Провадження № 33/4820/554/19
Справа № 671/1789/19 Головуючий в 1-й інстанції Павлова А. С.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Матущак М.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працівника ПП «Аграрна компанія - 2004»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з нього на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

За постановою судді, 28 вересня 2019 о 00 годин 50 хвилин в місті Волочиську по вулиці Музейній, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mitsubishi Pajero», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, різкий запах алкоголю з порожнини рота.

Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову судді Волочиського районного суду від 16 жовтня 2019 року, а провадження у справі закрити.

Уважав, що судом першої інстанції при винесенні постанови неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, а саме: порушено норми ст.ст.268, 277-2 КУпАП, крім того, порушено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на справедливий суд».

Зазначав, що відповідно до положень ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

Однак, апелянт зазначав, що не був повідомлений належним чином, оскільки повістки не отримував. У матеріалах справи наявні докази, що це підтверджують, бо на поштовому повідомленні міститься відмітка, що повістка повернута, оскільки адресат відсутній, а розгляд справи не відкладався, повторно ніхто його не повідомляв.

Посилався на те, що оскаржувана постанова ґрунтується на протоколі про адміністративне правопорушення, який складений з порушенням та містить недостовірні дані.

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, проте в судове засідання апеляційного суду не з`явився, 04 грудня 2019 року подав клопотання про відкладення розгляду справи та неможливість прибути в судове засідання 06 грудня 2019 року. Мотивував клопотання тим, що буде перебувати у відрядженні терміном на шість днів на підприємстві ПАТ «ЛЬВІВМЕТАЛ» (мета відрядження обмін досвідом).

Крім того, додав копію листа непрацездатності серія АДЦ №488273 у підтвердження обставин хвороби та відкладення розгляду справи з цих обставин, яка була призначена на попереднє засідання 22 листопада 2019 року.

Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Уважаю, що вказана причина (відрядження) не може визнаватись поважною. ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду, зловживає наданим йому правом та повинен як апелянт бути зацікавленим у якнайшвидшому її розгляді. Така несумлінна поведінка останнього призводить до відкладення розгляду справи на невизначений строк і як наслідок до затягування судового процесу.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи, викладені в апеляційній скарзі, приходжу до висновку про таке.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наступними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 033314 від 28 вересня 2019 року; складеного за участю свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; відеозаписом з місця вчинення адміністративного правопорушення від 28 вересня 2019 року.

Так, у судове засідання суду першої інстанції ОСОБА_1 не з`явився, однак про розгляд справи був повідомлений, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 28 вересня 2019 року та долученим до матеріалів справи відеозаписом, на якому засвідчено факт повідомлення правопорушника про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до наявної в матеріалах справи доповідної записки, станом на 10 годину 30 хвилин 16 жовтня 2019 року ОСОБА_1 не звертався до канцелярії суду з приводу участі в розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності. Клопотання про відкладення розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення не надходило.

Крім того, як зазначає апелянт у своїй апеляційній скарзі, він фізично не мав можливості з`явитись до місцевого суду, оскільки 15 жовтня 2019 року пошкодив ногу, у зв`язку з чим перебував на амбулаторному лікуванні з 15 жовтня 2019 року до 19 жовтня 2019 року.

Водночас про вказані обставини він суд не повідомив. Відповідно до виданого йому листка непрацездатності в ОСОБА_1 не було об`єктивних перешкод для його участі в судовому засіданні. Крім того, така несумлінна поведінка вказувала на затягування судового процесу.

Отже, ОСОБА_1 мав можливість з`явитись до суду за захистом своїх прав та інтересів, однак проявив незацікавленість щодо вирішення цієї справи, що підтверджено також при перегляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Місцевим судом уживались належні заходи для розгляду справи за участю правопорушника, зокрема, шляхом вручення повістки про виклик до суду.

Оскільки ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (на місці зупинки транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення), не з`явився, про причини неявки місцевий суд не повідомив, тому вважаю, що справа правомірно була розглянута за його відсутності.

За таких обставин та відповідно до вимог ст.268 КУпАП, що не передбачають обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, місцевий суд обґрунтовано визнав за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відтак, доводи ОСОБА_1 про порушення його права на захист на увагу не заслуговують та не знаходять підтвердження.

Уважаю, що висновки суду першої інстанції про порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України і відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження.

Доводи ж апеляційної скарги спростовуються у повному обсязі наведеними доказами у справі.

Так, з відеозапису з місця вчинення правопорушення видно, як ОСОБА_1 рухається автомобілем марки «Mitsubishi Pajero», номерний знак НОМЕР_1 , і перебуває в полі зору службового автомобіля поліції. Під час підходу поліцейського до автомобіля за кермом перебуває ОСОБА_1 , який в подальшому (виявлення ознак алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, різкий запах алкоголю з порожнини рота) відмовляється від законної вимоги поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків.

Доводи апеляційної скарги про те, що письмові пояснення суперечать змісту складеного працівниками поліції протоколу, часу заявленої його відмови від проходження огляду та відібрані, на думку апелянта, з порушенням законодавства спростовуються наступним.

Так, порядок визначений розділом ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС 07 листопада 2015 року №1395, зокрема п.1 вказаного розділу передбачено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.3 "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

Слід зазначити, що поліцейський правомірно вимагав проходження у ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, а останній в силу обов`язків водія, передбачених п.2.5 Правил дорожнього руху України, повинен був пройти такий огляд.

Згідно відеозапису фіксації правопорушення поліцейським вбачається чітка відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я.

Доводи про неналежність та недопустимість доказів, зокрема невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення чинному законодавству, у даному випадку не заслуговують на увагу та не спростовують вини ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення.

Процесуальних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 , не виявлено.

Адміністративне стягнення місцевим судом накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП.

Отже, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Матущак М.С.