Дата документу Справа № 314/5497/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/5497/18 Головуючий в 1 інст. КіяшкоВ.О.
Провадження №33/807/151/19 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю ОСОБА_2, його захисника - адвоката Астафєва Г.В., розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 з апеляційною скаргою останнього на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 січня 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП, та накладено адміністративне стягнення у вид штрафу в дохід держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок на користь держави.

Згідно з постановою, 29 жовтня 2018 року о 18 годині 35 хвилин ОСОБА_2 в місті Вільнянськ по вулиці Куйбишева, 16 керував автомобілем «HYUNDAI SANTAFE», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер» у присутності двох свідків. Даними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати, провадження в справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд порушив вимоги ст.268 КУпАП, оскільки розглянув справу за його відсутності, чим позбавив його права реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП - надати пояснення, заявити клопотання та допитати в його присутності свідків. До нього неправомірно був застосований привід, оскільки ніяких повісток він не отримував. Згідно титульного листа справи, слухання справи було відкладено на 10 січня 2019 року, про що йому стало відомо ще 12 грудня 2018 року, тобто до судового засідання, призначеного на 13 грудня 2018 року. Судом першої інстанції не було задоволено клопотання про витребування з ЦРПП журналів та інформаційної картки. Твердження суду першої інстанції про те, що він зловживає своїми правами, що виражається в затягуванні судового процесу, є хибними. Поліцейськими при складанні протоколу була зазначена інша адреса його проживання, до якої він не має ніякого відношення. Клопотання про передачу справи за місцем проживання судом першої інстанції не вирішено. Протокол, який міститься в матеріалах справи, та копія, яка була видана йому на руки поліцейськими, містять в собі протиріччя, а саме: має місце виправлення часу, відсутні відомості стосовно часу розгляду справи; протокол складений в той же час, коли і був зупинений транспортний засіб. В матеріалах справи маються виправлення номеру засобу алкотесту та його результатів. В протоколі не зазначено ознак сп'яніння; не долучено до матеріалів справи довідку від 26 грудня 2018 року з архіву прогнозу погоди у м. Вільнянськ на понеділок 29 жовтня 2018 року. Його огляд на стан сп'яніння був проведений за допомогою технічного засобу «Alcotest Drager 6810», який відсутній у Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС. Неможливо встановити до якого протоколу відноситься акт огляду на стан сп'яніння. Невірно зазначено адресу свідка ОСОБА_4, що свідчить про те, що поліцейський не бачив документи цього свідка. В матеріалах справи відсутні направлення водія до медичної установи та пояснення самого водія. Судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 33 КУпАП, не були враховані обставини, вказані в даній статті.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Астафєва Г.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з'ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 240783 від 29 жовтня 2018 року, згідно з яким ОСОБА_2 у зазначений час керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився зі згоди водія за допомогою технічного засобу Драгер у встановленому законодавством порядку в присутності двох свідків; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_2 пройшов огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу «ALCOTESTER Drager 6810» №0689. Результат тесту №1469 - від 29 жовтня 2018 року о 18.55 годині - 1,68 %; актом огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який був проведений у зв'язку із виявленням у ОСОБА_2 наступних ознак: невнятна мова, запах алкоголю з порожнини рота, з результатом даного огляду ОСОБА_2 був згоден, про що свідчить його підпис; відеозаписом, долученим до протоколу, на якому встановлено хронологію подій: зупинку автомобіля, пропозицію працівників поліції надати документи, з поясненням того, що причиною зупинки транспортного засобу стало те, що ОСОБА_2 зніс огорожу; видачу ОСОБА_2 документів з власної сумки, проходження огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2 в присутності двох свідків; неодноразове пояснення самого ОСОБА_2 про те, що проходити цей огляд на стан сп'яніння безглуздо, оскільки він перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

Зазначені докази в їх сукупності суд першої інстанції належним чином проаналізував та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 надійшов до суду 27 листопада 2018 року. З цього часу суд за клопотанням ОСОБА_2 неодноразово відкладав розгляд справи.

В судове засідання, призначене на 23 січня 2019 року ОСОБА_2 знову не з'явився та надіслав на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, до якого долучив довідку КУ «Обласний центр серцево-судинних захворювань» № 8 від 21 січня 2019 року, відповідно до він перебував на лікуванні з 17 січня 2019 року, орієнтовна тривалість лікування до 31 січня 2019 року.

Проте, як правильно відзначив суд першої інстанції, ОСОБА_2 в попередні судові засідання також не з'являвся, тому такі дії розцінені судом першої інстанції як умисне зловживання своїми процесуальними правами, що виражається в затягуванні судового розгляду справи, а тому дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

При цьому, ОСОБА_2 мав захисника, тобто мав можливість реалізувати усі свої процесуальні права.

Доводи апелянта про те, що поліцейськими при складанні протоколу була зазначена адреса його проживання, до якої він немає ніякого відношення, спростовується відеозаписом, згідно з яким ОСОБА_2 зазначив, що його водійське посвідчення знаходиться за адресою вул. Куйбишева, 65 (у м.Вільнянськ), на запитання поліцейського, чи він проживає за цією адресою, підтвердив зазначене.

Отже доводи апелянта про порушення територіальної підсудності даної справи, є безпідставними.

Відповідно, посилання апелянта про те, що суд не вирішив питання про передачу справи за місцем його проживання, є необґрунтованими, крім того, в матеріалах справи міститься акт Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2018 року про те, що відсутня копія паспорту ОСОБА_2, яка вказана в додатках (а.с.29).

Доказів на підтвердження того, що мають місце істотні розбіжності між протоколом, який міститься в матеріалах справи, та копію протоколу, що надана ОСОБА_2, як про це зазначає останній в апеляційній скарзі, в матеріалах справи немає.

З протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 був ознайомлений, в т.ч. з місцем та часом розгляду справи, про що свідчить його власний підпис; будь-яких зауважень до протоколу від нього не надійшло.

Доводи апелянта про виправлення номеру технічного засобу та його результатів спростовуються матеріалами справи. Крім того, роздруківка з технічного засобу містить підпис ОСОБА_2

Той факт, що в протоколі про адміністративне правопорушення не перелічені ознаки алкогольного сп'яніння, виявлені у ОСОБА_2, не вказують на безпідставність складення вказаного протоколу, оскільки згідно відеозаписом, долученим до протоколу, сам ОСОБА_2 не заперечував того факту, що перебуває у стані сп'яніння, що підтверджено результатами огляду. Зазначені такі ознаки і в Акті огляду, долученого до протоколу. Те, що вказаний Акт має відношення саме до цієї справи, жодних сумнівів не викликає, оскільки в ньому міститься підпис самого ОСОБА_2

Щодо доводів ОСОБА_2 та його захисника про те, що огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння проведений за допомогою технічного засобу «Alcotest Drager 6810», який відсутній у Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС, та про те, що поліцейські не надали ОСОБА_2 сертифікату відповідності та свідоцтво про повірку вказаного засобу, суд апеляційної інстанції доходить наступних висновків.

Згідно з п.п.1,3 р. розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп'яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки. Газоаналізатор Drager Alcotest, в тому числі 6810, включений до вказаного переліку.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» , який набрав чинності 01 січня 2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 ст.17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Вказаним Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року.

Відповідно до листа (який є публічно доступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18 січня 2018 року на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, використання медичних виробів "Газоаналізатори Alcotest Drager 6810", які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

Окрім того, згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529 "Про державну реєстрацію медичних виробів" Газоаналізатори Drager Alcotest мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, у якого необмежений строк дії.

За змістом п. 5 Розділу 2 Інструкції, саме на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, поліцейський надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 висловлював вимогу про таке, і поліцейським її було проігноровано.

Посилання апелянта на довідку від 26 грудня 2018 року з архіву прогнозу погоди у Вільнянську на понеділок 29 жовтня 2018 року, на думку апеляційного суду, жодним чином не вказують на неточність результатів огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння.

Некоректність зазначення адреси місця проживання свідка ОСОБА_4 у письмових поясненнях останнього, про яку вказує апелянт, не спростовує факту керування ОСОБА_2 автомобілем у стані сп'яніння, та не вказує на недостовірність пояснень зазначеного свідка, оскільки ці пояснення узгоджуються з іншими доказами у справі.

Крім того, при розгляді справи суд заслухав пояснення свідка ОСОБА_6, який підтвердив той факт, що він дійсно був зупинений працівниками поліції і залучений у якості свідка, та в його присутності поліцейські запропонували водію транспортного засобу, вказаного у протоколі, пройти огляд для виявлення стану алкогольного сп'яніння, на що водій погодився. Результат огляду був позитивний - 1, 68 проміле.

Свідок ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, оскільки зі слів свідка ОСОБА_7 проходить строкову службу в Збройних Силах України.

Доводи апелянта про відсутність в матеріалах справи направлення водія на огляд до медичної установи, не вказують на безпідставність складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно і не спростовують висновків суду, в т.ч. і тому, що ОСОБА_2 пройшов такий огляд на місці зупинки транспортного засобу, з його результатами був обізнаний та погодився, у зв'язку із чим у направленні його до медичної установи для проходження огляду не було підстав.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, всі обставини справи і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Вільнянського районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2019 року відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева