІПН НОМЕР_1, проживаючого в АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

Відповідно до обставин, встановлених суддею, водій ОСОБА_3 05.12.2018 року о 00 год. 55 хв. в м. Вінниці по вул. Високінського, 15, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, керував транспортним засобом марки «ВМW 320D», н.з. (PL) НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. Водій від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови судді у справі про адміністративне правопорушення через істотні порушення матеріального та процесуального права, з'ясування обставин справи було необ'єктивне, не повне, з грубим порушенням закону та закриття провадження у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Доводи мотивовані тим, що суддею під час розгляду не взято до уваги всіх обставин, які вплинули б на правильне вирішення справи, не вжито заходів до повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх доказів. В порушення вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, яка передбачає, що обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, капралом ОСОБА_4 жодних належних, допустимих доказів у підтвердження вини ОСОБА_3 суду не надано.

Крім цього просить поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що згідно дати реєстрації супровідного копія рішення по справі, вказане рішення стороні захисту направлено лише 15 лютого 2019 року, а згідно зі штемпелем на конверті - лише 20 лютого 2019 року рішення суду від 12 лютого 2019 року було вручене лише 22 лютого, а особі, що притягується до адміністративної відповідальності лише 23 лютого 2019 року.

В судове засідання ОСОБА_3 не з'явився, повідомлений належним чином про час, дату і місце судового засідання шляхом вручення повістки повнолітньому члену сім'ї, що підтверджується відміткою в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Зі слів захисника ОСОБА_3 в даний час знаходиться за межами України та обізнаний про розгляд його справи в Вінницькому апеляційному суді.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_3

Захисник Дідиченко О.І. відповідно до прав, наданих статтею 271 КУпАП, підтримав доводи апеляційної скарги.

Свідок ОСОБА_5, капрал поліції роти № 3 БУПП у Вінницькій області ДПП, суду пояснив, що 05.12.2018 року під час патрулювання екіпажом був помічений автомобіль, який рухався з увімкненими фарами дальнього світла і який не перемикав освітлювальні прилади при наближенні до нього зустрічних транспортних засобів. У зв'язку з порушенням водієм ПДР, автомобіль БМВ, номерний знак НОМЕР_2, був зупинений і при спілкуванні з водієм транспортного засобу були виявлені ознаки, характерні для стану алкогольного сп'яніння. Були запрошені свідки для фіксації відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння, однак вони виявилися знайомими ОСОБА_3, а тому були запрошені інші свідки, в присутності яких останній відмовився від проходження огляду.

На запитання суду повідомив, що на той час автомобіль не був оснащений приладами технічного фіксування в режимі відеозапису, які були встановлені лише в лютому місяці цього року. Нагрудна камера не була увімкнена в момент зупинки транспортного засобу, а тому дії пов'язані з зупинкою автомобіля та знаходження ОСОБА_3 за кермом автомобіля технічними засобами відеозапису не були зафіксовані, не були вони зафіксовані і показами свідків. Суду повідомив, що інших доказів на підтвердження керування ОСОБА_3 автомобілем окрім тих, що знаходяться в матеріалах справи, не має. Протокол про адміністративне правопорушення за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами на ОСОБА_3 не складався. Документ відібрання пояснень у свідків інспектором патрульної поліції (а.с. 4) не передбачений нормативними документами УМВС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення свідка ОСОБА_5, приходжу до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП в разі заявлення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, останнє вирішується суддею апеляційного суду. При цьому слід взяти до уваги обставини, які об'єктивно вплинули чи могли вплинути на можливість оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_3 не був присутній під час розгляду справи в суді першої інстанції, надіслана судом постанова була вручена захиснику Дідиченко О.І. та батькові ОСОБА_3 22.01.2019, що підтверджується відмітками в повідомленнях (а. с. 54, 55).

Зазначені обставин вважаю поважними та такими, що дають право на поновлення строку на подання апеляційної скарги на рішення судді суду першої інстанції.

Стосовно доводів апеляційної скарги в частині невідповідності висновків судді фактичним обставинам справи слід зазначити, що згідно положень ст..280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з постанови від 12.02.2019, зазначені вимоги Закону дотримані не були, внаслідок чого суддя дійшов хибного висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Так, об'єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Зазначеною нормою закону передбачено відповідальність за порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, якою визначено, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, наркотичних чи токсичних речовин.

Проте відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП така відповідальність настає в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто доказуванню підлягає, серед іншого, не лише факт відмови особи від проходження медичного огляду, а так само факт керування особою транспортним засобом.

Ані законом про адміністративні правопорушення, ані Правилами дорожнього руху України не визначено поняття «керування транспортним засобом». З огляду на наведене слід керуватись загальним визначенням виходячи з того, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія від запуску двигуна та початком руху до повної зупинки транспортного засобу та вимкнення двигуна.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень капрала поліції роти № 3 БУПП у Вінницькій області ДПП ОСОБА_5, дії пов'язані з зупинкою автомобіля та знаходження ОСОБА_3 за кермом автомобіля технічними засобами відеозапису не були зафіксовані, не були вони зафіксовані і показами свідків. Обставини зупинки транспортного засобу за фактом керування автомобілем з порушенням правил користування зовнішніми освітлювальними приладами не доведено відповідними доказами, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не складався.

З матеріалів справи встановлено, що 05 грудня 2018 року поліцейським роти № 3 УПП у Вінницькій області капралом поліції ОСОБА_6 винесено постанову серії НК № 990294 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування автомобілем не маючи при собі посвідчення водія. За обставинами справи ОСОБА_3 05 грудня 2018 року о 00.55 год. в м. Вінниці по вул. Високінського керував автомобілем марки «BMW 320D», н.з. НОМЕР_2, не маючи при собі посвідчення водія, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України.

ОСОБА_3 оскаржив постанову серії НК № 990294 шляхом подання адміністративного позову. Рішенням Вінницького міського суду від 08.02.2019 адміністративний позов задоволено. Постанову серії НК № 990294, винесену 05 грудня 2018 року, скасовано та провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Відповідно до змісту рішення суду, підставою адміністративного позову була незгода позивача з порушенням ним ПДР, оскільки працівники поліції його не зупиняли, а підійшли до нього, коли він стояв біля свого автомобіля. Задовольняючи позовні вимоги, Вінницькій міський суд виходив з того, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_3 вчинив вказане правопорушення.

Враховуючи зазначене вище, а також відеозапис з нагрудної камери 61 капрала поліції ОСОБА_4, відповідно до якого ОСОБА_3 заперечував керування транспортним засобом, положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, відповідно до якої обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, приходжу до висновку про недоведеність суду обставини того, що в зазначений в протоколі період часу «о 00 годині 55 хвилин 05.12.2018 року» ОСОБА_3 керував транспортним засобом, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Наявні в матеріалах справи пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не спростовують такі доводи.

На наведених обставин відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП,

постановив:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року.

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП скасувати через невідповідність висновків судді фактичним обставинам справи.

Провадження у справі відносно ОСОБА_3 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко