Справа № 309/818/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
06.12.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кустрьо М. М., розглянувши апеляційну скаргу, яку подали ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кустрьо М. М.,

в с т а н о в и в :
постановою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 01 квітня 2019 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, не працюючий,
визнаний винним у вчиненні передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 7 (сім) діб.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн..
Згідно постанови, 13 березня 2019 року приблизно о 20-ій годині 55 хвилин по вул. Волошина АДРЕСА_2 м АДРЕСА_3 Хуст, ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурними словами в адресу працівників поліції, на їх законну вимогу припинити свої дії не реагував, при цьому, вчинивши злісну непокору працівникам поліції, а саме, чіплявся за форменний одяг та вчинив штовханину, після чого намагався втекти з місця події, чим скоїв передбачене ст. 185 КУпАП адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кустрьо М. М., вказують на те, що постанова судді є незаконною. Посилаються на те, що зазначені в постанові обставини нібито вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не підтверджуються жодними доказами, і такі в матеріалах справи відсутні й судом першої інстанції не досліджувались. Стверджують, що автомобіль, у якому ОСОБА_1 сидів на місці водія, а в якості пасажирів перебували ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , стояв на місці й не рухався, що свідчить про те, що працівники поліції безпідставно підійшли до нього, вимагали вийти з автомобіля, пред`явити документи та пройти медичне освідчення, а після його відмови виконати такі дії, ОСОБА_1 , вийшовши з автомобіля, був одразу повалений працівниками поліції на землю й на його руки було надіто кайданки. Вважають, що такі дії працівниками поліції було вчинено з метою недопущення його як керівника районного осередку ГО «ДОСТА» на зустріч кандидата в Президенти України ОСОБА_4 з виборцями, яка мала відбутися наступного дня у м. Хуст. Разом із тим, посилаються на те, що висновок суду першої інстанції про те, що винуватість ОСОБА_1 підтверджується протоколом, рапортами працівників поліції та поясненнями допитаних в якості свідків працівників поліції, які підтвердили викладені в протоколі обставини, не відповідає дійсності, оскільки допитаний у судовому засіданні в якості свідка гр. ОСОБА_5 пояснив, що протокол складав особисто він, але очевидцем подій не був та оформив його на підставі рапортів інших працівників поліції, а наявні в матеріалах справи рапорти працівників поліції написані як з одного взірця або під диктовку, і в них навіть не відмежовано хто з цих працівників поліції був відразу на місці зупинки, а хто під`їхав пізніше, тому, що як убачається з протоколу та наданих у суді першої інстанції пояснень, допомогу було викликано лише з огляду на те, що в салоні автомобіля перебувало троє осіб, одного з яких було повалено на землю й на руки надіто кайданки, хоч протиправного нічого він і не вчиняв. Крім того, вказують на те, що ними в суді першої інстанції заявлялось клопотання про виклик та допит у якості свідків гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , копії письмових пояснень яких є майже нечитабельними, належним чином не посвідчені та стосуються аспектів іншого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак, суд безпідставно відмовив у задоволенні такого клопотання, необґрунтовано посилаючись на те, що витребує від іншого суду, через канцелярію суду, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП і в такий спосіб буде досліджувати ці пояснення в оригіналі. При цьому, зазначають, що заявляли й клопотання про виклик у судове засідання працівників патрульної поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у яких повинні були бути нагрудні камери відеозапису, для пред`явлення таких відеозаписів з метою підтвердження факту наявності в діях ОСОБА_1 передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення, однак, указаних свідків до суду викликано не було й доказів фіксації правопорушення нагрудними камерами поліцейських не встановлено, а тільки було викликано працівників сектору кримінальної поліції (карного розшуку), які тільки підтвердили факт відмови ОСОБА_1 пред`явити документи та слідувати до медичного закладу для обстеження на стан сп`яніння. Разом із тим, звертають увагу на те, що дії ОСОБА_1 щодо непред`явлення працівникам поліції документів на право керування транспортними засобами було кваліфіковано за ч. 1 ст. 126 КУпАП та винесено відповідно постанову, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., а за відмову водія від проходження освідчення на стан сп`яніння також передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП і не передбачено примусового доставлення водія до медичного закладу для освідування, що працівниками поліції було фактично зроблено всупереч вимог закону. Вважають, що наявність постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП свідчить про те, що має місце притягнення особи двічі до юридичної відповідальності за одне і те ж саме правопорушення, що в свою чергу суперечить положенням ст. 61 Конституції України, а