Суддя 1-ої інстанції: Писанець Н.В.
Суддя доповідач: Куракова В.В.
Категорія: ст. 173 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Волноваського районного суду Донецької області від 05 листопада 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волноваха, Донецької області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 8 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 85 гривень, -

УСТАНОВИЛА:

Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 05 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 8 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 85 гривень.

На зазначену постанову ОСОБА_1 21 листопада 2019 року подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно повернути апелянту за наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 був присутнім під час винесення оскаржуваної постанови та 05.11.2019 року отримав її копію, що підтверджується розпискою ОСОБА_1 від 05.11.2019 року (а.с. 18). В той же час апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Волноваського районного суду Донецької області від 05.11.2019 року надійшла до Волноваського районного суду Донецької області 21.11.2019 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Волноваського районного суду Донецької області (а.с. 20). За таких обставин, ОСОБА_1 було пропущено строк на апеляційне оскарження постанови Волноваського районного суду Донецької області від 05.11.2019 року відносно ОСОБА_1 .

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 , аргументуючи причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Волноваського районного суду Донецької області від 05.11.2019 року відносно ОСОБА_1 , посилається на те, що 15.11.2019 року він написав заяву про ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно нього та лише після цього міг подати апеляційну скаргу, однак в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи, яка надійшла до суду 08.11.2019 року, що підтверджується відповідним штампом вхідної кореспонденції Волноваського районного суду Донецької області (а.с. 19), що спростовує наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 доводи про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження. На думку суду апеляційної інстанції наведені аргументи в сукупності з наведеними в апеляційній скарзі ОСОБА_1 обставини не вказують на поважність пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Волноваського районного суду Донецької області від 05.11.2019 року з боку ОСОБА_1 .

Отримавши копію оскаржуваної постанови 05.11.2019 року ОСОБА_1 мав реальну об`єктивну можливість оскаржити дану постанову в строк, передбачений ст. 294 КУпАП, однак він зневолював дану можливість не скориставшись цим диспозитивним правом у передбачений законом строк. Будь-яких аргументованих доводів щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 не наведено, крім того він не подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Таким чином вважаю, що пропущення строку апеляційного оскарження постанови Волноваського районного суду Донецької області від 05.11.2019 року відносно ОСОБА_1 не було поважним, а отже у поновленні строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України».

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 р. у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Крім того, КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, а з моменту його винесення.

Таким чином, матеріали справи не містять даних про наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не наведено таких причин і в апеляційній скарзі.

Отже в поновленні строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 слід відмовити, апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Волноваського районного суду Донецької області від 05 листопада 2019 року відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волноваського районного суду Донецької області від 05 листопада 2019 року відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП повернути ОСОБА_1

Суддя: В.В. Куракова