Провадження № 33/4820/555/19
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кулеша Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Філіпчук О.В., Цугель А.О., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Гавриленка Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2019 року про притягнення, останнього, до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить десять тисяч двісті гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

За постановою суду, 07 жовтня 2019 року о 05 год. 00 хв., в м. Хмельницькому, по вул. Франка, 14, ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Seat Altera", номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода) та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження. Вказує, що від проходження огляду в медичному закладі не відмовлявся, а по прибуттю до медзакладу лікар повідомив, його що у них такої можливості немає та виготовив документ, який не надав для ознайомлення, при цьому свідків та очевидців події не було. Не було вручено копію протоколу, в матеріалах справи відсутнє направлення на медичне освідування, протокол складено без свідчень осіб, які б підтвердили його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, у протоколі внесено відомості шляхом дописки до нього про обставини, які не посвідчили у своїх поясненнях свідки. Вказує, що прийняття судом в якості доказу висновок лікаря із записом «відмова від експертизи», не свідчить що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Зазначає, що згідно вимог ст. 266 КУпАП він не зобов`язаний проходити експертизу, що свідчить про нікчемність вчиненого лікарем запису. Крім того, розгляд справи відбувся за його відсутності, чим було позбавлено можливості надавати пояснення щодо незаконності дій поліцейських. Вважає, що все вищезазначене свідчить про відсутність законних підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАп.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Гавриленка Р.В., які підтримали апеляційну скаргу, свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Частиною першою ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок такого огляду визначений ст.266 КУпАП, постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Постанова) та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Вказаними нормами законодавства регламентовано, що огляд, проведений з порушеннями, передбачених ними вимог, вважається недійсним.

Відповідно до цих нормативних актів, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, з ознаками такого стану, при цьому ознаки такого стану виписані в п. 3 вищевказаної Інструкції: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

А сам огляд водія проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення (ч.ч.1 і 2 ст.266 КУпАП, пункти 2-5 Постанови, п.4 Інструкції).

І лише у разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським, з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки або в разі незгоди з його результатами, огляд та складання висновку за його результатами, проводиться в закладах охорони здоров`я в присутності поліцейського, але не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту встановлення відповідних підстав для його здійснення (ч.ч.3, 4 ст.266 КУпАП).

Огляд же особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним (ч.5 ст.266 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до виписаних у ст.ст.254, 255 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це - офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

З наведеного слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як видно з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції в основу доведеності вини ОСОБА_1 поклав протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо нього та висновок медичного огляду КПП «ХОЗЗНПД» ХОР № 1026 від 07.10.2019 року.

Однак з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може з наступних причин.

З матеріалів справи вбачається, що 07 жовтня 2019 року о 05 год. 00 хв. в м. Хмельницькому по вул. Франка, 14, ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Seat Altera", номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода) та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та медичному закладі.

Як установлено судом, на місці зупинки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків, проте в медичному закладі такі були відсутні.

Дослідивши в процесі апеляційного розгляду зібрані в провадженні докази, особу, що притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд приходить до висновку, що протокол, як недопустимий доказ, не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 .

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що у зазначений день керував вказаним автомобілем, його було зупинено працівниками поліції та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він відмовився, оскільки не довіряв приладу, яким йому було запропоновано пройти огляд. Погодився проїхати до лікувального закладу для обстеження на стан алкогольного сп`яніння, при цьому жодних свідків при огляді та складанні протоколу не було.

Ці обставини підтвердив свідок ОСОБА_2 , вказавши, що у вказаний день та час було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , в ході розмови, у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах, нестійка хода, порушення координації рухів, тремтіння пальців), у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, але він відмовився в присутності двох свідків, погодився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, але там також відмовився, свідків при цьому та при складанні протоколу не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з порушеннями законодавства, відтак є неналежним та недопустимим доказом і не міг бути покладений в основу доведеності його вини є такими, що знайшли своє підтвердження в апеляційному суді.

Розділом ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, регламентовано особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене статтею 130 КУпАП, при цьому п. 6 цього розділу передбачено, що в разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський, в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , в протоколі зазначені свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проте з матеріалів справи вбачається, що такі не були присутні при проведенні огляду в медичному закладі, при його відмові від проходження обстеження і складанні протоколу, що дає апеляційному суду підстави вважати, що протокол складений з порушеннями вимог цієї Інструкції, відтак протокол не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції не перевірив обставин складення протоколу, тверджень особи, що притягується до відповідальності, в тому числі з метою перевірки тверджень ОСОБА_1 щодо обставин складення протоколу про адміністративне правопорушення, який складений з порушеннями вимог закону. Відтак доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що докази, на які послався суд першої інстанції, є неналежними та недопустимими, знайшли своє підтвердження в апеляційному суді.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що у суду першої інстанції не було підстав визнавати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова суду першої інстанції щодо нього підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М. Кулеша