3/758/4951/19 Категорія
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Отвіновський П. Л., з участю прокурора Київської місцевої прокуратури №7 Павліченко В.О., та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки у місті Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України, у справі про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на посаді заступника начальника Борщагівської дистанції Відокремленого підрозділу Служби колії КП «Київпастранс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

згідно з протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією № 536 від 22 серпня 2019 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника начальника Борщагівської дистанції Відокремленого підрозділу Служби колії КП «Київпастранс», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, суб`єктом декларування, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідно до примітки статті 172-6 КУпАП, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що дійсно, будучи суб`єктом декларування, а саме обіймаючи посаду заступника начальника Борщагівської дистанції Відокремленого підрозділу Служби колії КП «Київпастранс», несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, однак пропуск строку подання пов`язаний з наявністю поважної причини, а саме, з відсутністю нового електронного ключа підпису, який був вручений йому підприємством вже після закінчення строку подання декларації. ОСОБА_1 наполягав на тому, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки він не мав умислу на приховування інформації стосовно отриманого доходу, не переслідував будь-якого корупційного інтересу, не бажав порушувати вимоги фінансового контролю.

Свідок ОСОБА_2 під час розгляду справи повідомив, що він працює в Службі колії КП «Київпастранс» на посаді провідного інженера ВТВ. Зазначив про те, що до нього звертався ОСОБА_1 з проханням допомогти у вирішенні питання подання декларації про доходи за 2018 рік, оскільки йому не вдавалося успішно активувати електронний ключ підпису, а 10 квітня 2019 року ОСОБА_1 вже через його комп`ютер зміг успішно подати декларацію. Також, свідок ОСОБА_2 вказав на те, що йому відомо про факт несвоєчасного вручення КП «Київпастранс» нового електронного ключа підпису ОСОБА_1 , тобто вже після закінчення строків подання декларацій.

Прокурор в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки його вина підтверджується зібраними по справі доказами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , пояснення свідка ОСОБА_2 , висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлені обставини справи, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідно до примітки статті 172-6 КУпАП, подав щорічну декларацію 10 квітня 2019 року, тобто з пропущенням встановленого ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» строку.

Разом з тим, вимогами ст. 280 КУпАП, на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов`язок з`ясувати не лише те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також питання винуватості особи у його вчиненні.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП, де передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків та ст. 11 КУпАП, де вказано, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати.

Зважаючи на те, що законом в диспозиції ч. 2 ст. 172-6 КУпАП не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таку ж думку висловила й судова палата у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, вказала, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 про те, що пропуск строку подання декларації пов`язаний з наявністю поважної причини, а саме несвоєчасним наданням підприємством нового електронного ключа підпису, який був вручений йому вже після закінчення встановленого законом строку подання декларації, оскільки вони підтверджуються листом ТОВ «Центр сертифікації ключів «Україна», відповідно до якого ОСОБА_1 повторно було отримано електронний ключ 01 квітня 2019 року.

Належних і допустимих доказів, які беззаперечно спростовують наявність у ОСОБА_1 умислу на несвоєчасне подання декларації без поважних причин в матеріалах справи немає.

Таким чином, суддею встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторін складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки порушення встановленого строку відбулося з поважної причини, він не бажав його порушити, поза його волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Положення даної статті Конвенції кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів (справа «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI).

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення є за доцільне застосування аналогії кримінального процесуального закону, які як і положення ст. 62 Конституції України вказують на те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наявні в матеріалах докази, які вивчені суддею, не спростовують доводів ОСОБА_1 стосовно його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

За таких обставин, відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником, протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва.

Суддя П.Л.Отвіновський