Справа №591/7593/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/816/97/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Литовченко Н. О. , з участю особи, що притягається до відповідальності ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 22 січня 2019 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 січня 2019 року ОСОБА_3 визнаний винним і підданий адміністративному стягненню за те, що він 08.12.2018 о 02 год. 55 хв. в м. Суми, по вул. Харківська, 32, керував транспортним засобом Volkswagen Golf Plus, д.н.з. ВМ 3748 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Alcotester Drager 6820» у присутності двох свідків. Результат огляду 0,67 ‰. Такими своїми діями ОСОБА_3 порушив п.2.9 а) ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій порушує питання про скасування постанови суду та закриття провадження у вказаній справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що постанова є незаконною, була винесена судом з порушенням законодавства.

Вказує, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного спяніння. До того ж зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення чітко не сформульовано, який саме огляд мав він мав пройти на вимогу поліцейського. Зауважує, що нечітке формулювання суті правопорушення не дає можливості особі надати однозначну відповідь з приводу згоди чи незгоди пройти такий огляд та позбавляє його права на захист.

Окрім того, вказує, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків. Не зазначено в протоколі і те, що він відмовився пройти огляд на стан спяніння і медичному закладі. Відсутній даний факт також і в поясненнях свідків. Вважає, що поліцейським було порушено процедуру огляду особи на стан спяніння, у звязку з чим його можна вважати недійсним.

Зазначає, що працівник поліції не відстороняв його від керування транспортним засобом, що свідчить про порушення ним вимог ст.266 КУпАП, а також викликає сумнів в законності його дій.

Ставить під сумнів покази свідка, оскільки його покази не узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення, що дає підстави вважати надані суду матеріали недостовірними. До того ж, покази свідків складені ними не власноручно, а викладені на бланках одним почерком з виправленнями.

Вважає, що суд безпідставно не викликав та не допитав свідків по справі в судовому засіданні, у зв'язку з чим їх письмові пояснення, які наявні в матеріалах справи не можна вважати доказами по справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 на підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Висновки судді про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються зібраними у справі в передбаченому законом порядку доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія БД №404717 від 08.12.2018 (а.с.1), роздрукованим висновком газоаналізатора «Alcotester Drager 6820» (а.с.2,3), актом огляду на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4), поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.5,6), відеозаписом, на якому зафіксоване правопорушення (а.с.11).

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 складений із дотриманням вимог, передбачених ст.256 КУпАП, відповідно до п.9 «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 з наступними змінами та містить в собі всі необхідні дані, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративні правопорушення.

Так, дослідивши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається ОСОБА_3, не відповідають тим фактичним обставинам, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Зокрема, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 22.01.2019, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Проте, за змістом апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_3 фактично оспорює притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, але за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що суперечить самому змісту протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваному судовому рішенню.

Так, факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння підтверджується зібраними у передбаченому законом порядку доказами, які суд першої інстанції поклав в основу свого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 пройшов огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Alcotester Drager 6820», у присутності двох свідків. Результат огляду позитивний 0,67‰. Вказаний факт підтверджується роздрукованим висновком газоаналізатора «Alcotester Drager 6820» (а.с.2,3), актом огляду на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4), а також відеозаписом, на якому зафіксоване правопорушення.

З огляду на вищевикладене вважаю доводи апелянта в цій частині необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу суду.

Не погоджується суд й з іншими доводами апеляційної скарги.

Зокрема, саме по собі посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи даних про пропозицію пройти медичний огляд на місці зупинки транспортного засобу в присутності свідків за допомогою технічних засобів не свідчить про порушення прав особи, оскільки положеннями «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», передбачено проведення огляду на стан наркотичного спяніння лише в закладі охорони здоровя. До того ж, вказані доводи є необґрунтованими та взаємовиключними, адже з протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.5,6), акту огляду водія на стан спяніння (а.с.4), відеозапису події вбачається, що ОСОБА_3 на пропозицію працівника поліції, а також за власною згодою пройшов огляд на стан спяніння саме на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Alcotester Drager 6820», що спростовує доводи апелянта в цій частині.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на невідповідність викладених в поясненнях свідка (без його конкретизації) ознак наркотичного спяніння і тим, які передбачені законодавством та вказані в «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Вказані доводи суд вважає необґрунтованими з огляду на те, що і в поясненнях свідка ОСОБА_4, і в поясненнях свідка ОСОБА_6 взагалі відсутні посилання на конкретні ознаки спяніння, які були виявлені у ОСОБА_3 Пояснення вказаних свідків стосуються факту проходження ОСОБА_3 огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціального технічного засобу «Alcotester Drager 6820» в їх присутності. До того ж, апелянтом не конкретизується пояснення саме якого свідка він мав на увазі. Всупереч доводам апелянта, з матеріалів справи вбачається, що пояснення свідків записано до бланку з їх слів, про що свідчить їх підпис. Будь-які виправлення в поясненнях свідків відсутні.

Отже, приходжу до висновку, що доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та нічим не підтвердженими.

Також в апеляційній скарзі жодним чином не вмотивована необхідність допиту свідків судом першої інстанції.

Так, ОСОБА_3 будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить його підпис в бланку рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання від 22.01.2019 не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надав.

Суд першої інстанції вірно на основі наявних в матеріалах справи достатніх та достовірних доказів встановив вину ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що за таких обставин необхідність виклику свідків в судове засідання була відсутня.

Всі наведені вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку, та відповідно відсутні будь-які сумніви щодо їх достовірності.

Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 була забезпечена можливість надати свої пояснення по справі, взяти участь у дослідженні та поданні нових доказів на спростування обставин, встановлених в оскаржуваній постанові, однак жодного доказу, який би спростовував його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ним надано не було, при цьому він підтвердив, що на місці події він погодився з висновками його огляду на стан спяніння та не вимагав повторного огляду у медичному закладі.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов до вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 січня 2019 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуОСОБА_2.

.