БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 3/356/46/19
Справа № 356/60/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2019 року Суддя Березанського міського суду Київської області Лялик Р. М., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління соціального захисту населення та праці виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, директора ТОВ «Агродеталь Нова», громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

23.01.2019 року до Березанського міського суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення № КВ16/1382/АВ/П/ПТ-1 від 19.10.2018 року, згідно якого о 17 год. 10 хв. в день складення протоколу встановлено, що ОСОБА_1, директор ТОВ «Агродеталь Нова», в травні 2018 року не забезпечив виплату всіх сум, що належать ОСОБА_2 при її звільненні з ТОВ «Агродеталь Нова», не забезпечив виплату середнього заробітку ОСОБА_2 за весь час затримки по день фактичного розрахунку при її звільненні з ТОВ «Агродеталь Нова», чим порушив ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117 КЗпП України, за що передбачена адміністративна відповідальність за з ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Положеннями п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії п.п. 2-3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими передбачені права обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 55 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Так, відповідно до пунктів «а», «b» частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право, зокрема, бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Так, за змістом ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

За змістом ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення встановлені ст. 256 КУПАП, відповідно до ч. 1 якої у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відтак, обставини вчинення правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 статті 41 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, виплату її не в повному обсязі, а також інші порушення вимог законодавства про працю, відтак, є бланкетною, тобто такою, що посилається на певні норми права, які безпосередньо встановлюють такі вимоги.

Так, положеннями ч. 1 ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

При цьому, частина 1 статті 117 КЗпП України є відсильною нормою, та вказує, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відтак, особливістю положень вказаних норм КЗпП України є те, що відповідний обов'язок у роботодавця виникає за сукупності відповідних, визначених ст.ст. 116, 117 цього Кодексу, обставин, які підлягають обов'язковому встановленню в даній категорії справ, зокрема, наявності на момент звільнення належних працівнику та невиплачених грошових сум, їх невиплата у строки, встановлені законом, наявність або відсутність спору про їх розмір, а також вина власника або уповноваженого ним органу у непроведенні вказаних виплат.

При цьому, вчинення роботодавцем порушення ст.ст. 116, 117 КЗпП України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, полягає в його бездіяльності щодо проведення вказаних виплат у визначені законом строки з властивим їй часом вчинення такого адміністративного правопорушення.

Так, строки проведення розрахунку при звільненні працівника, встановлені ч. 1 ст. 116 КЗпП України, диференційовані та залежать від того, чи працював працівник в день звільнення, відтак, момент вчинення роботодавцем їх порушення визначається вказівкою на конкретний день, який є днем вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

За таких обставин, обов'язок роботодавця виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки виникає з дня, наступного за днем, коли працівнику повинні бути виплачені всі належні йому при звільненні суми, та триває до усунення стану, за якого об'єктивно існує цей обов'язок, тобто до проведення фактичного розрахунку, невиконання якого, відтак, утворює собою триваюче правопорушення.

Враховуючи вказане, статтями 116 та 117 КЗпП України встановлено два окремих обов'язки для роботодавця, існування яких розмежоване в часі та залежить від ряду обставин, встановлення яких входить до предмету доказування по даній категорії справ.

Разом з тим, всупереч вказаним положенням законодавства, суть вчиненого правопорушення в наданому суду протоколі про адміністративне правопорушення носить загальний характер та формально дублює зміст ст.ст. 116, 117 КЗпП України, не вказуючи при цьому на конкретні фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1, необхідні для правильного вирішення справи та забезпечення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачених законодавством процесуальних прав.

В той же час, суб'єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, спеціальний та включає в себе посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичних осіб - підприємців.

За змістом ст. 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних документальних підтверджень статусу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В той же час, Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2018 року № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Порядок), п.п. 19-21 якого передбачено, що за результатами інспекційного відвідування складається акт у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною.

При цьому, п. 26 вказаного вище Порядку встановлено, що у разі відмови керівника чи уповноваженого представника об'єкта відвідування від підписання або за неможливості особистого вручення акт складаються у трьох примірниках. Два примірники акта не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об'єкту відвідування рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення. На примірнику акта, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування. Об'єкт відвідування зобов'язаний повернути інспектору праці підписаний примірник акта не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання. У разі ненадходження в установлений строк підписаного примірника акта складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об'єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Разом з тим, наданий суду Акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю, від 19.10.2018 року, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення в якості додатку до нього, вказаним вимогам не відповідає та не був у встановленому законом порядку вручений ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також не містить відомостей про складання Акту про відмову від підпису, а також направлення такого Акту об'єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відтак, не може розцінюватись як відмова останнього від реалізації його процесуальних прав.

За таких обставин, ОСОБА_1 не був у встановленому законом порядку ознайомлений з Актом інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю, від 19.10.2018 року, що є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, йому не було роз'яснено його процесуальних прав та обов'язків, передбачених ст. 268 КУпАП, положень ст. 63 Конституції України, від нього не відібрано пояснення та зауважень щодо змісту протоколу.

Відтак, ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Це є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини (Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03), «Гурепка проти України» від 08 липня 2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява № 16347/02) та ін.). Зокрема, у справі «Гурепка проти України», суд нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, та передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Суд визнав, що у провадженнях в адміністративній справі щодо заявника не забезпечувалися важливі процедурні гарантії і що, враховуючи обставини справи, ці процедурні недоліки були достатньо серйозними, аби ставити під сумнів справедливість провадження, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Приписами норми ч. 2 ст. 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно абз. 2 п.12 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №11 від 17.10.2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» визначено, що норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного без додержання вимог статті 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

За таких умов, протокол про адміністративне правопорушення № КВ16/1382/АВ/П/ПТ-1 від 19.10.2018 року, складений щодо ОСОБА_1 з істотним порушенням прав, гарантованих йому, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Неналежне виконання вимог законодавства стосовно порядку оформлення протоколу про адміністративне правопорушення позбавляє суд можливості повно і всебічно дослідити усі обставини вказаної справи в точній відповідності з законом та прийняти законне і обґрунтоване рішення, тому суддя вважає, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП слід направити до Управління соціального захисту населення та праці виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області для належного оформлення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 256, 278, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП повторно повернути до Управління соціального захисту населення та праці виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області для належного оформлення та приведення протоколу у відповідність із вимогами ст. 256 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Р. М. Лялик