Справа № 570/4349/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області

в особі Ореховської К.Е.

з участю: секретаря Шкіндер І.М.

прокурора Чернеги Р.

адвоката Семенко В.В.

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши протокол про корупційне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , працює начальником ГУ ДФС у Рівненській області, (паспорт НОМЕР_1 226096 виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП НОМЕР_2 ),

, за ознаками ч.2 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 03.09.2019 року за №44-01/354/19, вбачається, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, не подав повідомлення про суттєві зміни у майновому стані після отримання разового доходу, який перевищив п`ятдесят прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2018 року, в сумі 139 900 (сто тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот гривень).

12 вересня 2019 року наказом Державної фіскальної служби України № 461-0 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника ГУ ДФС у Рівненській області.

Відповідно до п 15.4 особової картки ОСОБА_1 ознайомлений з вимогами Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Тому, згідно з абз. 15 ч. 1 статті 1, ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», приміткою до ст. 1726 КУпАП ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом правопорушення.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Пунктом 9 ст. 1 Закону України Про запобігання корупції- визначено, - що правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною ч. 1 ст. З цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 65 даного Закону за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Частиною другою статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Реєстру, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Частиною 3 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що порядок інформування Національного агентства про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента, а також про суттєві зміни у майновому стані визначаються Національним агентством.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону.

Відповідно до пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 3 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за .V» 959/29089, суб`єкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми. Електронна форма для подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування затверджена рішенням Національного агентства № 3 від 10.06.2016, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 р. за № 961/29091.

Відповідно до пункту 4 Правил заповнення форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року N 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за N 961/29091 (далі - Правила заповнення форми повідомлення), інформація, включена в повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування, повинна бути також відображена в декларації, яку такий суб`єкт декларування подає відповідно до Закону.

Згідно п. 64-2 Роз`яснень щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затверджених Рішенням НАЗК 11 серпня 2016 року № 3 (із змінами), суб`єкт декларування зобов`язаний подати повідомлення у разі отримання ним кредиту, позики, поворотної фінансової допомоги (позички) тощо на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Відповідно до п. 65-1 Роз`яснень щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затверджених Рішенням НАЗК 11 серпня 2016 року № 3 (із змінами), зобов`язання частини другої статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» є додатковим заходом здійснення фінансового контролю, спрямованого на з`ясування фактичної зміни у майновому стані суб`єкта декларування. Тобто повинна виникати реальна суттєва зміна у майновому стані, яка полягає у можливості використання відповідного доходу для задоволення власних потреб суб`єктом декларування.

Під поняттям «одноразовий дохід» слід розуміти отримання суб`єктом декларування доходу, що перевищує суму в розмірі 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, який нарахований та виплачений одним джерелом доходу, має певну ознаку доходу та визначену дату набуття права власності на такий дохід (дату отримання доходу).

Відповідно до змісту підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, зокрема, у вигляді заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно- правового договору.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 становив 1762 гривні.

Таким чином, з 01.01.2018 суб`єкти декларування зобов`язані були повідомляти Національне агентство про суттєві зміни в майновому стані, а саме отримання доходу, придбання майна на суму, що перевищує 88 100 грн.

Відповідно до листа АТ «Таскомбанк» від 11 червня 2019 року № 3535/47- бт АТ «Таскомбанк» () 18.12.2018 видало кредит ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в сумі 139 900 (сто тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот гривень).

Зважаючи на вищевикладене, ОСОБА_1 , будучи особою, на яку розповсюджується дія Закону України «Про запобігання корупції», був зобов`язаний до 00 години 00 хвилин 29.12.2018 подати до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, шляхом заповнення форми повідомлення на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані у зв`язку з отриманням разового доходу в сумі 139 900 (сто тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот гривень) ОСОБА_1 не подано.

Таким чином, ОСОБА_1 допустив порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» щодо неподання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 останній стверджує що ним було вчинено дії на заповнення та подачу суттєвої зміни в майновому стані у зв`язку з отриманням доходу в розмірі 139 900 (сто тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот гривень), та суттєві зміни було подано, суттєві зміні не опубліковано в Єдиному

державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування з незалежних від нього підстав.

Відповідно до службової записки керівника Управління інформаційно - аналітичних систем та захисту інформації НАЗК, ОСОБА_2 , перевірка файлів логування дій користувачів ІТС Реєстр виявила, що ОСОБА_1 18.12.2018 о 13:46:38 підтвердив правильність зазначених у документі даних та ознайомився з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей шляхом проставлення відповідної відмітки в документі та натиснув кнопку «Подати документ», але не підписав документ власним кваліфікованим електронним підписом.

Необхідно звернути увагу на те що ОСОБА_1 раніше подавав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларації, тому останній був достеменно обізнаний з порядком подачі декларацій.

Станом на момент складання протоколу, а саме на 15 год. 00 хв. 03.09.2019 повідомлення про суттєві зміни в майновому стані відсутні.

Поважних причин, які б перешкодили ОСОБА_1 вчасно подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані не встановлено.

Необхідно зауважити, що наявність чи відсутність умислу для наявності складу даного правопорушення, юридичного значення не має, оскільки з об`єктивної сторони вказане правопорушення має формальний склад, тобто законодавець встановив відповідальність суб`єкта декларування безпосередньо за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, незалежно від наявності такого умислу.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів, а тому таке правопорушення не може бути визнане, як малозначне.

Таким чином, з моменту вступу у дію Рішення НАЗК № 2 від 10.06.2016 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, не подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні вважав доведеним скоєне ОСОБА_1 правопорушення та просив визнати його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвокат з приводу протоколу про адміністративне правопорушення заперечили та пояснили, що з метою відновлення заповненого повідомлення про суттєві зміни майнового стану на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції та встановлення причин його невідображення в реєстрі 29 липня 2019 року подано відповідний запит до НАЗК, до якого долучено фото з екрану персонального комп`ютера, що містить історію здійснених операцій в персональному кабінеті Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У зв`язку із відсутністю відповіді повторно звертався до НАЗК 14 серпня 2019 року.

В законом визначені строки звернення не розглянуто та жодної відповіді не отримав.

У всіх поданих електронних деклараціях зазначено, що ОСОБА_1 знаходиться у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 .

Як вбачається із щорічної електронної декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави чи місцевого самоврядування поданої мною за 2018 рік, у власності його дружини наявна квартира загальною вартістю на дату набуття права власності 1448582 грн.

Саме з метою придбання житла, де він з дружиною і дітьми проживає на даний час ним взято кредит в «Таскомерцбанк» в розмірі 139 900, 00 грн.

В НАЗК відсутні належні та допустимі докази, які спростовували те, що отриманий дохід у вигляді кредиту є спільною сумісною власністю дружини в рівних долях.

Таким чином, навіть у разі отримання доходу у розмірі 139 900 грн., право власності на такі грошові кошти розподіляється на обох членів сім`ї в рівних частинах. Таким чином, у мене право власності виникло тільки на 1/2 частину грошових коштів, тобто на 69 950 грн., що не перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 2018 рік (1762*50 =88 100 грн.).

Викладені обставини свідчать про відсутність в ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та відповідно, про відсутність в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, що є самостійною підставою для закриття провадження відносно ОСОБА_1 підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Суддя, заслухавши доводи прокурора, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, яке полягало у тому, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, не подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Такі твердження протоколу суперечать фактичним обставинам справи, виходячи заступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відповідальність передбачено за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Крім того, в діях ОСОБА_1 відсутній склад суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, виходячи з такого.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП є правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Суб`єктивна сторона правопорушень, пов`язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставиться до їх настання чи свідомо допускає їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків - самовпевненість.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2ст.172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З урахуванням положень ст.1 Закону України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 року №1700-VII, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП необхідно встановити, що він усвідомлював суспільну небезпечність неповідомлення (несвоєчасного повідомлення) про суттєві зміни в майновому стані, передбачив можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажав настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

Крім того як слідує з пояснень ОСОБА_1 , електронне повідомлення ним подано до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування через власний персональний електронний кабінет 18 грудня 2018 року.

Робота в персональному електронному кабінеті підтверджується тим, що на його персональному комп`ютері зберігся точний час подання повідомлення 18 грудня 2018 13 год. 46 хв.

Разом з тим, в липні 2019 року ОСОБА_1 встановлено, що в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відсутнє повідомлення.

З метою відновлення заповненого ОСОБА_1 повідомлення про суттєві зміни майнового стану на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) та встановлення причин його невідображення в реєстрі ОСОБА_1 29 липня 2019 року подано відповідний запит до НАЗК, до якого долучено фото з екрану персонального комп`ютера, що містить історію здійснених ОСОБА_1 операцій в персональному кабінеті Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У зв`язку із відсутністю відповіді ОСОБА_1 повторно звертався до НАЗК 14 серпня 2019 року.

В законом визначені строки ОСОБА_1 звернення не розглянуто та жодної відповіді він не отримав.

Разом з тим, відповідності до частини 1 статті 9 Кодексу України про Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Положеннями статті 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни майнового стану, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни майнового стану.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Згідно пункту 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017 №223-943/0/4-17 вказано, що суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Водночас, вчинення ОСОБА_1 всіх необхідних дій, спрямованих на подання такого повідомлення 18 грудня 2019, відомості про що зберігаються на відповідному сервері НАЗК та звернення до НАЗК з метою відновлення даних про таке повідомлення 29 липня 2019 року (повторно 14 серпня 2019 року), долучення відомостей про точний час перебування в персональному кабінеті Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та підтвердження НАЗК вчинених ОСОБА_1 дій з метою об`єктивного, всебічного і своєчасного розгляду ОСОБА_1 звернення виключають умисел щодо приховування отриманого доходу.

Викладені обставини свідчать про відсутність в ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП і, відповідно, про відсутність в її діянні складу даного адміністративного правопорушення.

Отже, обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення належним чином не перевірені та не доводяться сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010 про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) суд звернув увагу, що у ратифікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов`язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов`язків.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року зазначив: «суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності».

З огляду на вищевикладене, встановлено, що уповноваженими особами Рівненського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України не надано суду доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 діяв умисно та усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок. Крім цього, відсутні відомості про наявність в діях особи корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП. Під час судового розгляду, таких доказів також не здобуто.

Викладені обставини свідчать про відсутність в ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та відповідно, про відсутність в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, що є самостійною підставою для закриття провадження відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.1 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до ч.2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно з п.5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 10 червня 2016 року N 3, суб`єкти декларування подають декларації відповідно до статті 45 Закону з додержанням таких вимог: декларація суб`єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення. Декларація суб`єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Відповідно до ст. 9 ч. 1 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2017 року за №223-943/0/4-17 вказується, що конструктивною ознакою цього правопорушення є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто, за наявності останніх, відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 172-6 КУпАП, яка є обов`язковою складовою будь-якого правопорушення, у зв`язку із чим відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП з наведених підстав, а тому у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про запобігання корупції», ст. 172-6, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 280, 283-285, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 287-289 КУпАП до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд області шляхом подачі протягом десяти днів з дня винесення постанови апеляційної скарги.

Суддя Рівненського міського суду К.Е.Ореховська