Справа № 304/445/19
Провадження № 3/304/168/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Чепурнов В.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, охоронця,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 048360 від 09 грудня 2018 року, ОСОБА_1 ставиться за вину те, що він 09 грудня 2018 року біля 19.40 год по вул. Камяній у м. Туря-Ремета Перечинського району керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2124», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан спяніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Зазначені дії ОСОБА_1 інспектором СРПП Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 надані: протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 048360 від 09 грудня 2018 року та письмові пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_4

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину не визнав та пояснив, що 09 грудня 2018 року від проходження огляду на стан спяніння він не відмовлявся, так як алкогольні напої взагалі не вживає, натомість співробітники поліції склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Після цього він звернувся до Закарпатського наркологічного диспансеру, де було встановлено, що він тверезий, про що свідчить протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану спяніння №1185 від 09 грудня 2018 року, копію якого він просив долучити до матеріалів даної справи. Відтак вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положення ст. 7 цього Кодексу передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Тобто приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, надає кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17 жовтня 2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» строки, встановлені Кодексом України про адміністративні правопорушення, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію.

Також під час розгляду даної справи суддя враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «ОСОБА_5 проти України» (Oleksandr Fedorovych VOLKOV v. Ukraine, заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV).

Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Оскільки, з моменту вчинення правопорушення (09 грудня 2018 року) пройшло більше ніж 3 (три) місяці, при цьому матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли до суду від органу поліції лише 21 березня 2019 року (вх. №1272/19 від 21 березня 2019 року, а.с.8), тобто вже з пропуском передбаченого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення, у звязку з чим суддя не має правових підстав встановлювати винність або невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у протоколі правопорушення та змушений провадження у справі закрити.

Тому, керуючись статтями 7, 38, 247 ч. 1 п. 7, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, с у д д я, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі ч. 1 п. 7 ст. 247 КУпАП закрити.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:ОСОБА_6