КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/237/2019 Постанова винесена суддею Литвин Л.І.
Категорія: ст. 183-1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., з участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Яготинського районного суду Київської області від 13 липня 2018 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Яготинського районного суду Київської області від 13 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді 120 годин суспільно корисних робіт.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_2 станом на 31 травня 2018 року мав заборгованість по сплаті аліментів у сумі 28000 грн., стягнутих на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно виконавчого листа № 382/2478/15-ц, виданого 18 грудня 2015 року Яготинським районним судом Київської області, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання та станом на 31 травня 2018 року складає 28000 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 8, 245, 251, 252, 268, 280, 283 КУпАП, просить скасувати постанову Яготинського районного суду Київської області від 13 липня 2018 року, а справу закрити у зв'язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

За доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував, що закон про адміністративну відповідальність за несплату аліментів, а саме ст. 183-1 КУпАП, набрав чинності 06 лютого 2018 року. Відповідно до положень ст. 58 Конституції України, висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні № 1-рн/99 від 09.02.1999, закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

Протокол про адміністративне правопорушення, як зазначає апелянт, складений щодо нього 18 травня 2018 року, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, оскільки з дня набрання чинності нормою, яка передбачає настання адміністративної відповідальності за несплату аліментів більше ніж за 6 місяців до дня складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 183-1 КУпАП не могла утворитися заборгованість більше ніж 6 місяців, виходячи з того, що період заборгованості зі сплати аліментів до 06 лютого 2018 року не повинен враховуватися.

При цьому апелянт звертає увагу на те, що стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 припинено ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв'язку з досягненням ним повноліття, а сума боргу по сплаті аліментів розрахована державним виконавцем невірно та на даний час частково сплачена.

Одночасно в апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушив питання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Яготинського районного суду Київської області від 13 липня 2018 року, поважність причин пропуску якого обґрунтував тим, що протокол про адміністративне правопорушення складався без його участі та йому не вручався; розгляд справи в суді проведено з порушенням його процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП, у його відсутність та без належного повідомлення про час і місце розгляду справи; копія постанови йому не направлялась, а зі змістом прийнятого рішення його захисник ознайомився лише 30 жовтня 2018 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду ОСОБА_2, з огляду на невиконання судом вимог частин 1, 3 ст. 285 КУпАП, пропустив з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на підтримку апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов'язані з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Проте, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не дотримані.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП, суддя місцевого суду, не звернувши уваги, що протокол про адміністративне правопорушення складений без дотримання вимог ст. 256 КУпАП, виходив з того, що ОСОБА_2 мав заборгованість по сплаті аліментів, стягнутих на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно виконавчого листа № 382/2478/15-ц, виданого 18 грудня 2015 року Яготинським районним судом Київської області, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання і станом на 31 травня 2018 року складає 28000 гривень.

Однак висновок в постанові про те, що дії ОСОБА_2, за встановлених судом обставин, утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, є помилковим, з огляду на наступне.

Так, адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, запроваджена Законом України № 2234-VІІІ від 07 грудня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», який набрав чинності 06 лютого 2018 року.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом'якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

За загальним положенням, встановленим цією статтею Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили як закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом.

Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правом акти, що пом'якшують або скасовують відповідальність і саме тому мають зворотну силу.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

З огляду на те, що стаття 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, то дана норма не має зворотної дії в часі. При цьому період часу несплати аліментів особою до вступу в дію статті 183-1 КУпАП не може братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення.

Між тим, із матеріалів справи вбачається, що заборгованість внаслідок несплати аліментів у ОСОБА_2 виникла ще до дати введення положень статті 183-1 КУпАП в дію, з грудня 2015 року і саме починаючи з цього періоду державним виконавцем проведено нарахування заборгованості по аліментах, а суддею місцевого суду її загальний розмір з грудня 2015 року по травень 2018 року визнано таким, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, і притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, тобто без урахування вищевказаних вимог закону, за відсутності в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Таким чином, приймаючи рішення в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2, суддя місцевого суду, всупереч вимогам ст.ст. 8, 245, 251, 252, 280, КУпАП, належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, розглянув справу без об'єктивного з'ясування фактичних обставин, не врахував положень закону про те, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення, а тому дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, постанова судді Яготинського районного суду Київської області від 13 липня 2018 року - скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Яготинського районного суду Київської області від 13 липня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Яготинського районного суду Київської області від 13 липня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у виді 120 годин суспільно корисних робіт та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко