Справа № 488/2062/19
Провадження № 3/488/699/19
П О С Т А Н О В А

24.07.2019 року

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Головіна Т.М., за участю прокурорів Миронця В.М., Лисовця М.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Кондрашова Г.Г., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності відносно,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працює директором КП "Обрій-ДКП", зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності раніше не притягуваного,-

за скоєння правопорушення передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , працюючи директором КП "Обрій-ДКП", будучи, посадовою особою юридичної особи публічного права, являючись суб`єктом відповідальності відповідно до пп.А п. 2 ч. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», на якого поширюється його дія, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 вказаного Закону, без поважних причин, маючи всі необхідні можливості, несвоєчасно, а саме 17.04.2018 року подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, не визнав, суду пояснив, що умислу на вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, він не мав, декларацію намагався подати у другій половині березня 2018 року, проте у нього сплив термін дії електронного цифрового підпису, а також у нього була зареєстрована електрона поштова скринька браузеру "Яндекс", яка на той час вже не діяла. Він отримав новий підпис, зареєстрував нову поштову скриньку, після того тривала процедура його ідентифікації за новою поштою НАЗКом, після завершення якої він відразу подав декларацію.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Кондрашов Г.Г., посилаючись на те, що моментом виявлення даного правопорушення є 22.02.2019 року (дата направлення ОСОБА_1 ДЗЕ НП України листа), на момент розгляду справи закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, ДЗЕ НП України не є уповноваженим органом на проведення перевірки дотримання антикорупційного законодавства, оскільки проведення такої перевірки належить виключно до компетенції НАЗК, просив закрити провадження по справі внаслідок відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Прокурор протокол про адміністративне правопорушення пов`язаного з корупцією, підтримав у повному обсязі, та просив суду притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 - співробітник УЗЕ в Миколаївській області ДЗЕ НП України, суду показав, що дані, викладені у протоколі, підтримує у повному обсязі; факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації виявлений їх підрозділом 2.05.2019 року за результатами огляду веб-сайту ЄДРД осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; НАЗК по даному факту перевірка не проводилась; жодних відомостей від НАЗК стосовно ОСОБА_1 до їх підрозділу не надходило.

Аналізуючи досліджені докази, приходжу до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупція це використання особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей, а правопорушення, пов`язане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Зазначене визначення корупції узгоджується із ратифікованими Україною Цивільною Конвенцією про боротьбу з корупцією 1989 року, Кримінальною конвенцією про боротьбу з корупцією 1993 року, Конвенцією ООН 2003 року та п. 3.22. Рішення Конституційного суду України №21-рп/2010 від 6 жовтня 2010 року в яких зазначено, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб», а корупційна діяльність безпосередньо пов`язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов`язків. Зазначене може прирівнюватись до давання чи отримання хабара, зловживання службовим становищем чи впливом, сприяння відмиванню отриманих від корупційних злочинів доходів, їх приховування, розкрадання чи нецільового використання майна, перешкоджання здійсненню правосуддя, а також незаконного збагачення як значного збільшення доходів, яке перевищує законні доходи особи яке вона не може раціонально обґрунтувати, тощо.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності, що закріплений у ч.2 ст.61 Конституції України, при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого правопорушення. Конституційне право на судовий захист належить до невідчужуваних та непорушних. Кожен під час розгляду будь-якої справи, має право на правосуддя, яке відповідало б вимогам справедливості.

Враховуючи викладені обставини, звертаю увагу на те, що рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

У сенсі положень частини 1 статті 172-6 КУпАП з суб`єктивної сторони дане адміністративне правопорушення передбачає наявність умисної форми вини. Відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, настає за умови, що суб`єкт усвідомлював протиправний характер своїх дій і мав прямий умисел, спрямований на ухилення від своєчасного подання декларації НАЗК, керуючись особистим інтересом чи інтересами третіх осіб. Вчинення такого діяння через необережність не охоплюється санкцією частини 1 статті 172-6 КУпАП і виключає притягнення до адміністративної відповідальності.

З скупності наведених вище обставин суд вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів, які б безпосередньо, поза розумним сумнівом вказували на наявність у ОСОБА_1 умислу (прямого чи непрямого) та відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, на неподання декларації про суттєві зміни у майновому стані, а доводи ОСОБА_1 щодо неможливості у встановлений Законом термін подати декларацію через існування об`єктивних причин у судовому засіданні стороною обвинувачення не спростовані.

Обґрунтованими, на думку судді є також твердження ОСОБА_1 про те, що в УЗЕ в Миколаївській області відсутні повноваження на здійснення перевірки декларацій, виходячи із наступного:

Пунктом 8 ч.1 ст.11 Закону "Про запобігання корупції" визначено, що до повноважень Національного агентства належить, поміж іншого, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 3 ст.12 цього ж Закону встановлено, що у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням Національного агентства.

Ст. 48 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання; 2) щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль.

Згідно з пунктами 2 - 5 розділу II Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2017 р за № 201/30069, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб`єкта декларування та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Проте, додані до протоколу матеріали не містять відомостей про проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1 , а також повідомлення НАЗК про результати такої перевірки Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Допитаний у судовому засіданні співробітник УЗЕ в Миколаївській області ДЗЕ НП України ОСОБА_2 підтвердив суду факт проведення такої перевірки виключно зазначеним підрозділом, в апараті якого він працює.

Таким чином, Департамент захисту економіки Національної поліції України, у даному конкретному випадку, не відноситься до суб`єктів, які наділені правом проведення перевірки декларацій.

Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.

Усі дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно посадові особи НАЗК.

Аналізуючи вищевказані норми та обставини справи, суд приходить до висновку, що всі дії щодо збирання доказів у даній справі проведені не уповноваженим органом.

У зв`язку із чим законність складання протоколу про адміністративне правопорушення, викликає розумні сумніви, які виключають можливість визнання цього документу як допустимого та достовірного доказу в справі.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.ст. 9, 247 КпАП України, адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З аналізу представлених суду доказів, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 , події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КупАП., дане провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.9 , ст.172-6 ч.1 , п. 1 ст. 247 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст.172-6 ч.1 КУпАП - закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її прийняття.

Суддя Т.М. Головіна