Справа № 451/1339/19 Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З.
Провадження № 33/811/1123/19 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.

за участю: потерпілої ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Радехівського районного суду Львівської області від 08 жовтня 2019 року,

встановив :

Цією постановою судді Радехівського районного суду Львівської області від 08.10.2019,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює електрослюсарем у ПАТ « Львівська вугільна компанія», з середньою технічною освітою, одруженого, інваліда 3 групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 у дохід держави 384,20 грн. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він, 17.09.2019 близько 18:00 год., вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_1 , в ході якого обмежив останній доступ до житла.

На постанову судді ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Апелянт не погоджуючись з даною постановою, свої вимоги мотивує тим, що у постанові судді не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, які встановлені під час розгляду справи у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП. Тобто, рішення суду прийнято без належного дослідження дійсних обставин справи та надання їм об`єктивної оцінки відповідно до зібраних доказів, що призвело до неправильних висновків про його винуватість за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Апелянт зазначає, що не зрозумілим є трактування в постанові судді та протоколі про адміністративне правопорушення про те, що «обмежив доступ до житла ОСОБА_1 ». Тобто, як в протоколі так і в постанові судді не відображено суть адміністративного правопорушення, як це передбачено ст. 256 КУпАП, а тому такий протокол підлягає поверненню правоохоронним органам для належного оформлення. У постанові судді (як і у протоколі) йому не ставиться у вину жодне з діянь, передбачених ч.2 ст. 173-2 КУпАП на підставі якої його притягнуто до відповідальності. Суд не зазначив в чому полягає умисел позбавити житла ОСОБА_1 та й у чому це проявилося і в який спосіб. Навпаки, саме дружина вчиняє дії у позбавлені його доступу до житла, яке належить їм на праві спільної, сумісної власності і з приводу якого триває судовий спір.

Апелянт наполягає, що по відношенню до дружини, з якою перебуває в стані розірвання шлюбу, не вчиняв жодних дій щодо позбавлення її доступу до житла. Натомість дружина змінила у помешкані вхідний замок, тобто його ключ не підійшов до дверей та він фізично не міг потрапити у будинок, відповідно не мав можливості перешкодити і дружині потрапити у житло. Через таку ситуацію він з вересня 2019 року проживає у батьків в с. Соснівка, а дружина з донькою живе у своїх батьків. Спільний будинок простоює і дружина забрала з нього всі речі. ОСОБА_4 пусто.

Апелянт звертає увагу, що в резолютивній частині судовий збір стягнуто з ОСОБА_3 , який до даної справи немає жодного відношення. З цих підстав постанову суду також підлягає скасуванню.

Апелянт ОСОБА_2 , який судом апеляційної інстанції був належним чином повідомлений про розгляд справи, скерував на адресу суду заяву про те, що розгляд його апеляційної скарги здійснювали у його відсутність так, як перебуває на лікарняному. Свої апеляційні вимоги підтримує та просить задовольнити їх.

Заслухавши в суді апеляційної інстанції пояснення потерпілої ОСОБА_1 , яка просила залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін постанову суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 256 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Встановлені суддею обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підтверджуються :

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 126856 від 08 жовтня 219 року (а.с.2), де зазначено склад адміністративного правопорушення, а саме: «17.09.2019 близько 18 год. 00 хв. гр. ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_1 під час якого обмежив її вільний доступ до житла» ;

- ксерокопією заяви ОСОБА_1 про вчинення щодо неї зі сторони чоловіка ОСОБА_2 , психологічного насильства, зокрема він пошкодив два врізних замки до вхідних дверей у будинку, зачинив вхідні ворота, хвіртку на навесні замки, ключі від яких у неї відсутні, що спричинило перешкоду їй та донці у користуванні будинком. Тим самим порушив права дружини та доньки у доступі до житла, завдавши їм моральної шкоди та шкоду їхньому фізичного та психологічного здоров`ю (а.с.3) ;

- поясненнями ОСОБА_1 від 18.09.2019, підписані власноруч, які підтвердили вимоги вказані у заяві та зазначила, що її ключі не підходили до вхідних дверей будинку, з ячого зробила висновок, що чоловік замки поміняв (а.с.4);

- поясненнями ОСОБА_2 від 18.09.2019 про те, що він на даний час проживає у батьків так, як він 16.09.2019 не зміг потрапити до їхнього спільного житла через те, що його ключі не підходили і ключ у вхідних дверях зламався. Після цього він на хвіртку свій замок повісив на ворота, оскільки до того там висіли замки, які дружина повісила. Наголошує, що замків у будинку він не міняв, хотів тільки речі свої забрати з будинку (а.с.5).

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Відповідальність за ч.2 ст. 173-2 КУпАП настає за ті самі дії вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Тобто за змістом закону, слідує, що вчинення особою, дій передбачених ст. 173-2 КУпАП, тягнуть за собою завдання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю особи, у відношенні якої вчиненні дії, тобто настання певних наслідків.

Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, є обґрунтованим, оскільки ОСОБА_2 протягом року вже було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною 1 ст. 173-2 КУпАП. ОСОБА_2 , навісивши свій замок на хвіртку та зламавши ключ у вхідних дверях будинку, перешкодив доступу до житла, яке є спільним у подружжя та їхньої дитини.

Згідно зі ст. 3 п.2 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Таким чином кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП є правильною.

Судом апеляційної інстанції було детально досліджено та оголошено матеріали наявні у справі.

Покликання апелянта на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не відображена суть правопорушення, то це не відповідає дійсності, а тому немає підстав для скерування такого протоколу для належного оформлення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 (дружина) дала пояснення по суті обставин зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду першої інстанції. Зокрема вона повідомила, що в даних документах відображені достовірні дані так, як вона викликала працівників поліції, які зафіксували, що хвіртка закрита, на територію помешкання неможливо зайти; своїм ключем будинок вона відкрити не змогла; через вікна видно було, що всю техніку з будинку винесено.Телефонувала чоловікові, але він її лише ображав. Підтвердити, що саме чоловік зламав ключ у замку не може, бо не бачила, але навісний замок на хвіртці, який вона відкрити не змогла, повісив чоловік. У суд першої інстанції її не викликали, а тому там вона показів не давала. Чоловік їй лише повідомив, що якщо він до будинку не піде то і вона теж в нього не потрапить.

Покликання апелянта на те, що у постанові судді у результативній частині про стягнення з особи судового збору зазначено не його прізвище, а невідомої йому особи знайшло своє підтвердження, однак дану описку суд першої інстанції, з власної ініціативи виправив постановою від 23.10.2019 (а.с.9).

Згідно ч.1 ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

У разі виявлення помилки у вигляді описки або очевидної арифметичної помилки у тексті судового рішення суд з метою виправлення цих описок або помилки з власної ініціативи або за заявою заінтересованої особи виносить відповідну постанову.

Під описками слід розуміти неправильне написання слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків.

Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який виніс судове рішення.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (дати події, номера і дати документа, найменування сторін, прізвища особи, тощо).

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Радехівського районного суду Львівської області від 08 жовтня 2019 року, якою визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду А.В. Белена