Категория: ст. 183-1 ч.1 КпАП України
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2019 року м. Маріуполь

Суддя Донецького апеляційного суду Топчій Т.В., за участю секретаря Меркулової Я.О., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 червня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,-

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 ч.1 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 годин,-

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

Згідно оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не сплачує аліменти на користь колишньої дружини ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , що за відомостями Державного виконавця Кальміського відділу ДВС м. Маріуполя призвело до виникнення заборгованості, яка перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання та складає 57211,38 грн. Суд визнав винним ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та піддав адміністративному стягненню у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

На вказану постанову надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 в якій він просить поновити строк на оскарження постанови суду, оскаржувану постанову скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що пропустив строк на оскарження постанови суду з поважних причин, оскільки про існування постанови не знав, крім того правовою допомогою він не користався, а сам є юридично необізнаним. Хоча він і був в суді, але судове рішення йому не оголошувалося, строк та порядок його оскарження не роз`ясненнювався. Зазначає, що ним аліменти виплачуються постійно, у готівковій формі, до березня 2019 року він сплачував аліменти на утримання сина колишній дружині у різних сумах. ОСОБА_4 ніколи не мала до нього претензій. ОСОБА_4 молга б підтвердити ці обставини в суді, але на час розгляду адміністративного протоколу щодо нього, вона перебувала за межами України. Він півідомляв про ці обставини в суді та був не згоден з розміром заборгованості по аліментах ОСОБА_1 зауважує, що станом на 01.10.2019 р. заборгованість по аліментам відсутня, що підтверджується відповіддю Кальміуського відділу держаної виконавчої служби від 11.10.2019 р.

Свідок - ОСОБА_4 під час апеляційного перегляду провадження пояснила, що за рішенням Жовтневого райсуду м. Маріуполя Донецької області від 03.11.16 року вона стягнула аліменти з ОСОБА_1 на утримання свого сина ОСОБА_3 в розмірі ? частині з усіх видів його заробітку та передла виконавчий лист для примусового виконання рішення суду до Кальміуського ВДВС м. Маріуполя. Фактично ОСОБА_1 у період з квітня 2016 року по березень 2019 року сплачував їй аліменти на утримання дитини у різних сумах залежно від його майнового стану та зробітку. Якщо у нього виникала заборгованість, то у наступних місяцях він її погашав. Розрахунки між ними відбувалися без письмових розписок. Спочатку вона такі розписки ОСОБА_1 давала, потім перестала. Вона лише один раз відвозила розписку про сплату заборгованості по аліментах державному виконавцю до Кальміуського ВДВС. Сума заборгованості по аліментах ОСОБА_1 держвиконавцем з нею не узгоджувалася та не звірялася, її до ВДВС не викликали. Станом на березень 2019 року у ОСОБА_1 перед нею заборгованості по аліментах на утримання дитини не було.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, свідка ОСОБА_4 , яка просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню із закриттям провадження з наступних підстав.

Відповідно ст. 294 ч.2 КУпАп постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ст. 7 ч.5 та ст. 287 ч.1 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 хоча і був присутнім у суді під час розгляду справи про адмінправопорушення, але відомостей про своєчасне вручення йому судом або поштою копії судового рішення матеріали провадження не містять. З відомостей доданих до апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 отримав постанову суду 19.11.19 року. В силу юридичної необізнаності він не звернувся до суду апеляційної інстанції в передбачений законом строк. Враховуючи, що копію судового рішення ОСОБА_1 отримав не своєчасно, вважаю причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними, а також вважаю доцільним поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Мотиви суду.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 183 -1 ч.1 КУпАп передбачена адміністративна відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідно до положень ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися судом раніше.

Притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 ч.1 КУпАП суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив лише письмові докази, які містяться в матеріалах справи, обмежився письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких він фактично не визнавав розмір заборгованості по аліментах, тому прийшов до передчасного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Постанова державного виконавця Кальміуського ВДВС міста Маріуполя Головного ТУЮ у Донецькій області від 24.11.2016 року, якою відкрито виконавче провадження ВП №52962022, виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, довідка-розрахунок заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 57211,38 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців самі по собі не доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 ч.1 КУпАП. Вважаю, що наведені докази не узгоджуються між собою, їх не можна вважати належними, об`єктивними та достатніми для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки їх складено державним виконавцем на підставі не перевірених даних стосовно заборгованості по аліментах, у відсутності як стягувача, так і боржника. (а/с - 8). Крім того, за результатами апеляційного перегляду провадження відомості, надані держвиконавцем Кальміуського ВДВС про заборгованість ОСОБА_1 за аліментами станом на 11.03.19 року в розмірі 57211 грн спростовується поясненнями стягувача - свідка ОСОБА_4 , яка в суді заперечувала такі обставини, пояснила, що ОСОБА_1 заборгованості перед нею за аліментами станом на 11.03.19 року не мав, перевірка факту заборгованості з нею працівниками ВДВС не проводилася, на час розгляду провадження заборгованості по аліментах ОСОБА_1 також не має, що підтверджується довідкою Кальміуського ВДВС відповідного змісту.

У підсумку вважаю, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 повністю знайшли своє підтвердження, досліджені під час апеляційного перегляду провадження докази свідчать про незаконність винесеної постанови суду, яка, за таких обставин підлягає скасуванню, а провадження про справі про адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі ст.247 ч. 1 п.1 КУпАп за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст.283 ч.2, ст.294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити. Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Іллічівського райсуду м. Маріуполя Донецької області від 04 червня 2019 р.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Іллічівського райсуду м. Маріуполя Донецької області від 04 червня 2019 р. постановлену стосовно ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183-1 ч.1 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя: