КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№33/824/135/2019 Постанова винесена суддею Саранюк Л.П.
Категорія: ч. 2 ст. 172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю прокурора Безгинського Ю.С. та захисника Щербини Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Київської області, громадянина України, працюючого директором ТОВ «ОСОБА_3 груп», депутата Ірпінської міської ради Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та провадження по справі закрито.

Згідно з постановою, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, ОСОБА_3, будучи депутатом Ірпінської міської ради Київської області, являючись суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 цього Закону, пункту 1 рішення НАЗК від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 №3, несвоєчасно повідомив про суттєві зміни у майновому стані, які виникли у зв'язку із отриманням доходу від реалізації 17.03.2018 року квартири за ціною 295 500 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та закрив провадження в справі, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною, винесеною без повного з'ясування обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, та дослідження всіх доказів, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд упереджено віднісся до розгляду даної справи, не дослідив всіх доказів та прийшов до передчасного висновку, який не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані у десятиденний термін після дати укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 він не міг, так як дізнався про укладення договору та отримав грошові кошти від ОСОБА_4, яка діяла від його імені по довіреності, лише 20.04.2018 року, та того ж дня написав розписку про отримання грошових коштів, у зв'язку з чим обов'язок подати повідомлення виник у продовж періоду з 00:00 21.04.2018 року по 23:59 30.04.2018 року. Тому, оскільки він подав повідомлення вчасно - 26.04.2018 року, відсутнє протиправне діяння у вигляді не вчасного подання заяви про зміну майнового стану, що виключає склад адміністративного правопорушення.

При цьому зазначає, що вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу правопорушення, пов'язаного з корупцією, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», характеризується умисною формою, а відповідальність настає лише за умови, якщо особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий чи непрямий умисел, спрямований на неповідомлення або на несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у своєму майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб.

Однак, зважаючи на те, що законом в диспозиції ч. 2 ст. 172-6 КУпАП не визначені наслідки несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, то вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, зазначає, що майновий стан особи характеризується двома показниками: кількісним, який можливо визначити в кількості об'єктів або в їх грошовому еквіваленті, та якісним - рухоме майно, нерухоме майно, ювелірні вироби, історичні та культурні цінності, предмети тваринного та рослинного світу, тощо. Виходячи зі змісту ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції", необхідність повідомлення про зміну в майновому стані пов'язана з кількісним показником майнового стану, а відтак, зміна майнового стану (його кількісного показника) з точки зору Закону відбувається лише за умови безоплатного збільшення кількісних показників майнового стану або оплатного, - але коли вартість придбаного майна завідомо більша розміру фактично виплачених грошових коштів (при купівлі), або сума отриманих грошових коштів завідомо більша вартості придбаного майна (при продажу).

Разом з тим, відповідно до звіту про незалежну експертну оцінку №52210618 вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1, станом на дату набуття права власності 11.08.2017 року складала 312 275 грн., а продано дану квартиру 13.03.2018 року за 295 500 грн., отже доходу від продажу нерухомого майна він не отримав, а тому суттєвої зміни його майнового стану в бік збільшення не відбулось, відбулась лише якісна зміна майнового стану з «нерухомого майна» в «готівкові кошти».

Щодо підстав складання протоколу про адміністративне правопорушення, то апелянт зазначає, що з матеріалів провадження вбачається, що до Антикорупційного бюро України надійшла заява журналіста ОСОБА_5 від 14.03.2018 року про начебто скоєні ним кримінальні правопорушення за ст.ст. 171, 212, 356, 366, 367, 362 КК України, однак в даній заяві відсутня будь-яка інформація щодо вчинення ним корупційного правопорушення, щоб могло стати підставою для складання даного протоколу працівниками управління захисту економіки в Київській області ДЗЕ Нацполіції України.

Однак, Національним антикорупційним бюро розглянуто дану заяву та встановивши, що розгляд порушених питань не належить до компетенції НАБУ, направлено до Головного управління Національної поліції в Київській області.

