Справа № 304/78/19
Провадження № 3/304/53/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., за участю секретаря судового засідання Соханич Л.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України,

за ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2019 року о 23.20 год. ОСОБА_1 в с. Туря-Пасіка по вул. Гагаріна Перечинського району Закарпатської області, керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген Гольф», д/н МІ 088 СТ, не виконав вимогу поліцейських Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зупинку транспортного засобу, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав, щиро розкаявся та вказав, що ввечері 14 січня 2019 року їхав додому за кермом на автомобілі марки «Фольксваген Гольф». Заїхавши у двір, побачив, що за ним підїхали працівники поліції із увімкненими проблисковими маячками, підійшли до нього та без представлення почали витягувати його з автомобіля. Крім цього, у ході розгляду справи ОСОБА_1 подав письмові заперечення на протокол, у яких свою позицію мотивував наступним. Так, 14 січня 2019 року інспектором Перечинського ВП Терпаєм Ю.Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 048331, згідно якого цього ж дня о 23.20 год. він в с. Туря-Пасіка Перечинського району, керуючи транспортним засобом із номерним знаком МУ 088 СТ, на законну вимогу працівника поліції за допомогою проблискових маяків червоного кольору та звукового сигналу про зупинку транспортного засобу не зупинився, чим порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху. Крім цього, 14 січня 2019 року ОСОБА_2 щодо нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 535952, згідно якої він у вищевказані дату, час та місці керував транспортним засобом з номерним знаком МУ 088 СТ, у якого не горів задній лівий габарит, не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Відтак, керуючись ст. ст. 33 та 284 КУпАП до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Однак, із вказаною постановою інспектор його не ознайомив, копію направив рекомендованим листом у с. Туря-Пасіка, вул. Гагаріна, № 65, такий у поштовому відділенні було видано його родичці. Дізнавшись, що у даному суді відносно нього відкриті справи про адміністративні правопорушення № 304/78/19 та № 304/79/19 ним було реалізовано своє право на ознайомлення з матеріалами справи, у ході якого встановлено, що такі містять завірену копію вказаної постанови, тоді як будь-яких доказів чи документів, які б засвідчували його вину у них відсутні. При цьому, вказав, що керуючи у той день та час автомобілем на зазначеній в оскаржуваній постанові ділянці дороги, дотримувався вимог Правил дорожнього руху України, мав при собі документи, що підтверджують особу, та водійське посвідчення. Відтак, постанова винесена із порушенням чинного законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи та підлягає скасуванню, оскільки склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП може мати місце тільки при сукупності двох обставин керування транспортним засобом та відсутність у особи, яка перебуває за кермом або не предявлення такою особою для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, а він не перебував за кремом автомобіля та на той час не був учасником дорожнього руху.

Захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просив врахувати пояснення його підзахисного та свідків та закрити провадження у даній справі у звязку з відсутністю в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, оскільки причину зупинки не встановлено, відтак всі подальші дії поліцейських є неправомірними. Крім цього, подав письмові пояснення, в яких свою позицію мотивував тим, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій субєкта владних повноважень встановлена презумпція його вини, яка покладає на останнього обовязок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження про порушення права, свобод чи інтересів громадянина. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обовязковими елементами якого є обєкт, обєктивна сторона, субєкт, субєктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного з елементів виключає склад правопорушення взагалі, а справа підлягає закриттю. Так, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Однак, жодних доказів фото- чи відеофіксації руху вказаного у протоколі транспорту інспектором не надано, показань свідків на користь позиції інспектора у справі немає. Місцем пригоди є с. Туря-Пасіка, вул. Гагаріна, №65 Перечинського району, тобто домогосподарство родичів ОСОБА_1, який за кермом автомобіля не перебував та не був учасником дорожнього руху. Враховуючи наведене та те, що оскаржувана постанова складалася поза місцем ДТП та в час, коли за кермом автомобіля позивач у справі не перебував, така йому вручена не була, на його адресу не надходила, склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП відсутній.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що є дружиною особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, 14 січня 2019 року біля 23.00 год. вона з ОСОБА_1, який знаходився за кермом, поверталися додому. Заїхавши у двір, помітили поліцейських, які підійшли до них та почали витягувати її чоловіка з автомобіля і заламувати йому руки. Тоді вона вибігла з транспортного засобу, побачила поліцейську машину з мигалками (хоча до цього до дорозі її не бачила, звідки така взялася їй незрозуміло) і запитала, що сталося. Працівники поліції у грубій формі із вживанням нецензурних слів повідомили її про невиконання чоловіком вимог про зупинку та хотіли забрати його з собою, однак вона почала знімати відео, після чого ті заспокоїлися та почали розмовляти у звичній формі. Крім неї, ОСОБА_1, двох поліцейських і її батька там більше нікого не було.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що ввечері 14 січня 2019 року був у своєму будинку № 65 по вул. Гагаріна в с. Туря-Пасіка Перечинського району, який розташований на бічній вулиці, десь 200 метрів від центральної дороги. Раптово почув крики і вийшов у двір. Там побачив транспортний засіб свого зятя ОСОБА_1 та припаркований біля його домогосподарства автомобіль поліцейських, на якому була ввімкнена світлова сигналізація. Запитав, що сталося. На це працівники поліції, які на той час уже зайшли у двір (їх було двоє), повідомили, що забирають ОСОБА_1 з собою. Він цьому перешкодив. Після цього, вони поговорили, зять показав їм паспорт, поліцейські подивилися і поїхали геть. Жодні матеріали ними не оформлялися. Крім цього зазначив, що коли він вийшов на шум, автомобілі вже стояли, тому сказати чи було якесь переслідування ОСОБА_1 не може. Також повідомив, що по їх вулиці дві машини розминутися не можуть.

У судовому засіданні поліцейський сектору реагування патрульної поліції Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області сержант поліції ОСОБА_3 повідомив, що ввечері у день, вказаний у протоколі (точну дату не памятає) під час патрулювання центральної дороги в с. Туря-Пасіка Перечинського району було виявлено автомобіль марки «Фольксваген Гольф», у якого був неосвітлений задній габарит, відтак включено світловий сигнал та звукову сигналізацію. Через деякий час транспортний засіб зїхав на вул. Гагаріна та десь через 400 метрів заїхав у двір (ворота були відчинені). Обїхати його у них не було можливості, тому що дорога була вузькою. Після зупинки вони підійшли до автомобіля (побачили там чоловіка-водія та жінку) та попросили водія предявити документи, на що той показав тільки паспорт (водієм виявився ОСОБА_1М.), інші документи, зокрема посвідчення водія, надати відмовився. За таких обставин, йому було запропоновано пройти з ними до відділення поліції для оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, але той відмовився, тому протокол було складено відразу на вулиці. Також зазначив, що крім ОСОБА_1 у автомобілі знаходилася дружина останнього, а у дворі був присутній якийсь чоловік, який ображав їх нецензурними словами та виганяв із подвіря.

Допитаний у судовому засіданні інспектор групи реагування патрульної поліції Перечинського ВП Ужгородського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 дав аналогічні пояснення, як ОСОБА_3 Крім цього, додав, що водій відмовився надати посвідчення водія, предявив тільки закордонний паспорт.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, ст. 122-2 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

У ході розгляду справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, визнала. Крім цього, зібрані докази в сукупності, а саме пояснення свідка ОСОБА_5 та поліцейських, протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 048331 від 14 січня 2019 року, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №535952 від 14 січня 2019 року, відеофайл з числовою назвою «VID_20190114_232943» від 14 січня 2019 року та рапорт інспектора Перечинського ВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 14 січня 2019 року дають підстави визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного правопорушення.

Разом з цим, що стосується обрання стягнення в межах санкції зазначеної норми закону, то оскільки ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 122-2 КУпАП визнав, відтак суддя вбачає за можливе застосувати до нього мінімальне стягнення, а саме штраф у розмірі, передбаченому санкцією вказаної статті.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про необхідність скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №535952, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, то суддя виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Кодексу місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що предметом даної справи є розгляд вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, тоді як питання скасування постанови серії ДПО18 № 535952 може розглядатися виключно місцевим загальним судом як адміністративним судом у порядку КАС України, відтак вказане унеможливлює вирішення скасування постанови останнього разом із даною справою.

Керуючись ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, і піддати стягненню у виді штрафу у розмірі 153 (сто пятдесят три) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:ОСОБА_7