Провадження № 33/824/746/2019 Суддя в 2-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю: захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката ГолубОльги Олександрівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою захисника Голуб О.О. на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2018 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік;

стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за те, що він, 11 жовтня 2018 року об 11 год. 45 хв., по вул. Мирошниченко - вул. Ломоносова, в м. Костянтинівка Донецької області, керував транспортним засобом марки «Mercedes Benz», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

У апеляційній скарзі захисник Голуб О.О. указала на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послалася на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з'ясовані неповно, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Вважала, що розгляд у суді першої інстанції проведений формально, а зібрані матеріали досліджені із неналежною повнотою. Проведений судовий розгляд у відсутність ОСОБА_2 вважала формальним та таким, який проведений із порушенням його права на захист. Звернула увагу на те, що із відеозапису, із нагрудної камери поліцейського, який міститься у матеріалах справи та який був використаний як доказ його вини, зафіксовано лише те, як ОСОБА_2 спілкується з невідомою особою. Даний відеоматеріал не містить жодних даних про час та дату його запису, а також інформації про особу яка його знімала. Окрім цього, захисник зазначила, що ОСОБА_2 не підписував протокол про адміністративне правопорушення, та не знав про факт складання, а викладені пояснення ОСОБА_2 написані не ним. Також захисник зазначила, що пояснення свідків не можуть бути визнані доказами в справі про адміністративне правопорушення, оскільки їх пояснення викладені на спеціальних бланках, які містять шаблонну інформацію. Просила постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2018 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Вислухавши пояснення захисник Голуб О.О., яка подану апеляційну скаргу підтримала, підтвердила її доводи та просила її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Рішення про необхідність притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП суддя місцевого суду мотивував наявністю доказів, якими доводиться його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення. Такими доказами суддя визнав: протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та відеозапис, що надійшов із матеріалами справи. Між тим, поза увагою судді залишилось те, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Карелін проти Російської Федерації» протокол не може визнаватись доказом у справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європеського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують практику ЄСПЛ як джерело права. Це указує на необґрунтованість постанови в частині визнання доказом у цій справі протоколу про адміністративне правопорушення.

Щодо письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, то поза увагою судді місцевого суду залишилось те, що текст зазначених пояснень завчасно виготовлений друкованим способом та в нього занесені відповідні дані. Ці обставини викликають сумнів у достовірності цих пояснень. Окрім того, суддя не звернув уваги на те, що дані пояснення містять не оговорені виправлення, які впливають на сутність цих пояснень. Для усунення цих недоліків свідки до суду не викликались, у ході судового розгляду справи ці недоліки іншим чином усунуті не були. У зв'язку із наведеним зазначені пояснення свідків не можуть визнаватись доказом вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Щодо наявного у матеріалах справи відеозапису, то суддя місцевого суду не звернув уваги на те, що цей відеозапис не містить будь-якої інформації щодо часу та місця, коли він був зроблений, особи, яка його здійснила та за допомогою якої техніки він здійснювався. Із даного запису не можливо зробити висновок про те, чи були присутні свідки при тому, як особа, що зображена на відеозаписі, відмовлялась від проходження огляду на стан сп'яніння. Сукупність цих порушень не дають підстав для визнання зазначеного відеозапису належним та допустимим доказом, а тому постанова судді у цій частині не відповідає вимогам закону.

Оцінюючи пояснення ОСОБА_2, які знаходяться у матеріалах справи суд звертає увагу на те, що сам ОСОБА_2 категорично заперечує ту обставину, що він дійсно давав такі пояснення та, що на цих поясненнях маються його підписи. Ці обставини матеріалами справи не спростовані. Суд при цьому звертає увагу на непослідовність дій поліцейських, які при наявності у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння не відсторонили його від керування транспортним засобом, а при відсутності водійського посвідчення не склали щодо нього протокол за ст. 126 КУпАП. Виходячи із наведеного суд відхиляє пояснення ОСОБА_2 як доказу його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відсутність доказів, якими доводиться вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у виді відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області щодо ОСОБА_2 не можливо визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_2 закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Голуб О.О. задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2018 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ігнатюк