При цьому зазначає, що всі документи, включаючи заяву ОСОБА_5 та долучені до неї додатки, були складені ще до подання ним заяви про суттєві зміни у майновому стані, тобто до 26.04.2018 року, а тому не могли містити інформацію щодо вчинення ним адміністративного правопорушення та не могли бути підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

До того ж допитаний у судовому засіданні в якості свідка оперуповноважений міжрайонного відділу №3 управління захисту економіки в Київській області ДЗЕ Нацполіції України ОСОБА_6 не зміг вказати підстави для проведення перевірки його Е-декларацій, а отже, він самостійно здійснив перевірку декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та повідомлення про суттєві зміни в майновому стані через мережу Інтернет.

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно нього, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДЗЕ НП України та інше.

Також Управління захисту економіки в Київській області ДЗЕ Національної поліції України не відноситься до суб'єктів, які наділені правом контролю та перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

За таких обставин, досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі.

Окрім того зазначає, що відповідно до матеріалів справи датою вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, є дата закінчення десятиденного строку з моменту отримання ним доходу на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, тобто 00 год. 00 хв. 28.03.2018 року, однак, враховуючи те, що він притягується до адміністративної відповідальності за несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, датою вчинення правопорушення може бути лише дата несвоєчасного подання повідомлення, а саме 26.04.2018 року, між тим у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення не вказана дата виявлення правопорушення пов'язаного з корупцією.

Також у протоколі зазначено, що місце вчинення правопорушення в даному випадку є невизначеним, оскільки він мав можливість подати повідомлення про суттєві зміни у майновому стані через мережу Інтернет у будь-якому місці, але оскільки він є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов'язаного із корупцією, у зв'язку із обранням його депутатом Ірпінської міської ради Київської області, то місцем вчинення правопорушення слід вважати адресу місця знаходження зазначеної ради, а саме: м. Ірпінь, вул. Шевченка, 2-а.

Разом з тим, місцем вчинення правопорушення не може бути Ірпінська міська рада, оскільки він хоч і являється депутатом Ірпінської міської ради, проте ні робочого місця, ні навіть персонального комп'ютера, яким він міг би скористатись в приміщенні Ірпінської міської ради за адресою: м. Ірпінь, Шевченка, 2-а, для подачі он-лайн повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, він не має, що підтверджується листом Ірпінської міської ради.

Таким чином, оперуповноважений міжрайонного відділу управління захисту економіки в Київській області ОСОБА_7 не здійснив жодних заходів для встановлення місця вчинення правопорушення, чим допустив внесення своїх припущень до протоколу про адміністративне правопорушення, що є грубим порушенням Конституції України та норм КУпАП.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника Щербини Л.А. на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора проти її задоволення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження доказів по справі та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 суддя місцевого суду дотримав.

Висновки судді районного суду щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і є обґрунтованими.

Так, частиною 2 статті 172-6 КУпАП встановлено відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно з пунктом 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №959/29089, суб'єкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані, відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону, шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми.

Відповідно до частини 2 Форми повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування, затвердженої Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №961/29091, суб'єкт декларування повинен повідомити про отриманий дохід, якщо його сума перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року.

Для кожного випадку отримання доходу або придбання майна подається окреме повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року в сумі 1762 грн.

Отже, відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП у 2018 року настає за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, якщо ним отримано дохід або придбано майно на суму, яка перевищує 88 100 грн.

Як убачається із матеріалів справи, відповідно до протоколу першого пленарного засідання першої сесії Ірпінської міської ради VII скликання від 04.11.2015 року та рішення «Про результати виборів Ірпінського міського голови та депутатів Ірпінської міської ради» від 04.11.2015 року №1-1-VII за громадянином ОСОБА_3 визначено повноваження депутата зазначеної ради.

Виходячи з положень підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_3є суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 17.03.2018 року, ОСОБА_3, від імені якого на підставі довіреності діяла ОСОБА_4, передав у власність ОСОБА_8 квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а ОСОБА_8 повністю сплатив ОСОБА_4 295 500 грн. у день нотаріального посвідчення цього Договору, тобто 17.03.2018 року, і цього ж дня за ОСОБА_8 зареєстровано право власності на квартиру у Державному реєстрі, тобто 17.03.2018 року ОСОБА_3 отримав дохід в сумі 295 500 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2018 року (тобто суму 88 100 гривень), та є підставою, у відповідності до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», для письмового повідомлення про це Національного агентства з питань запобігання корупції у десятиденний строк з моменту придбання майна, шляхом внесення відповідних даних до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За таких обставин, саме з 17.03.2018 року у ОСОБА_3 виник обов'язок, відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», письмово, шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет, повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції у десятиденний строк про зміну у майновому стані, який він не виконав, оскільки згідно даних Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, подав повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, зокрема щодо отримання ним 17.03.2018 року доходу від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 295 500 грн., лише 26.04.2018 року.

Твердження ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про відсутність умислу на приховування отриманого доходу від продажу квартири або уникнення декларування, адже повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані він в десятиденний термін після дати укладання договору про продаж квартири не міг, оскільки дізнався про укладення договору та отримав грошові кошти від ОСОБА_4, яка діяла від його імені на підставі довіреності, лише 20.04.2018 року, та того ж дня написав розписку про отримання грошових коштів, тому подав повідомлення вчасно, тобто 26.04.2018 року, є безпідставними.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що правопорушення, пов'язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони й обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону.

Суб'єктивна сторона корупційного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, як це визначено ч. 2 ст. 172 - 6 КУпАП, незалежно від ознак суб'єктивної сторони, є адміністративним правопорушенням з формальним складом, при цьому обов'язковою складовою складу даного правопорушення є існування об'єктивної сторони, тобто протиправного діяння.

З матеріалів справи убачається, що із встановленими Законом України «Про запобігання корупції» вимогами та обмеженнями ОСОБА_3 був ознайомлений, отже усвідомлював, у тому числі і про обов'язок повідомляти Національне агентство з питань запобігання корупції у десятиденний термін про суттєві зміни у майновому стані.

За таких обставин, слід дійти висновку, що ОСОБА_3 усвідомлював про обов'язок повідомляти у десятиденний термін про суттєві зміни у майновому стані, проте не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про отримання доходу від продажу нерухомого майна в сумі 295 500 грн., тобто про суттєві зміни у своєму майновому стані.

Обставин, які об'єктивно могли завадити ОСОБА_3 своєчасно повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, апелянтом не зазначено та судом не встановлено, а посилання апелянта на те, що він не міг своєчасно повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, так як дізнався про укладення договору купівлі-продажу квартири та отримав грошові кошти від ОСОБА_4, яка діяла від його імені на підставі довіреності, лише 20.04.2018 року, та того ж дня написав розписку про отримання від неї грошових коштів, не заслуговують на увагу, оскільки, відповідно до наявних в матеріалах справи пояснень ОСОБА_4, наданих нею 03.05.2018 року оперуповноваженому Управління захисту економіки в Київській області ДЗЕ НП України ОСОБА_7, кошти від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 295 500 грн., вона в той же день, коли було укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири, тобто 17.03.2018 року, передала ОСОБА_3, при цьому, будь-яких документів між ними щодо передачі коштів не укладалось.

Щодо посилань захисника ЩербиниЛ.А. про те, що ці пояснення ОСОБА_4 надавала в стані схвильованості, оскільки в той день вона не встигла на літак, та які з її слів писав оперуповноважений ОСОБА_7, а вона, не надавши значення вже написаному, підписала їх, то вони є надуманими, оскільки з пояснень самого ОСОБА_3, наданих ним 03.05.2018 року оперуповноваженому Управління захисту економіки в Київській області ДЗЕ НП України ОСОБА_7, кошти від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 295 500 грн. він отримав від ОСОБА_4 в той же день, коли було укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири, тобто 17.03.2018 року, без укладання між ними будь-яких документів щодо передачі коштів.

З огляду на викладене, суд вважає, що розписка від 20 квітня 2018 року про отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_4 грошових коштів в розмірі 732 200 грн. від продажу квартир у м. Ірпінь в даному випадку не є належним доказом.

Твердження ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що Закон «Про запобігання корупції» вимагає повідомлення про суттєві зміни в майновому стані з отриманням доходу або придбанням майна у разі його збільшення, а, відповідно до звіту про незалежну експертну оцінку №52210618 вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату набуття права власності 11.08.2017 року складала 312 275 грн., а продано дану квартиру за 295 500 грн., у зв'язку з чим доходу від продажу нерухомого майна він не отримав, тому суттєвої зміни його майнового стану в бік збільшення не відбулось, а відбулась лише якісна зміна майнового стану з «нерухомого майна» в «готівкові кошти», не заслуговують на увагу, оскільки у роз'ясненнях до частини 2 Форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування, затвердженої Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №961/29091, вказано, що доходи включають в т.ч. інші виплати згідно з цивільно-правовими правочинами, до яких належить і договір купівлі-продажу нерухомого майна, що також об'єктивно слідує і з вимог податкового законодавства.

Так, ст. 164 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються в т.ч. суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору.

Таким чином, 17.03.2018 року ОСОБА_3, здійснивши продаж належної йому квартири, отримав грошові кошти в сумі 295 500 грн., які мають включатися до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, тобто є доходом.

До того ж, за змістом Закону України «Про запобігання корупції», вимога щодо подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані зумовлена здійснюваними операціями щодо належного особі майна, що впливають не лише на кількісний, але й на якісний показник майнового стану особи, що і має місце в даному випадку, оскільки в результаті продажу нерухомого майна ОСОБА_3 отримав грошові коштив сумі, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2018 року, а отже, з 17.03.2018 року у ОСОБА_3 виник обов'язок, відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», письмово, шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет, повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції у десятиденний строк про зміну у майновому стані, який він не виконав.

Щодо посилань апелянта на відсутність у працівників Департаменту захисту економіки Національної поліції України повноважень на здійснення перевірки декларацій та повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування через наділення такими повноваженнями виключно працівників структурного підрозділу апарату НАЗК, і тому за відсутності даних про проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно нього та повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДЗЕ НП України, досудова перевірка по справі проведена неповноважним органом, а відтак всі докази по справі є недопустимими, що є підставою для скасування оскарженої постанови і, відповідно, закриття провадження по справі, то слід вказати наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов'язки щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а останньою встановлено, що у справах про адміністративні правопорушення мають право складати протоколи про правопорушення, в т.ч. і за ст. 176-2 КУпАП, уповноважені на те особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Тому твердження апелянта про наявність повноважень на здійснення перевірки декларацій та повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування виключно у працівників структурного підрозділу апарату Національного агентства з питань запобігання корупції є необґрунтованими.

А відтак, відсутні підстави і для визнання, зібраних у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3працівниками Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, доказів недопустимими.

Доводи ОСОБА_3 про те, що місцем вчинення правопорушення не може бути Ірпінська міська рада, оскільки ні робочого місця, ні навіть персонального комп'ютера, яким він міг би скористатись в приміщенні Ірпінської міської ради за адресою м. Ірпінь, Шевченка, 2а для подачі он-лайн повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, він не має, що підтверджується листом Ірпінської міської ради, не спростовують його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Також не впливають на законність прийнятого рішення і доводи апелянта про не зазначення у протоколі дати виявлення правопорушення.

Таким чином,при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримав вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, правильно встановив усі фактичні обставини справи та, на підставі наявних у справі доказів, дійшов вмотивованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Врахувавши, що вчинене ОСОБА_3 адміністративне правопорушення було виявлено 21 травня 2018 року, коли Департамент захисту економіки Національної поліції України отримав достатні відомості для встановлення ознак порушення ОСОБА_3 вимог Закону України «Про запобігання корупції», а отже, на час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції пройшли передбачені ст. 38 КУпАП строки накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, суддя місцевого суду правомірно закрив провадження в справі за цією обставиною.

З огляду на те, що апеляційним переглядом справи не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на сукупності досліджених доказів, отже постанова судді Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2018 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та провадження по справі закрито, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.