Суддя 1-ої інстанції Шиян В.В.
Суддя доповідач - Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., за участю ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Нікітіна С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

ВСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 21 листопада 2018 року о 08-25 год. на вулиці Таганрозькій, буд. 127 у Лівобережному районі міста Маріуполя, під час керування автомобілем Mersedes Benz E 220 CDI, номерний знак НОМЕР_1, був зупинений поліцейським, на вимогу якого пройти у встановленому законом порядку огляд на визначення стану алкогольного сп'яніння у зв'язку з наявністю в нього ознак такого сп'яніння, як за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest» на місці зупинки транспортного засобу, так само як і медичний огляд у закладі охорони здоров'я, ОСОБА_2 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова суду першої інстанції незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає що протокол відносно нього був сфальсифікований працівниками поліції, а пояснення, надані ним в протоколі, давалися під психічним впливом з боку поліцейських. Зазначає, що відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння оскільки вважав дії працівників щодо необхідності проведення такого огляду незаконними. Просить постанову скасувати, провадження по справі закрити.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2 та його захисника, які в повному обсязі підтримали доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 у його вчиненні підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 144340 від 21.11.2018 р., (а.с. 4), поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в яких вони підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», та від проходження медичного огляду в медичному закладі (а.с. 5-6).

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та прийшов до обґрунтованого правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 8 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відносно доводів апеляційної скарги про наявність в протоколі про адміністративне правопорушення порушень, і як наслідок його недопустимості звертаю увагу на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 0144340 від 21.11.2018 р. складений відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 р., тому підстав вважати вищевказаний протокол недопустимим доказом немає.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду через дії працівників поліції є необґрунтованими виходячи з наступного.

Особа, яка керує транспортним засобом повинна мати відповідний дозвіл від органів державної влади. Даний дозвіл за своєю зовнішньою формою представляється як водійське посвідчення. Процедура його отримання регламентована таким чином, що особи, які бажають стати водіями повинні знати ПДР та їх дотримуватися. Так, п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Сама правова природа цієї норми має імперативний характер та зобов'язує кожного, хто має дозвіл на керування транспортними засобами неухильно дотримуватись цього пункту. Таким чином, ОСОБА_2 повинен знати ПДР та їх виконувати. Крім того ст. 68 Конституції України встановлено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.

Відносно доводів апеляційної скарги щодо незаконності дій поліцейського слід звернути увагу на наступне. Ані під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 не надав жодних доказів щодо оскарження протизаконних дій працівників поліції, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги щодо підтвердження тверезого стану ОСОБА_2 громадянином ОСОБА_6 суд сприймає критично, оскільки для визначення стану алкогольного сп'яніння законодавчо визначено процедуру, яка встановлена «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р.. Вказаною процедурою встановлення перебування чи неперебування особи в стані алкогольного, наркотичного та іншого сп?яніння віднесено до компетенції спеціально уповноважених осіб.

Донецьким апеляційним судом було направлено запит до Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області щодо надання відеозапису з місця адміністративного правопорушення за участю ОСОБА_2. Переглядом вказаного запису встановлено, що ОСОБА_2 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров'я (а.с. 35), тож доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Зокрема ознаками алкогольного сп'яніння згідно п. 3 р. 1 вищевказаної інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; поведінка, що не відповідає обстановці. До ознак наркотичного сп'яніння, на підставі п. 4 р. 1 вищевказаної інструкції відносять: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло.

З протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 вбачається, що поліцейським було визначені ознаки алкогольного сп'яніння ОСОБА_2, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці; та ознаки наркотичного сп'яніння: почервоніння очей, слабке реагування зіниці ока на світло. Таким чином поліцейським було встановлено наявність ознак алкогольного та наркотичного сп'яніння ОСОБА_2, а отже були законні підстави для проведення огляду на стан алкогольного та наркотичного сп'яніння.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУ¬пАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 лютого 2019 року відносно ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова