Справа № 750/9344/18 Головуючий у 1 інстанції Кулініч Ю. П.
Провадження № 33/4823/2/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі судді судової палати у кримінальних справах Баглая І.П.,

з участю захисника Нестеренка С.О.,

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника, в інтересах ОСОБА_3, на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2018 року.

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого АДРЕСА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням стягнення у виді штрафу у сумі 25500 грн. без конфіскації грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп..

Місцевим судом ОСОБА_3 визнано винуватим в тому, що він, 07 серпня 2018 року, в 10 год. 35 хв., по вул. Шевченка, 144, у м. Чернігові, на транспортному засобі «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1, по маршруту Чернігів - Городня, провадив господарську діяльність, а саме здійснював перевезення пасажирів, всупереч ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», постанови КМУ № 176 від 18 лютого 1997 року та переліку документів, які зазначені в ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки в призначений до розгляду справи час (24.10.2018 року) він прибув в судове засідання, але секретарі повідомили, що суддя захворів. Також йому повідомили, що дата розгляду визначиться пізніше. В подальшому про дату і час йому повідомив клієнт, але він був зайнятий в цей час в іншому місті, йому сказали, що справу відкладуть, але її розглянули. Зазначає, що згідно копій виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, ліцензії Державної інспекції України безпеки на наземному транспорті №573322 серія АЕ від 02.07.2015 року, ПП «Чернігівавтотранс» зареєстроване юридичною особою і має дозвіл на здійснення послуг з перевезення пасажирів автомобільним транспортом. Згідно наказу №4-к від 07.08.2018 року ОСОБА_4 прийнятий на посаду водія в ПП «Чернігівавтотранс». Згідно копії договору найму (оренди) транспортного засобу від 07.08.2016 року, ОСОБА_5 передав ПП «Чернігівавтотранс» в тимчасове платне користування автомашину «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1. У відповідності до копії витягу Державної служби України з безпеки на транспорті, на підставі рішення № 704 від 16 серпня 2018 року, ПП «Чернігівавтотранс» має ліцензію на перевезення пасажирів. Свідки, пояснення яких маються в матеріалах справи, не зазначають про те, що ОСОБА_4 незаконно здійснював господарську діяльність. Так, під час судового розгляду, було достовірно встановлено, що ОСОБА_4 не є виконавцем послуг та має відповідні дозвільні документи, послуги замовлялись у ПП «Чернігівавтотранс», гроші збирав представник даного підприємства, а водій виключно надавав послуги водія, при цьому не здійснював господарську діяльність з перевезень, оскільки кошти не отримував. Під час розгляду справи, на порушення вимог ст. ст. 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд першої інстанції не з'ясував, чи є водій, найнятий на роботу, суб'єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, хто насправді регулярно, постійно та суттєво одержував готівкові кошти від перевезення пасажирів за маршрутом, на порушення встановленого законом порядку. Також суд безпідставно послався на рапорт від 07.08.2018 року як доказ вини, оскільки обставини складу правопорушення у рапорті не зазначені. ОСОБА_4 працював водієм не тривалий час, перевезення здійснював на транспорті замовника та на підставі цивільно-правової угоди, дохід від цих перевезень не отримував, він не є суб'єктом правопорушення, а отже не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи, що захисник не був присутнім при розгляді справи місцевим судом, своєчасно дізнатися про постанову та оскаржити її не міг з об'єктивних підстав, строк на апеляційне оскарження слід поновити.

Із матеріалів справи, пояснень ОСОБА_3 та його адвоката, доводів апеляційної скарги вбачається, що вона обґрунтована.

В апеляційній скарзі захисник детально, мотивовано обґрунтував відсутність, на його думку, в діях ОСОБА_3 складу інкримінованого правопорушення. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення нема беззаперечних доказів які спростовували б викладену вище позицію сторони захисту.

Сам ОСОБА_4 в апеляційному суді заперечував фактичні обставини, викладені в складеному щодо нього протоколі про адміністративне правопорушення.

З метою перевірки обставин справи, апеляційний суд викликав у судове засідання свідків, але вони не з'явилися. Залишилася не виконаною і постанова про примусовий привід цих свідків.

Також апеляційний суд двічі викликав у судове засідання старшого оперуповноваженого УЗЕ в Чернігівській області ДЗЕ НПУ ОСОБА_6, який склав протокол, але його явку не забезпечили ані начальник УЗЕ в Чернігівській області ані начальник ГУ НП в Чернігівській області.

За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, які спростовували б доводи сторони захисту, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу інкримінованого правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника задовольнити, постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2018 року щодо ОСОБА_3 - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяІ. П. Баглай