судом прийнято оскаржувану постанову, не на підставі встановлених фактичних обставин, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, а виключно на угоду та з остраху перед групою мешканців міста активістів, які групою з`являлися у кожне судове засідання та з якими у ОСОБА_1 склалися конфліктні відносини через його діяльність у громадській організації «ДОСТА», що також підтверджується тим, що за день до прийняття оскаржуваної постанови суддя Савицький С. А., розглядаючи щодо ОСОБА_1 кримінальне провадження, подав заяву про самовідвід, у якій послався як на підставу для самовідводу на факт здійснення на нього тиску з боку цих осіб, і у процесі розгляду даної справи здійснив висловлювання, що в цій справі заявив би самовідвід, але такого не передбачено КУпАП. Крім того, посилаються на те, що справу розглянуто без додержання вимог ч. 2 ст. 277 КУпАП, що й призвело до надмірного резонансу, своєрідного тиску та прийняття необґрунтованого, незаконного та вимушеного рішення. При цьому, вказують і на те, що в резолютивній частині постанови, суд не визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення, чим незаконно притягнув до адміністративної відповідальності та наклав адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 7 діб, яке є явно суворим навіть за умови наявності у діях ОСОБА_1 складу цього адміністративного правопорушення, з огляду на те, що ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, є одруженим і має на утриманні трьох малолітніх дітей. Просять постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кустрьо М. М., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із таких підстав.
Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, а відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 252 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідальність за ст. 185 КУпАП передбачена за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
На переконання апеляційного суду, під час розгляду справи та прийнятті рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення, вищенаведені норми КУпАП судом першої інстанції додержані.
Так, апеляційний суд вважає, що обставини, за яких ОСОБА_1 скоїв передбачене ст. 185 КУпАП адміністративне правопорушення, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ст. 185 КУпАП відповідає зібраним у справі (протокол про адміністративне правопорушення від 13.03.2019 а. с. 1, рапорт старшого оперуповноваженого СКП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області Поп В. В. від 13.03.2019 а. с. 2, рапорт оперуповноваженого СКП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області Вучкан Ю. Ю. від 13.03.2019 а. с. 4, рапорт поліцейського СРПП № 3 Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області Коломієць М. В. від 13.03.2019 а. с. 6, рапорт поліцейського СРПП № 4 Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області Ільницького І. І. від 13.03.2019 а. с. 8, рапорт оперуповноваженого СКП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області Антал В. В. від 13.03.2019 а. с. 9-11, рапорт оперуповноваженого СКП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області Йовшій В. М. від 13.03.2019 а. с. 12-14, копія пояснень гр. ОСОБА_3 від 13.03.2019 а. с. 15, копія пояснень гр. ОСОБА_2 від 13.03.2019 а. с. 16-17, копія висновку ОСОБА_8 від 13.03.2019 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції а. с. 20, протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 13.03.2019 а. с. 21), дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам.
При цьому, апеляційний суд враховує те, що під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 , у присутності свого захисника адвоката Кустрьо М. М., повністю визнав фактичні обставини вчинення ним адміністративного правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому. Зазначив, що жалкує про вчинене, а також запевнив, що в майбутньому подібних правопорушень не вчинятиме, і просив пом`якшити накладене на нього адміністративне стягнення. Будь-яких фактів примусу чи незаконних методів, які призвели до примусового визнання ОСОБА_1 своєї вини в учиненні адміністративного правопорушення, апеляційним судом не встановлено. ОСОБА_1 також пояснив, що його позиція є добровільною.
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення, у тому числі й наведені в апеляційній скарзі твердження, на які сторона захисту посилається у підтвердження вказаних доводів, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи апеляційним судом і, відповідно, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, протокол за вчинення якого складено щодо нього.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд, окрім повного визнання ОСОБА_1 своєї вини в учиненні адміністративного правопорушення, враховує і те, що в ході апеляційного розгляду справи не встановлено фактів порушення поліцейським ОСОБА_9 , який склав щодо ОСОБА_1 протокол, порядку збирання доказів у справі, підстав для обмови ОСОБА_1 як поліцейським ОСОБА_9 , так і іншими поліцейськими та свідками, письмові пояснення яких містяться у матеріалах справи, а також даних про зацікавленість вказаних осіб у результатах розгляду справи, - на такі дані не вказується як у апеляційній скарзі, так і не вказувала сторона захисту в ході її розгляду.
У зв`язку з наведеним, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що поліцейський ОСОБА_9 при встановленні фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення діяв у порядку визначеному законом та в межах наданих йому повноважень.
Разом із тим, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції належним чином не вмотивував свої висновки щодо накладеного на ОСОБА_1 найбільш суворого за видом адміністративного стягнення, формально зазначивши, що враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення та особу правопорушника. При цьому, зі змісту постанови не вбачається які саме дані про особу правопорушника враховано судом першої інстанції при вирішення питання про накладення адміністративного стягнення, як і не вбачається те, що під час розгляду справи взагалі досліджувались які-небудь дані про особу ОСОБА_1 чи з`ясовувались обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі,
Відповідно до ст. 34 цього ж Кодексу обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення визнаються :1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.
Згідно зі ст. 35 КУпАП обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення визнаються :1) продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її; 2) повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення; 3) втягнення неповнолітнього в правопорушення; 4) вчинення правопорушення групою осіб; 5) вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин; 6) вчинення правопорушення в стані сп`яніння. Орган (посадова особа), який накладає адміністративне стягнення, залежно від характеру адміністративного правопорушення може не визнати дану обставину обтяжуючою.
За вчинення передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.
Під час розгляду справи апеляційним судом правопорушник ОСОБА_1 пояснив, що повністю визнає вину в скоєному та щиро розкаюється у вчиненому, на даний час офіційно не працює, проживає разом із дружиною, трьома малолітніми дітьми та своєю матір`ю, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався й адміністративне правопорушення вчинив уперше, і будь-які негативні наслідки від вказаного правопорушення не настали, внаслідок вчинених ним дій форменний одяг працівників поліції не був пошкоджений.
З наданих у ході апеляційного розгляду документів убачається, що ОСОБА_1 одружений, разом із дружиною виховують трьох малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання і приймає активну участь у громадському житті міста та вулиці, де проживає, із сусідами перебуває в хороших відносинах, у сім`ї поводиться добре, шкідливих звичок не має, спиртними напоями не зловживає, на даний час ніде офіційно не працює, джерелом доходу його сім`ї є доходи від підприємницької діяльності його матері ОСОБА_10 , яка проживає разом із ними, і якій він допомагає у здійсненні підприємницької діяльності.
Будь-які дані про те, що діями ОСОБА_1 кому-небудь заподіяно майнову чи моральну шкоду в матеріалах справи відсутні, про що також свідчить і факт відсутності потерпілих у цій справі.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 відповідно до ст. 34 КУпАП апеляційний суд визнає щире розкаяння у вчиненні адміністративного правопорушення, позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність будь-якої шкоди внаслідок вчинених ОСОБА_1 дій, а також те, що протягом року до вчинення цього адміністративного правопорушення він не притягувався до адміністративної відповідальності.
З урахуванням наведених вище обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , а також характеру вчиненого правопорушення, у тому числі й відсутність будь-яких негативних наслідків від його вчинення, та вищезгаданих даних про особу правопорушника, апеляційний суд, враховуючи положення ст. 35 КУпАП, не визнає обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_1 вчинення правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що в свою чергу свідчить про відсутність обставин, які б обтяжували відповідальність правопорушника.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту є занадто суворим та суперечить загальним засадам призначення стягнень, а оскаржувана постанова в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення такою, що не відповідає вимогам ст. ст. 33-35 КУпАП, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги про те, що накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення є занадто суворим знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню.
Тому, на переконання апеляційного суду постанова судді підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення шляхом пом`якшення ОСОБА_1 накладеного на нього адміністративного стягнення до штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ст. 185 КУпАП, яке відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, даним про особу правопорушника, ступеню його вини, майновому стану, обставинам, що пом`якшують відповідальність, і буде справедливим.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подали ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кустрьо М. М., задовольнити частково.
Постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 01 квітня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП змінити : пом`якшити призначене ОСОБА_1 стягнення до штрафу в розмірі 15 (п`ятнадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255 (двісті п`ятдесят пять) гривень.
У решті постанову залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан