ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_1 в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Бабушкінського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Тихвінська, 25/2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

за участю:

адвоката ОСОБА_1,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців. Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 352 грн. 40 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.10.2018 року об 09.15 год. водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Богдан 231010» д/н НОМЕР_1, рухаючись по пр. Богдана Хмельницького в районі електроопори 284 у м. Дніпро, під час руху не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «TOYOTA CAMRY» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, що стояв попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджені, чим спричинена матеріальна шкода. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п. 12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат ОСОБА_1 в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і закрити провадження по справі.

Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції та викладені в ній обставини не відповідають дійсним обставинам справи, суд ухвалив постанову за результатом неповного зясування обставин, що мають значення для справи та не перевірені належні та допустимі докази.

Так, вказує, що судом першої інстанції не було інших обєктивних доказів крім пояснень учасників події, для встановлення винуватості ОСОБА_2, та суд формально підійшов до встановлення істини у справі.

Вказує, що в схемі до протоколу про адміністративне правопорушення відображено три автомобілі учасників ДТП, при цьому автомобіль ОСОБА_2 знаходиться поряд з автомобілем ОСОБА_3, а не позаду, як це характерно для ДТП, в яких один автомобіль вчиняє зіткнення передньою частиною в задню попереднього. Автомобіль ОСОБА_4 знаходиться, як раз, позаду постраждалого авто. При цьому у постраждалого автомобіля Тойота мається незначне пошкодження бамперу, фари та крила у задньому правому куті. Пошкодження передньої частини автомобіля ОСОБА_2 пошкоджено бампер, капот в лівому передньому куті автомобіля та відповідна фара.

В суді першої інстанції не було проведено експертизи, вважає, що судове рішення приймалось на припущеннях. Висновок експерта в даній справі дуже б допоміг розібратись в даній справ та в порядку ст. 254 КУпАП своєчасно, всебічно, повно і обєктивно вирішити її. Однак, органи поліції не захотіли її проводити, а суд вирішив справу на своїх припущеннях. Звертає увагу, що суд в своїй постанові зазначив, що ОСОБА_4 нібито вже притягнуто до відповідальності за вчинене ДТП, з чим він повністю згоден. Однак, на думку апелянта це не відповідає дійсності.

Таким чином, в матеріалах даної адміністративної справи немає жодного належного та допустимого доказу тієї обставини, що ОСОБА_2 є винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та у зіткненні з автомобілем ОСОБА_3 Свою невинуватість ОСОБА_2 доводити не зобовязаний, оскільки діє презумпція невинуватості, а призначати відповідну експертизу суд першої інстанції не став, хоча і був зобовязаний. А відтак у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, тому, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по даній адміністративній справі підлягає закриттю. Що і повинен був зробити суд першої інстанції.

Крім того, зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі було досліджено особу ОСОБА_2, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у Страховій компанії ПрАТ УСК, що підтверджується відповідним полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності від 20.06.2018 року. Раніше ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не притягувався, є добропорядним та законослухняним громадянином. В результаті ДТП нікому з фізичних осіб не спричинено шкоди.

Але при призначенні покарання судом першої інстанції не було враховано вказаних обставин, та безпідставно на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу, просили постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження.

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особу у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, обєктивність яких у апеляційного суду сумнівів не викликає.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, так як його вина підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №230460 від 24.10.2018 року (а.с. 1); поясненнями ОСОБА_5 (а.с. 4); рапортом інспектора 2/3/2 УПП в Дніпропетровській області (а.с. 6); схемою місця ДТП та фото таблицею до неї (а.с. 7, 8-10), а також поясненнями ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_3, наданими у суді першої інстанції.

Наведені докази в своїй сукупності та взаємозвязку доводять факт порушення ОСОБА_2 вимог п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а також водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд визнає необґрунтованими та розцінює як намір ОСОБА_2 ухилитися від відповідальності, адже його вина повністю доведена доказами, дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції.

Крім того, доводи захисника ОСОБА_1, що судом першої інстанції не було призначено експертизу, хоча повинен був її призначити, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Будь-які спеціальні знання для вирішення питання про наявність або відсутність в діях особи (осіб) складу адміністративного правопорушення у звязку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою не потрібні, оскільки згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, її причиною зазначено невиконання вимог Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2, а не будь-які інші факти, встановлення яких потребувало б спеціальних знань. За нормами КУпАП, суду належить вирішити правове питання щодо наявності або відсутності факту порушення ПДР України. Дані, які наявні в матеріалах справи, дають достатньо підстав зробити висновок з цього правового питання без спеціальних знань. Крім того, ОСОБА_2 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у суді першої інстанції не заявляв клопотання про призначення експертизи.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що в силу приписів ст. 294 КУпАП, клопотання захисника ОСОБА_1 про призначення експертизи не може бути задоволеним в суді апеляційної інстанції, так як на стадії апеляційної перевірки законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції збирання нових доказів, яким за своєю суттю є висновок експерта, не віднесено до повноважень суду.

Усі інші доводи в апеляції фактично зводяться до переоцінки доказів і моделювання події ДТП, які носять субєктивний характер і обєктивно не підтверджуються матеріалами справи.

Підсумовуючи викладене, приходжу до висновку про те, що порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, а саме п.п. 12.1, 13.1 знаходиться в причинно-наслідковому звязку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, що узгоджується з вимогами чинного законодавства і є необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Порушень вимог закону, допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, не вбачається, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення, а відтак приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду, - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: А.П. Іванова