33/804/199/19

Суддя 1-ої інстанції Соловйов О.Л.
Суддя доповідач Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2019 року м. Маріуполь
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду ОСОБА_1, за участю ОСОБА_2 та його захисника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2019 року, якою
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого У ПП «ОСОБА_4С.», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -
ВСТАНОВИВ:
Судом першої інстанції встановлено, що 17.11.2018 р. о 20-52 год, напроти будинку № 52, розташованого по вул. Торговій у м. Маріуполі ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На постанову суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова суду першої інстанції незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що в суді першої інстанції були порушені його процесуальні права, визначені КУпАП. Вказує, що судом не було витребувано додаткових матеріалів з управління патрульної поліції та КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» за фактом проведення огляду на стан спяніння ОСОБА_2; лікар-нарколог вказав стан гострої алкогольної інтоксикації внаслідок вживання алкоголю, проте за такі дії адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачена; працівниками наркологічного диспансеру не було надано сертифікату відповідності та свідоцтво про повірку вимірювальної техніки, чим були порушені його процесуальні права. Всі докази, зібрані в справі про адміністративне правопорушення, не доводять його вини «поза розумним сумнівом». Просить постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Заслухавши доповідача, ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що необхідно поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.
Вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження для забезпечення права на апеляційне оскарження постанови в розумінні ст. 55 Конституції України, оскільки пропуск строку оскарження складає 1 день.
З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 у його вчиненні підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 404108 від 17.11.2018 р. (а.с. 3); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 554 від 17.11.2018 р., відповідно до якого ОСОБА_2 перебуває в стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю, неускладнена (а.с. 4); рапортами поліцейських ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 5, 7); поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, відповідно до яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан спяніння за допомогою приладу «Драгер», проте погодився пройти медичний огляд в лікаря нарколога для визначення стану спяніння (а.с. 6); відеозаписом (а.с. 8).
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та прийшов до обґрунтованого правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.
Незадоволення судом першої інстанції клопотань адвоката не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки суд оцінює всі докази безпосередньо і в сукупності. Показання свідків, рапорти поліцейських оформлені у встановленому законом порядку, підписані власноруч, викладені послідовно та узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, тому підстав піддавати будь-яким сумнівам ці показання немає, а отже та обставина, що вказані особи не були допитані в судовому засіданні не тягне за собою незаконність оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Справи про адміністративні правопорушення розглядаються в порядку КУпАП. Діючим КУпАП відвід судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення не передбачений, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не впливають на законність оскаржуваної постанови.
Доводи апеляційної скарги щодо необхідності повернення матеріалів про адміністративне правопорушення для дооформлення відносяться до компетенції суду першої інстанції. КУпАП передбачено диспозитивне право суду у випадках оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не у відповідності до чинного законодавства повернути ці матеріали про адміністративне правопорушення до органу, який спрямовував ці матеріали для дооформлення. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд не встановив будь-яких підстав, які б унеможливили або перешкодили розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 З даним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції, тож доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Відносно висновку лікаря-нарколога слід зауважити, що даний процесуальний документ було складено в установленій законом формі виходячи з положень КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. Доводи апеляційної скарги щодо ненадання працівниками КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» документів на підтвердження законності та допустимості використання газоаналізатору «Драгер 6810» є необґрунтованими, адже з перегляду відеозапису (а.с. 8) вбачається, що не дивлячись на те, що ОСОБА_2, знаходячись в стані алкогольного спяніння не міг чітко сформувати своїх вимог щодо надання конкретних документів, йому було надано всі документи, що підтверджують законність та допустимість використання газоаналізатору «Драгер 6810».
Доводи апеляційної скарги щодо неможливості притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2 оскільки лікарем-наркологом не встановлено діагнозу «алкогольне спяніння», а у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 554 від 17.11.2018 р. зазначено діагноз «гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю» є необґрунтованими з наступних підстав. Діагноз «гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю» відповідно до Міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду відповідає діагнозу «зловживання алкоголем» Міжнародній класифікації хвороб 9 перегляду, які затверджені Всесвітньою організацією охорони здоровя (далі за текстом МКХ 9 та МКХ 10 відповідно). Даний діагноз по своєму змісту є синонімічним до поняття «алкогольне спяніння», тому зазначення у висновку лікаря-нарколога діагнозу, який відповідає МКХ 10 перегляду не є порушенням діючого законодавства. Встановлений діагноз відповідає фабулі ст. 130 КУпАП та п. 2.9а Правил дорожнього руху.
Доводи захисту щодо неповного заповнення акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 554 від 17.11.2018 р., внаслідок чого він не повинен визнаватися допустимим доказом є необгрунтованими виходячи з наступного.
Під час проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння лікар-нарколог визначає клінічну картину обстежуваної особи. Дане дослідження представляє собою обстеження зовнішніх показників особи, зокрема поведінка особи, стан свідомості, чіткість мови, пульс, тиск, хода, точність рухів та ін. Клінічна картина обстежуваної особи є проміжним етапом медичного огляду, оскільки вона не має процесуального закріплення в окремому документі та має своє відображення тільки в акті медичного огляду.
Обстеження за допомогою газоаналізатору «Драгер 6810» дає можливість сформувати доказову інформацію, яка має за мету підтвердити або спростувати факт вживання особою алкоголю. Результатом обстеження за допомогою вищезазначеного приладу є документ у вигляді роздруківки з показниками проміле алкоголю в крові.
Таким чином, встановлення клінічної картини спяніння є проміжним етапом огляду, яке попри свою необхідність з медичної точки зору не закріплює результат проведеного дослідження на певному матеріальному носії, тож не зазначення певних клінічних ознак в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не впливає на законність вищевказаного акту медичного огляду.
Відсутність підпису ОСОБА_2 у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 554 від 17.11.2018 р. (а.с. 4) не є порушенням процедури огляду на стан спяніння, адже інформація, яка в ньому міститься була озвучена лікарем-наркологом, що підтверджується відеозаписом (а.с. 8); крім того з ату медичного огляду № 554 від 17.11.2018 р. відносно ОСОБА_2 вбачається, що копію висновку медичного огляду ОСОБА_2 отримав, що підтверджує його підпис (а.с. 92), тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги в частині відмови лікаря-нарколога від відібрання біологічних середовищ ОСОБА_2 для хіміко-токсикологічного дослідження не підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення та відеозаписом при проведенні медичного огляду в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя».
Забір проби навколишнього середовища не передбачений ані «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р., ані інструкціями з експлуатації газоаналізаторів «Драгер», ані будь-якими іншими нормативно-правовими атами, чинними як на момент медичного огляду ОСОБА_2, так і на час апеляційного розгляду. Тому не здійснення забору повітря навколишнього середовища під час медичного огляду ОСОБА_2 не впливає на законність результатів його медичного огляду.
Оскаржувана постанова суду в мотивувальній частині містить посилання на порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР, однак зі змісту постанови та всіх матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 вбачається, що останній порушив саме п. 2.9.а ПДР, оскільки керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, таким чином приходжу до висновку, що мала місце описка, яка в цілому не впливає на законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.
В оскаржуваній постанові судом відповідно до вимог закону надано оцінку всім доказам по справі в їх сукупності, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена «поза розумним сумнівом», незгода сторони з такою оцінкою не є підставою для зміни або скасування постанови суду першої інстанції.
Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2019 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2019 року відносно ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова