ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Семенюк К.М., розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2, на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької від 27 лютого 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької від 27 лютого 2019 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Згідно з постановою районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення, 08 грудня 2018 року о 22 год. 59 хв. ОСОБА_2 у м. Івано-Франківськ, по вул. Сагайдачного, 46 А, керував автомобілем марки «BMW 316» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння.

Огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

На вказану постанову суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27 лютого 2019 року і прийняти нову, якою направити матеріали справи щодо нього на новий судовий розгляд до того ж суду.

Вважає, що постанова суду першої інстанції була винесена із порушенням норм процесуального права. Зокрема, апелянт посилався на те, що у вказаному

Справа № 33/822/163/19 Головуючий в І інстанції: Маковійчук Ю.В.

Категорія: ст.130 ч. 1 КУпАП Суддя: Семенюк К.М.

рішенні районного суду було зазначено про те, що він не з'являвся у судові засідання на виклики суду. Однак стверджує, що вказане не відповідає дійсності. При цьому зазначав, що 25 лютого 2019 року він з'явився на виклик суду і просив відкласти розгляд справи, у зв'язку з тим, що він хотів скористатися правовою допомогою адвоката. 27 лютого 2019 року після укладення угоди із адвокатом Мигалатюком А.В., останній написав заяву про відкладення розгляду справи для надання йому можливості ознайомитись із матеріалами справи. Зазначену заяву він особисто передав до суду для реєстрації. Тому вважає, що посилання суду у рішенні на те, що він не з'являвся у судові засідання є суперечливими, у зв'язку з чим його судом безпідставно було позбавлено права на користування юридичною допомогою адвоката.

Розглянувши справу, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Апеляційний суд розглядає справу в межах поданої апеляційної скарги.

В судове засідання суду апеляційної інстанції правопорушник ОСОБА_2 та діючий в його інтересах адвокат Мигалатюк А.В., не з'явилися.

Крім цього, 19 березня 2019 року до суду надійшла заява від ОСОБА_2, в якій він просив розглянути справу у його відсутності та його захисника.

Згідно ст.294 КУпАП, неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді були дотримані в повному обсязі.

Винуватість ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, за обставин викладених у постанові, повністю доведена наявними у справі доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Зокрема, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 294039 від 08.12.2018 року (а .с. 1), що 08 грудня 2018 року о 22 год. 59 хв. ОСОБА_2 у м. Івано-Франківськ, по вул. Сагайдачного, 46 А, керував автомобілем марки «BMW 316» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння.

Огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

Результатом тестування на алкоголь від 08.12.2018 року було підтверджено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_2, який становив 0.81 % проміле (а.п. -2 - тестування на алкоголь).

Поясненнями свідків від 08.12.2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було підтверджено те, що при перевірці ОСОБА_2 на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», результат тесту показав - 0.81 % проміле. Будь-яких зауважень до викладеного у їх поясненнях, останніми не було надано (а.п. -4- пояснення свідків).

Крім цього, із акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд ОСОБА_2 проводився у зв'язку з тим, що у останнього було виявлено наступні ознаки сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Результатом тестування на алкоголь у ОСОБА_2 було підтверджено вміст алкоголю в організмі - 0.81 % проміле. Вказаний акт був складений в присутності двох свідків (а.п. - 3- акту огляду на стан алкогольного сп'яніння).

З наявних у матеріалах справи відеозаписів з бодікамер поліцейських вбачається, що ОСОБА_2 на пропозицію останніх погодився пройти огляд на стан сп'яніння із застосуванням приладу «Драгер» і за його результатами в організмі ОСОБА_2 було виявлено вміст алкоголю, який становив 0.81 % проміле. Із вказаним результатом останній погодився (а.п. 5 -диск).

Із пояснень ОСОБА_2, власноручно записаних ним при складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що останній не заперечував факт вживання ним спиртного (а.п. -1 - Протокол про адміністративне правопорушення).

Доводи апелянта в апеляційній скарзі про те, що в рішенні суду невірно було зазначено, що він не з'являвся у судові засідання і у зв'язку з цим він був позбавлений права на користування юридичною допомогою адвоката є безпідставними.

Так, як вбачається із наданих матеріалів провадження, що районним судом ОСОБА_2 неодноразово належним чином повідомлявся про день та час слухання справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення йому особисто поштових відправлень від 07.02.2019 року (при відстеженні відправлень по Україні) та 20.02.2019 року (а.п. 11 - повідомлення) щодо призначення розгляду справи, довідкою про повідомлення його судом про слухання справи в телефонному режимі, розпискою про отримання ним повістки про виклик до суду (а.п.13- розписка).

При цьому, 25 лютого 2019 року ОСОБА_2 з'явився у судове засідання районного суду, однак просив відкласти розгляд справи, у зв'язку тим, що виникла необхідність в отриманні правової допомоги (а.п. 17-19 постанова суду). Отже, розгляд справи щодо ОСОБА_2 було відкладено на 27 лютого 2019 року.

Згодом, 27 лютого 2019 року судом першої інстанції було зареєстровано заяву адвоката Мигалатюка А.В., в якій останній просив відкласти розгляд справи і призначити справу щодо ОСОБА_2 після 11 березня 2019 року, у зв'язку із перебуванням його на лікарняному та для надання можливості йому ознайомитись із матеріалами справи (а. п. 14- заява).

Однак, будь-яких підтверджуючих документів про знаходження адвоката Мигалатюка А.В на лікуванні, останнім не було надано.

Таким чином, районним судом вказані дії ОСОБА_2 були вірно розцінені, як зловживання ним своїми правами та затягування розгляду справи.

За таких обставин, вважаю, що районний суд прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Будь-яких порушень норм процесуального чи матеріального права судом не було встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 245,251, 252, 280, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Глибоцького районного суду Чернівецької від 27 лютого 2019 року щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду К.М. Семенюк

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду ______________________ К.М. Семенюк

(підпис)

М. П.