ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/958/19Головуючий у 1-й інстанції Радосюк А.В.
Провадження № 33/817/425/19 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: секретаря - Баляс Т.І.,

захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Капака В.М.,

розглянувши, в режимі відеоконференції, матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Лановецького районного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, ОСОБА_1 , 12 липня 2019 року о 23 годині 50 хвилин по вул. Шкільна с.Лопушно Лановецького району Тернопільської області керував транспортним засобом марки CITROEN JUMPER, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та в ОСОБА_2 КЦРЛ водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2019 року скасувати, а провадження по цій справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що матеріалами справи не доведена його відмова від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою технічного приладу. Зокрема в протоколі поліцейським не вказано конкретних дій ОСОБА_1 щодо ухилення від огляду.

Також зазначає, що інспектор не виписав направлення на огляд у медичний заклад, оскільки на місці зупинки не було встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Стверджує, що письмові поляснення свідків не можуть братись до уваги, оскільки останні були залучені після складення протоколу, а тому не могли бачити відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, як такий що пропущений з поважних причин. Посилається на те, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи місцевим судом. Просить врахувати, що з 10.08.2019 р. по 01.11.2019 р. він перебував за межами України і копії постанови, якою його визнано винним, не отримував, а дізнався про неї із сайту Єдиного реєстру судових рішень України.

Заслухавши захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Капака В.М., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та просить скасувати постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2019 року і закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 належним чином не був повідомлений про дату, місце та час розгляду справи і участі в розгляді справи судом першої інстанції не приймав. В судовому засіданні встановлено, що з 10.08.2019 р. по 01.11.2019 р. ОСОБА_1 перебував за кордоном, що підтверджується копію його закордонного паспорту, а з постановою Лановецького районного суду Тернопільської області від 04.10.2019 року ОСОБА_1 ознайомився 06.11.2019 року із сайту Єдиного реєстру судових рішень України, після чого 08.11.2019 року подав апеляційну скаргу.

Зважаючи на ці обставини, вважаю, що строк подання апеляційної скарги пропущений апелянтом з поважних причин, а тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його слід поновити.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закон суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримався.

Як слідує з постанови Лановецького районного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2019 року, в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення (щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння), суд першої інстанції зазначив наступні докази:

рапорт чергового Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області від 12.07.2019 року; протокол про адміністративне правопорушення від 13.07.2019 року серії БД № 022037; пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО 18 № 085749 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП; пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки; сертифікат перевірки типу; сертифікат відповідності забезпечення функціонування системи управління якістю під час виробництва № UA.TR.039.645 ; декларацію про відповідність вимогам Технічного регламенту щодо медичних виробів; декларацію про відповідність вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки № СДІ -0201-3ВТ; матеріали відеофіксації.

Проте, аналіз цих доказів судом апеляційної інстанції, свідчить про недотримання судом першої інстанції положень ст.ст.251, 252 КУпАП, які регламентують загальний порядок оцінки доказів органом, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Поклавши ці докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що місцевий суд не дотримався цих приписів закону, оскільки належним чином не дослідив докази вини особи.

Зокрема, суд вказав як на доказ вини ОСОБА_1 пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .. Однак, вказані пояснення не можуть вважатися належним доказом правомірності притягнення апелянта до адміністративної відповідальності, оскільки ці особи в судовому засіданні безпосередньо судом не допитувалися, а тому їх свідчення не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ним адміністративного правопорушення.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 27 червня 2019 року у справі № 560/751/17, адміністративне провадження № К/9901/2047/18.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО 18 № 085749 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП засвідчує лише факт керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом, але не відомості викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 13.07.2019 року серії БД № 022037, складений за ч.1 ст.130 КУпАП.

Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки; сертифікат перевірки типу; сертифікат відповідності забезпечення функціонування системи управління якістю під час виробницта№ UA.TR.039.645; декларацію про відповідність вимогам Технічного регламенту щодо медичних виробів; декларацію про відповідність вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки № СДІ-0201-3ВТ, якими суд також обґрунтував доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з урахуванням обставин наведених в адмінпротоколі (відмова від проходження огляду та будь-яких пояснень), не несуть жодного доказового значення.

Матеріали відеофіксації, якими суд першої інстанції також мотивував своє рішення, засвідчують лише факт зупинки працівниками поліції транспортного засобу і не містять будь-яких відомостей щодо обставин, викладених у вказаному вище протоколі про адміністративне правопорушення від 13.07.2019 року серії БД № 022037. Окрім того, в постанові Лановецького районного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто адміністративної відповідальності, міститься вказівка лише про матеріали відеофіксації, однак відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, а у протоколі номер технічного засобу взагалі не зазначений, що також не дає підстав використати ці матеріали як доказ.

Таким чином, обмежившись вказівкою на протокол про адміністративне правопорушення; письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , без їх аналізу та юридичної оцінки; на наявність відеозапису, який не містить інформації, наведеної у протоколі, а також на технічну документацію, яка також не містить доказової інформації, суд першої інстанції не забезпечив вимог закону щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи, оскільки не обґрунтував належним чином своїх висновків щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його Лановецьким районним судом притягнуто до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис