Справа №583/3507/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Соколова Н. О.
Номер провадження 33/816/464/19 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,з участю ОСОБА_1 , захисника Яценка Д.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 жовтня 2019 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови, 18 серпня 2019 року о 02 й год. 10 хв. в м. Охтирка по вул. Сумській, буд. № 145, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mitsubishi Pajero Sport» державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, млява мова, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з прийнятою постановою судді та просить її скасувати, як незаконну, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відмова від огляду на встановлення стану сп`яніння мала місце лише на місці зупинки, однак в медичному закладі пройти огляд він не заперечував.

Крім того, зазначає, що працівник поліції самовільно склав письмові пояснення свідків в яких зафіксований факт його відмови від огляду на встановлення стану сп`яніння.

Зазначає, що працівники поліції порушили його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки зазначили, що при проходженні огляду на встановлення стану сп`яніння захисник йому не потрібен.

Також, вказує на порушення процедури огляду на встановлення стану сп`яніння.

Не надано суддею оцінки факту затримання ОСОБА_1 18 серпня 2019 року о 02 й год. 10 хв., коли на нього працівники патрульної поліції наділи наручники, а протокол у порядку ст. 208 КПК України був складений лише о 03 год. 00 хв.

Не надано оцінку діям працівників поліції при проведенні обшуку о 03 й год. 50 хв. за ч. 4 ст. 296 КК України.

Вислухавши ОСОБА_1 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст.9 Конституції України, ст.19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У відповідності до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.

Розглядаючи справу, суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові суду, підтверджується зібраними доказами, які були всебічно, повно досліджені судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 169266 від 18 серпня 2019 року, який за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів не викликає (а. с. 1); поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 3 - 4), згідно яких ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Pajero Sport» державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, млява мова, нестійка хода, однак від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 2), згідно якого водій маючи ознаки алкогольного сп?яніння, у присутності свідків, відмовився проходити огляд на встановлення стану сп?яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», відеофайлами з місця. Під час зупинки водій ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу «Mitsubishi Pajero Sport» державний номерний знак НОМЕР_1 , в салоні автомобіля інших осіб, крім водія не було. Водієві не одноразово, в присутності 2 свідків, пропонувалося пройти огляд як на місці зупинки так і в медичному закладі, однак останній відмовився (а. с. 6 - 12).

За таких обставин, суддя дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безпідставним є посилання апелянта на те, що відмова від огляду на встановлення стану сп?яніння мала місце лише на місці зупинки, однак в медичному закладі пройти огляд він не заперечував, оскільки з відеозапису чітко вбачається, що водієві ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано, при 2 свідках, пройти огляд на місці зупинки, але останній в категоричній формі відмовився. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, що знаходився неподалік від місця зупинки, на що водій спочатку погодився, але потім висунув умову працівникам поліції, що на огляд в медичному закладі він погодиться тільки в присутності свого адвоката. Працівниками поліції Книгі М.В. було роз`яснено, процедуру та порядок огляду, а також час, впродовж якого він має в медичному закладі пройти огляд. Крім того, працівниками поліції було уточнено час, через який захисник прибуде на місце події, однак ОСОБА_1 не повідомив з цього приводу нічого. Тоді, працівниками поліції повторно водієві було запропоновано проїхати до медичного закладу на, що останній відмовився. Все це відбувалося в присутності свідків.

Крім того, суддею в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які підтвердили, що водієві пропонувалося працівниками поліції пройти огляд на місці однак останній в категоричній формі відмовився. Про те, чи в лікарню пропонували їхати водієві не змогли пояснити, бо забули, однак після перегляду відеозапису пригадали обставини та відмову водія їхати до медичного закладу.

Таким чином, в матеріалах справи наявні достатні докази того, що водієві пропонувався огляд, як на місці зупинки так і в медичній установі, однак від будь якого огляду ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився.

Доводи про самовільне складання поліцейським письмових пояснень свідків, в яких зафіксований факт його відмови від огляду на встановлення стану сп?яніння, не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що пояснення складалися дійсно працівником поліції, однак вони були складені і зачитані в присутності свідків і ті підтвердили їх правдивість. Більш того, допитані суддею свідки повністю підтвердили, як обставини зафіксовані на відеозаписах у справі так і на письмових бланках пояснень.

Таким чином, письмові пояснення свідків узгоджувалися з їх усними поясненнями та ніяким чином не суперечили іншим доказам у справі, а тому факт заповнення бланку пояснень працівниками поліції з наступних підписом їх свідками не можуть бути обставинами для визнання таких доказів не допустимими.

Твердження апеляційної скарги проте, що працівники поліції порушили його права, передбачені ст. 268 КУпАП, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки частинами 1 - 5 ст. 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп?яніння поліцейським із використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров?я.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп?яніння визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі Інструкція).

Відповідно до п. п. 6, 7 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); - лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Отже, твердження працівників поліції щодо необхідності проходження огляду на стан сп`яніння, ніяким чином не суперечить вимогам закону і не можуть свідчити про порушення працівниками поліції вимог ст. 268 КУпАП.

Крім того, відсутні підстави вважати, що працівниками поліції не було дотримано вимог вище зазначених норм закону, оскільки останні діяли в повній відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції 11 листопада 2015 року за №1413/27858, жодних відхилень від вимог закону, які б свідчили про порушення допущені працівниками поліції матеріали справи не містять.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги з приводу не надання суддею оцінки факту затримання ОСОБА_1 18 серпня 2019 року, коли протокол у порядку ст. 208 КПК України був складений лише о 03 год. 00 хв. та не надання оцінки діям працівників поліції при проведенні обшуку о 03 й год. 50 хв. за ч. 4 ст. 296 КК України, в даному випадку взагалі не можуть досліджуватися в рамках справи про адміністративне правопорушення, оскільки працівники поліції, і це підтверджується матеріалами справи, здійснювали затримання водія ОСОБА_1 спочатку за фактом хуліганських дій, тобто в рамках кримінального провадження і чекали приїзду СОГ, а вже по приїзду останньої отримали дозвіл від слідчого провести огляд водія на встановлення стану сп`яніння. З урахуванням наведеного, суддя здійснюючи розгляд справи про адміністративне правопорушення позбавлений можливості давати оцінку діям слідчого по кримінальному провадженню.

Так, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Також, відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду.

Із матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_1 в суді представляв адвокат Яценко Д.І., який вступив в справу 29 серпня 2019 року (а. с. 17) і до моменту прийняття рішення суддею 11 жовтня 2019 року (а. с. 49 - 50) мав достатньо часу, як для надання кваліфікованої допомоги так і представництва інтересів ОСОБА_1 в суді. Крім того, суддею було задоволено клопотання захисника про допит свідків та дослідження усіх доказів по справі.

За наявності у справі кваліфікованого юриста, суддя обґрунтовано здійснила розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , який тримався під вартою та за участі його захисника Яценка Д.І., при цьому ОСОБА_1 надав пояснення в суді першої інстанції, висловивши свою позицію стосовно складеного відносно нього протоколу.

Таким чином, аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

В своєму рішенні від 29 червня 2007 року по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов?язки у правовому полі», а тому ОСОБА_1 як водій транспортного засобу, крім передбачених законодавством України прав, має певні обов`язки, які мають дотримуватися при експлуатації автомобіля за будь-яких обставин.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв?язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст. ст. 33 - 35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Враховуючи викладене вважаю, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуМатус В. В.