П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року м. Рівне Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Доля В.А., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника - адвоката ОСОБА_2, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, за ч.1 ст.130 КУпАП ,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія БД №125392 від 01 грудня 2018 року, ОСОБА_1, 01 грудня 2018 року о 04 год. 50 хв., в м. Рівне по вул. Соборна, 181В, керував автомобілем марки JEEP GRAND CHEROKEE, державний реєстраційний номер 515 ВХН, з явними ознаками наркотичного спяніння (неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці, які не реагують на світло). Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного спяніння відмовився в присутності двох свідків, а також вчиняв дії по ухилянню від проходження огляду.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в порушенні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав. Вказав, що наркотичні засоби не вживав, від проходження медичного огляду на предмет наявності в його організмі наркотичних засобів не ухилявся, а навпаки залишив свій автомобіль на дорозі та прослідував з поліцейськими до закладу охорони здоровя для проходження медичного огляду для виявлення в нього стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння. Разом з тим, біологічну речовину для аналізу в нього не було відібрано. Просить адміністративне провадження стосовно нього закрити в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 зазначив, що його підзахисний адміністративне правопорушення не вчиняв, від проходження аналізів не відмовлявся та не ухилявся, доказів протилежного немає, тому просив закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за відсутності події і складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неодноразово викликались в судове засідання, однак в судове засідання не зявились.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні в справі про адміністративне правопорушення матеріали, суд приходить до висновку, що провадження в даній справі слід закрити з таких підстав.

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі - КУпАП) встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 5, 6 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Аналогічні положення направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, пунктами 2 - 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103 (з відповідними змінами) (далі Порядку від 17.12.2008р. №1103), визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан спяніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану спяніння.

Підтвердження стану сп'яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 р. за №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за №1413/27858 (далі Інструкції від 09.11.2015р.), огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266КУпАП (далі заклад охорони здоров'я).

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (ОСОБА_4, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_5 проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява №29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

При цьому, в Рішеннях Європейського Суду у справах «Проніна проти України», заява №63566/00, п. 25 від 18 липня 2006 року, та «Нечипорук і Йонкало проти України» заява № 42310/04, п. 280, від 21 квітня 2011 року, зазначено, що принцип справедливості, закріплений у ст. 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником.

Рішення ЄСПЛ «ОСОБА_3 проти України» від 17 листопада 2014 року, п. 53 суд відзначає важливість того, щоб органи влади наводили деталізовані та переконливі підстави своєї відмови приймати доказ, запропонований заявником, особливо коли такий доказ має істотну важливість для результатів провадження, як у цій справі (див. , наприклад, рішення від 26 липня 2007 року у справі «Вітцтум проти Австрії», заява № 8140/04, п. 33).

Згідно п.2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015р. по справі №1-11/2015, - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ч.2 ст.6 Основного Закону України).

За ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Обов'язковість вищенаведеного рішення і висновків Конституційного Суду України встановлена ст.69 Закону України «Про Конституційний Суд України».

З аналізу положень ч.1 ст.130 КУпАП слідує, що субєктом притягнення до адміністративної відповідальності може бути особа за керування транспортним засобом в стані спяніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду.

Виходячи з наведених норм законодавства, оцінивши всебічно, повно і обєктивно, за своїм внутрішнім переконанням, в їх сукупності з точки зору їх достатності, належності, керуючись законом та правосвідомістю досліджені в судовому засіданні докази,суд вважає встановленим, що під час подій 01 грудня 2018 року, в ході спілкуванняі з водієм ОСОБА_1, на підставі Наказу МВС та МОЗ 1452/735 останньому було запропоновано пройти освідування на визначення стану наркотичного спяніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився та проїхав у медичний заклад.

Вищевказана обставина підтверджується також рапортом поліцейського роти № 1 батальйону УПП в Рівненській області ДПП капрала поліції ОСОБА_6, наявним в матеріалах справи.

З досліджуваного судом оптичного диску з записом відео з нагрудної камери інспектора від 01.12.2018 року, не вбачається, що ОСОБА_1 відмовлявся від огляду на предмет його наркотичного спяніння в медичному закладі. В силу фізіологічної неможливості здати на той момент біологічну речовину для аналізу останній запропонував здати іншу біологічний матеріал, а саме: кров, слину на предмет наявності/відсутності в його організмі наркотичних речовин, що на думку суду, не свідчить про відмову чи ухилення останнього від проходження обстеження, а навпаки про його бажання пройти освідування.

Свідки, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 125392 та в поясненнях від 01 грудня 2018 року, в судове засідання не зявились, з оптичного диску з записом відео з нагрудної камери інспектора, не вбачається, що вказані були присутні при складанні протоколу.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №7 "Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина" обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, які повинні визнаватися недопустимими.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що висновки про ухилення ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на предмет його наркотичного спяніння є передчасними, та такими, що не відповідають дійсності, а відтак провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного та керуючись п.1 ст.247, ст.ст.280, 283, п.3 ч.1 ст.284, ч.ч.1 3 ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Доля В.А.