П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2019 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участю представника-адвоката ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_2, 29.01.1987року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДБ №048465 від 11 вересня 2018 року, вбачається, що, 11 вересня 2018 року о 00 год. 05 хв., в м. Ужгород, пров. Добролюбова, 3 водій ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, керував автомобілем ROVER 75 д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Згідно протоколу медичного огляду №239 водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Чим порушив вимоги п.2,9 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

У попередньому судовому засіданні ОСОБА_2, свою вину не визнав, не заперечив факт вживання алкогольних напоїв, разом з тим заперечив факт керування транспортним засобом. Вказував на те, що 10.09.2018 року, у зв'язку із технічною несправністю автомобіля був ним залишений по вулиці Добролюбова приблизно о 14 год. 00 хв. Після чого ОСОБА_2, пішов у справах у місто.

Того ж дня, приблизно о 17 год. 15 хв. ОСОБА_2 на мобільний телефон зателефонував його близький друг ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2, та запропонував зустрітись разом з ним десь в центрі міста Ужгород. Зустрівшись того ж дня, вони вирішили відвідати заклад громадського харчування-паб «Апріорі», що знаходиться на набережній Незалежності, буд. 1, в місті Ужгород. Там вони перебували приблизно з 19 год. 30 хв. по 23 год. 00 хв. В подальшому його друг ОСОБА_3 запросив його до себе додому в гості, де вони і перебували орієнтовно до 00 год. 30 хв. Після чого, як повідомив ОСОБА_2, він пішов додому пішки та рухаючись у напрямку своєї домівки до вулиці Кошицька, буд. 35., кв. 17. в місті Ужгород, згадав, що залишив ключі від вхідних дверей свого дому в автомобілі, що був раніше залишений ним на вулиці Добролюбова, внаслідок технічної несправності. ОСОБА_2, пояснив, що в момент коли, він забрав свої речі з автомобілю, закривши його, побачив проблискові маячки синього кольору службового автомобілю патрульної поліції, що рухався йому на зустріч. Після чого, автомобіль поліцейських зупинився патрульний поліцейський підійшов до нього, та попросив його посвідчення водія та відповідні документи на автомобіль. Патрульний, вказав йому на порушення, а саме на те що, ним не було увімкнено ближнє світло фар, чим вчинено порушення п.п. 10.1, 2.1, 2.1 б) ПДР України. Однак, ОСОБА_2, зауважив поліцейському, що не порушував жодних правил дорожнього руху, оскільки навіть не керував в той момент своїм автомобілем, оскільки останній був залишений ним ще вдень з причин технічно неналежної роботи двигуна. Водночас, поліцейський почав наполегливо просити його посвідчення водія, але останній, на відріз відмовився надавати до поки йому не буде пред'явлено докази керування ним автомобілем і більше того, докази вчинення ним порушення діючих норм ПДР України. Окрім того, оскільки він йшов до свого автомобілю пішки, то пред'явив поліцейському наявне у нього посвідчення особи, а саме: посвідчення громадського рятівника, так як на той момент іншого у нього при собі не було.

Не зважаючи на усні зауваження, водія не маючи жодних доказів його вини поліцейський почав оголошувати свою підозру на те, що водій нібито вже керував своїм автомобілем в стані алкогольного сп'яніння та почав заповнювати протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Водночас, поліцейський почав пропонувати ОСОБА_2 пройти тест-огляд на визначення алкогольного сп'яніння. Однак останній відмовився, разом із тим, вирішив, пройти огляд в лікаря.

Адвокат, ОСОБА_1, в судовому засіданні пояснив, що ним було здійснено запит, адресований начальнику Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, майору поліції Марценишину Ю.І. з метою надання йому письмової інформації, а також відповідних належним чином завірених копій документів по вищеописаним обставинам, та отримано часткову відповідь. Крім того, повідомив, що ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом про скасування постанови серії ВР № 148850 від 11.09.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу у розмірі 425,00 грн., передбачене ч. 1, ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП, за те, що ОСОБА_2, пр. керуванні автомобілем не було увімкнуто світло фар в темну пору доби. Так, вказана постанова була винесена на місці вчинення правопорушення водночас із протоколом про адміністративне правопорушення серії ДБ №048465 від 11 вересня 2018, про притягнення до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Представник поліції на судовий виклик на розгляд справи не з'явився, про причини неявки суд не повідомляв.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що суд повинен своєчасно, повно, всебічно та об'єктивно з'ясовувати обставини справи. Для правильного вирішення справи необхідно, щоб були дотримані вимоги щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 256 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка вчинила правопорушення, має право подати пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підпису. Власноручно викладені цією особою пояснення та зауваження додаються до протоколу, про що до нього вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення та/або зауваження. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дати пояснення і підписати протокол у ньому робиться запис про це. При складанні протоколу порушникові роз'яснюються його права і обв'язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність по ній настає 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України), 2) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР України), 3) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП передбачені розділом IX. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп'яніння визначено ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015№ 1452/735.

Відповідно до ст.266 КУпАП, п.2 та п.3 розділу І Інструкції - огляд водіїв на стан сп'яніння проводиться лише у тому випадку, коли є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. Ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

У пункті 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п.9 розділу ІІ Інструкції)

Положеннями частин 5, 6 ст.266 КУпАП передбачено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пунктів 3-4 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1103 від 17.12.2008 року, огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Наведене повністю узгоджується із положеннями пунктів 6, 7 розділу І та пункту 6 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, згідно з якими огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно достатті 266Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоровя).

Відомості щодо наявності таких свідків вносяться у сам протокол про адміністративне правопорушення, а їх покази повинні бути зафіксовані у відповідних письмових поясненнях, з метою подальшого використання у відповідності до ст. 251 КУпАП, як докази в адміністративній справі.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДБ №048465 від 11 вересня 2018 року, вказано що, 11 вересня 2018 року о 00 год. 05 хв., в м. Ужгород, пров. Добролюбова, 3 водій ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, керував автомобілем ROVER 75 д.н.з.НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Згідно протоколу медичного огляду №239 водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

З досліджених матеріалів справи встановлено, що дійсно відповідно до висновку ЗОНД №239 від 11.09.2018 ОСОБА_2, перебував у стані алкогольного сп'яніння. Вказані обставини ОСОБА_2 не заперечує.

Відповідно до пояснень гр. ОСОБА_2, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, останній вказує, на те, що «йшов пішки коли його зупинили працівники поліції».

З досліджених матеріалів справи, не встановлено факту керування транспортним засобом гр. ОСОБА_2 На долученому до матеріалів справи СD- диску, з відео фіксації місця події, встановлено, що зафіксовано лише факт документального фіксування події та складання протоколу, проте не зафіксоване саме вчинення правопорушення. Крім того, під час вказаної події ОСОБА_2, неодноразово вказував на те, що не керував транспортним засобом.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, для кваліфікації діяння за такою необхідно встановити, що особа: - керувала транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; - або передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за умови, що тому, хто передає керування, відомо про такий стан; - або керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до роз'яснень, що міститься в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. №14 під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Натомість, доказів, які б свідчили про те, що гр. ОСОБА_2, керував автомобілем ROVER 75 д.н.з.НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння у матеріалах справи відсутні.

В судове засідання працівники патрульної поліції якими складались адміністративні матеріали не з'явилися, повідомлялись неодноразово будь яких доказів суду не надавали.

У протоколі відсутні відомості про свідків, жодних пояснення свідків не додано і до матеріалів справи.

Окрім того, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13.12.2018 року у справі за №308/10864/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Стельмах Наталії Олександрівни про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позов задоволено та скасовано постанову поліцейського УПП в Закарпатській області Стельмах Наталії Олександрівни, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 148850 від 11.09.2018 року, згідно з якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрито.

На підтвердження пояснень ОСОБА_2 стосовно несправності автомобіля також було надано розрахункову квитанцію №187841 від 11.09.2018 року про надання послуг з евакуації транспортного засобу автомобіля ROVER 75 д.н.з. НОМЕР_1 з адреси в м. Ужгород, Добролюбова - Кошицька, 30.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

За таких обставин, суд вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Встановлені у суді обставини не підтверджують правильність викладених у протоколі даних про обставини правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За вищезазначених обставин, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП

Керуючись ст.ст.9, 245, 247 ч.1 п.1, 280, 283 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош