Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

5 грудня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_1 - особи, щодо якої винесено постанову, захисника Мастюгіна Д.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мастюгіна Д.І. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 6 листопада 2019 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.11.2019 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 9 серпня 2019 року о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Toyota Corolla" д/н НОМЕР_2 , здійснив зупинку на зупинці громадського транспорту, після чого за наявності ознак наркотичного сп`яніння від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник Мастюгін Д.І. зазначає про порушення суддею місцевого суду норм процесуального права, оскільки справу було розглянуто під час відсутності ОСОБА_1 , що було зумовлено станом здоров`я останнього. При цьому захисник подавав клопотання про відкладення судового засідання з копією листка непрацездатності, зауважив, що ОСОБА_1 був неналежним чином повідомлений про розгляд справи телефонним дзвінком, а не повісткою, у задоволенні якого суд відмовив без наведення мотивів і не відобразив це у тексті постанови. Таким чином його підзахисний був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП.

_______________________________________________________________________

Справа № 33/824/4559/2019 Постанова винесена суддею Левицькою Т.В.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотань сторони захисту про направлення матеріалів справи на додаткове оформлення та виклик свідка - поліцейського ОСОБА_2 . Так, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що він складений о 12:50 годині, в той час як записом нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського підтверджується, що ОСОБА_1 був зупинений о 13:04 годині і о 13:26 годині продовжувалося складання протоколу. Оскільки згідно з ст.256 КУпАП у протоколі зазначаються дата і місце його складання, час вчинення адміністративного правопорушення, ця невідповідність давала підстави вважати, що або у протоколі зазначено невірний час зупинки транспортного засобу, або портативний відеореєстратор неправильно налаштований. Час вчинення правопорушення і складання протоколу, як стверджує захисник, є істотними обставинами, без встановлення яких неможливо всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи. Крім того, необхідність виклику свідка була мотивована і тим, що ОСОБА_1 зупинив один екіпаж, а протокол складався іншим екіпажем, що законом не передбачено.

Про неправильне застосування судом норм матеріального права, як вважає захисник, свідчить те, що поліцейські не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, залучили до оформлення матеріалів справи упередженого свідка, не вели безперервно запис тощо. Відповідно до процедури, встановленої ч.2 ст.266 КУпАП, п.7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція), у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або незгоди з результатом огляду, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я. Однак поліцейські не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, а тому докази порушення останнім вимог п.2.5 ПДР відсутні і вина особи не може ґрунтуватися на припущеннях. Записом відеореєстратора зафіксовано, що один зі свідків, якого залучено для оформлення матеріалів справи, погодився на це після того, як поліцейський повідомив, що до нього буде застосовано адміністративне стягнення, що свідчить про порушення вимог п.6 розділу ІІ Інструкції, згідно з яким не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Опосередковано про невинуватість ОСОБА_1 свідчить те, що він до кримінальної відповідальності не притягувався, в тому числі за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, отримав сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду, у відповідності з яким наркологічні протипоказання до керування транспортними засобами не виявлено, для чого пройшов обстеження. З огляду на викладене захисник просить постанову судді скасувати і закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення захисника Мастюгіна Д.І. і Абрамова О.В., які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено раніше; письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння; записі портативного відеореєстратора.

Оскільки вказані докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Не спростовують таких висновків і пояснення ОСОБА_1 та доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника.

Як пояснив ОСОБА_1 , він був зупинений поліцейським за порушення правил зупинки, чого не заперечував, після цього під`їхав ще один екіпаж поліцейських, один з яких повідомив про підозру стосовно його перебування в стані наркотичного сп`яніння. Цей поліцейський відводив його в сторону і спілкувався з ним не так, як це належить чинити посадовій особі, що поставило його в тупик. Він погодився пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, але йому висунули умову викликати евакуатор для його автомобіля, що було неможливо, адже автомобіль використовувався по роботі. Тому, уточнивши, чи може він пройти огляд самостійно, він у присутності свідків відмовився від огляду і в протоколі зазначив, що пройде його самостійно. В подальшому поїхав до закладу охорони здоров`я, що на просп. Визволителів, 6, який був зачинений, телефонував на спецлінію 102, однак йому не дали інформацію, де він може пройти огляд.

Згідно з ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі - Порядок). На виконання постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року була затверджена вказана раніше Інструкція.

Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з п.9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно з п.7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Оскільки цими нормами передбачено огляд водія на стан наркотичного сп`яніння виключно лікарем у закладі охорони здоров`я з обов`язковим відібранням зразків біологічного середовища для лабораторного дослідження, ОСОБА_1 відмовився їхати до закладу охорони здоров`я у супроводі працівників поліції, а іншого встановленого порядку огляду не передбачено, його пояснення про те, що він намагався пройти огляд самостійно, а так само доводи захисника про відсутність судимості, отримання сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду, не спростовують висновків суду про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого порядку. ОСОБА_5 не навів переконливих доводів, що йому перешкодило поїхати до закладу охорони здоров`я з поліцейськими, а його твердження про нібито висунуту умову викликати евакуатор для свого автомобіля нічим не підтверджені.

З огляду на визначену Порядком та Інструкцією процедуру, посилання захисника на те, що поліцейський повинен був запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд у закладі охорони здоров`я лише у разі відмови пройти його з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу або у разі незгоди з результатами такого огляду, є безпідставними. Не можуть бути враховані і посилання на ч.5 ст.266 КУпАП стосовно недійсності огляду, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився.

Протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст.256 КУпАП, і невелика розбіжність у часі зупинки керованого ОСОБА_1 автомобіля і часі складання протоколу про адміністративне правопорушення, зазначених у самому протоколі та зафіксованих записом відеореєстратора поліцейського, яка не є суттєвою, не може бути підставою для направлення матеріалів справи на додаткове оформлення. Винесення постанови про направлення матеріалів справи на додаткове оформлення Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено, взагалі, і застосовується у виняткових випадках, підстави для чого у цій справі відсутні. До того ж, на запитання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 відповів, що того дня поліцейські зупинили його один раз і склали протокол про адміністративне правопорушення. А тому деяка неузгодженість у часі, яка, серед іншого, обумовлена і тим, що складання протоколу вимагає певного періоду часу, не вплинула і не могла вплинути на всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

З наведених підстав необхідності у виклику як свідка поліцейського ОСОБА_2 не було, і суд апеляційної інстанції також відмовив у задоволенні аналогічного клопотання.

Матеріали справи не містять даних про те, яким екіпажем був зупинений автомобіль, і яким оформлено матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Між тим, згідно з ч.1 ст.12 Закону України "Про національну поліцію" принципом діяльності поліції є безперервність, який полягає у тому, що поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань, передбачених ст.23 цього Закону, до яких відноситься вжиття заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень та припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень.

У будь-якому разі, виявлення адміністративного правопорушення, яке виразилося у порушенні правил зупинки, одним екіпажем патрульної поліції і складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, після виявлення цього правопорушення працівниками патрульної поліції, які входили до складу іншого екіпажу, повністю узгоджується з вказаними вимогами закону.

Стверджуючи про наявність сумнівів у неупередженості свідка, без зазначення його прізвища, який засвідчив відмову ОСОБА_1 від огляду, захисник не оспорює правдивість цих пояснень і під час провадження в справі про адміністративне правопорушення жодного разу не порушував питання про його виклик та допит. Те, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків, підтверджується і відеозаписом. У зв`язку з цим доводи в апеляційній скарзі про те, що поліцейські залучили упередженого свідка, є припущенням захисника, а відтак не приймаються до уваги.

Не вбачає суд апеляційної інстанції і підстав для визнання недопустимим доказом запису портативного реєстратора, оскільки закон не вимагає долучення до матеріалів справи в повному обсязі відеозапису з моменту початку виконання поліцейським службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції до її завершення.

Згідно з ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.2772 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справив суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Про дату і місце розгляду справи ОСОБА_1 і захисник були повідомлені по телефону 04.11.2019 року, що не узгоджується з вимогами ч.1 ст.2772 КУпАП, однак не свідчить про їх неналежне повідомлення, враховуючи, що цей факт ніким не заперечується, мета довести до відома учасників провадження у справі про адміністративне правопорушення інформацію про місце, час і дату судового засідання була досягнута і захисник брав участь у розгляді справи.

Розглядаючи справу під час відсутності порушника, суддя діяв у відповідності з вимогами ст.245 КУпАП, адже завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є не тільки всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, а і своєчасне з`ясування таких обставин, а також запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, що також є метою адміністративного стягнення згідно з ст.23 КУпАП, яке може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення адміністративного правопорушення. При цьому апеляційний суд звертає увагу, що до Шевченківського районного суду м. Києва справа надійшла лише 30.10.2019 року з Солом`янського районного суду м. Києва у зв`язку із задоволенням клопотання сторони захисту про її направлення за підсудністю за місцем проживання ОСОБА_1

І долучена до клопотання захисника копія листка непрацездатності не свідчила про те, що характер захворювання перешкоджав ОСОБА_1 брати участь у судовому розгляді.

При розгляді справи в апеляційному суді ОСОБА_1 отримав можливість реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, а тому допущене суддею місцевого суду порушення норм процесуального права не вплинуло на правильність прийнятого рішення і не може бути підставою для скасування постанови із закриттям провадження у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Мастюгіна Дмитра Ігоровича залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 6 листопада 2019 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн