КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 27 червня 2018 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 352, 40 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 12 травня 2018 року о 13 год. керував автомобілем НОМЕР_1, в м. Києві, по вул. Празька, 17, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей звужені та не реагують на світло, тремтіння кінцівок рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом справа не вирішена згідно із законом, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом порушено та неправильно застосувано норми матеріального та процесуального права.

Захисник наголошує на тому, що протокол, без підтвердження іншими доказами, не є доказом вини ОСОБА_2

Апелянт звертає увагу на те, що після зупинки інспектором патрульної поліції Недашкіського С.В., останній не зміг одразу знайти техпаспорт на транспортний засіб, почав хвилюватись, а інспектор патрульної поліції розцінила це як стан наркотичного сп'яніння.

Також апелянт наголошує, що ОСОБА_2 на момент події перевозив продукти харчування, які швидко псуються, і тому просив інспектора патрульної поліції пройти огляд в медичному закладі після доставки товару, так як також несе матеріальну відповідальність за товар, але, не зважаючи на такі обставини, протокол була складено.

Крім того, захисник зазначає про те, що після доставки товару ОСОБА_4 самостійно звернувся до медичного закладу на вул. Визволителів, 6, але співробітницею медичного закладу було відмовлено у проведенні дослідження на вміст наркотичних речовин в організмі.

Окрім того, захисник акцентує увагу на тому, що пояснення свідків, на які послався суд у оскаржуваній постанові, не є доказом винуватості особи, оскільки вони викладені на заздалегідь підготовлених бланках, ідентичні між собою за змістом, і різняться лише підписами, прізвищами та ініціалами. Суд не викликав та не допитав свідків, а також не допитав працівників поліції.

Зокрема, апелянт вказує на те, що суд не надав достатнього часу ОСОБА_2 для вирішення питання про надання правової допомоги, чим порушив право останнього, яке закріплене в ст. 59 Конституції України.

ОСОБА_2, неодноразово повідомлений про день, час та місце проведення апеляційного розгляду належним чином, до апеляційного суду жодного разу не з'явився, будь-яких заяв чи клопотань до апеляційного суду від нього не надходило.

Захисник ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи на 14 січня 2019 року о 13 год.,, до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

З огляду на викладене, доходжу висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 та його захисника на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1, переглянувши відеозапис, який наявний в матеріалах справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що постанова місцевого суду є законною, обґрунтованою, підстави для її скасування - відсутні, а апеляційна скарга - такою, що не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на наявні у справі та досліджені докази, а саме: відомості, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, відповідно до якого встановлені обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснення свідків та відеозапис з нагрудної камери поліцейського з місця пригоди, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 порушення вимог п. 2.5 ПДР України, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 7-8).

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп'яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Згідно з п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_1 підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі та пояснив, що ОСОБА_2, після того, як відмовився проходити огляд за вказівкою працівників патрульної поліції, самостійно намагався пройти такий огляд. Також, як зазначив захисник, ОСОБА_2 працівники поліції не відсторонили від керування транспортним засобом, вимоги, які зазначені в Інструкції, є обов'язковими для виконання працівниками патрульної поліції.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги, апеляційним судом переглянуто відеозапис з нагрудного відеореєстратора, якій міститься в матеріалах справи, на якому зафіксовано, що в присутності двох свідків інспектор патрульної поліції звертається до водія та пропонує пройти огляд для визначення стану наркотичного сп'яніння у лікаря - нарколога, на що водій відповідає - «Ні», на запитання працівника поліції, чи водій відмовляється пройти такий огляд у лікаря - нарколога - водій відповідає «Так» (ас. 3).

Таким чином, переглянутий з нагрудного відеореєстратора інспектора поліції є об'єктивним доказом у справі, незалежним від суб'єктивного сприйняття будь-якої особи, на якому зафіксовано обставини, які спростовують пояснення захисника ОСОБА_1

Доводи апелянта про те, що після зупинки інспектором патрульної поліції Недашкіського С.В., останній не зміг одразу знайти техпаспорт на транспортний засіб, почав хвилюватись, а інспектор патрульної поліції розцінила це як стан наркотичного сп'яніння - є необґрунтованими та спростовуються відеозаписом події.

З наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_2 як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої були виявлені ознаки наркотичного сп'яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп'яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що на момент події ОСОБА_5 перевозив продукти харчування, які швидко псуються, і тому просив інспектора патрульної поліції пройти огляд в медичному закладі після доставки товару, так як також несе матеріальну відповідальність за товар, але, не зважаючи на такі обставини, протокол була складено, не спростовують висновків суду про порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України, оскільки з відеозапису вбачається, що працівником поліції запропоновано ОСОБА_2, у якого виявлені ознаки наркотичного сп'яніння, пройти огляд у медичному закладі, однак, останній відмовився.

Тому, під час апеляційного перегляду постанови місцевого суду, не встановлено з боку працівників патрульної поліції порушення порядку направлення водія для огляду на стан наркотичного сп'яніння, та не спростовує порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не надав достатнього часу ОСОБА_2 для вирішення питання про надання правової допомоги, чим порушив право останнього, яке закріплене в ст. 59 Конституції України, є необґрунтованими, відповідно до даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 184777 від 12 травня 2018 року, складеного відносно ОСОБА_2, останній був обізнаний, що відносно нього розглядатиметься справа про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також роз'яснено положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, за що ОСОБА_2 розписався (ас. 1).

Окрім того, вперше справа призначена була до розгляду на 25 червня 2018 року (ас.. 5), а розгляд справи відбувся 27 червня 2018 року. Протягом цього часу будь-яких клопотань та заяв від ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи для надання йому часу на укладення угоди із адвокатом не надходило, що спростовує доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не був відсторонений від керуванням транспортним засобом, то вони спростовуються власноручними поясненнями ОСОБА_2, викладеними у протоколі, що він залишає транспортний засіб на місці правопорушення та зобов'язується не керувати ним протягом 24 год. (ас. 1).

Таким чином, під час апеляційного розгляду справи не встановлена невідповідність постанови місцевого суду вимогам закону, матеріалам чи обставинам справи, а всі обставини вчинення адміністративного правопорушення місцевим судом досліджені повно та об'єктивно.

З огляду на викладене апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді місцевого суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 27 червня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 352, 40 грн. - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва