Справа № 163/2152/18 Провадження № 33/802/15/19 Головуючий у 1 інстанції: Чишій С. С.
Категорія: ст.ст. 471, 472 МК України Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду - Денісов В.П.,

з участю представника митниці - ОСОБА_1,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 09 листопада 2018 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.471 МК України із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень з конфіскацією в дохід держави 1200 доларів США, загальною вартістю 33643,98 гривень, провадження у справі за ст.472 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю у його діях складу порушення митних правил, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 коп. судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_2 визнано винним за те, 21.10.2018 року він, слідуючи з України в Республіку Польща через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС автомобілем «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1, порушив порядок проходження митного контролю у зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи понад встановлену постановою Правління НБУ від 27.05.2008 №148 норму 1200 доларів США, загальною вартістю 33643,98 гривень, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

На вищевказане рішення суду особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, подано апеляційну скаргу, у якій апелянт оскаржує його з мотивів незаконності. Просить змінити постанову суду першої інстанції, виключивши адміністративне стягнення у виді конфіскації 1200 доларів США, загальною вартістю 33643,98 гривень, та повернути йому вилучені кошти. Вказує, що кошти йому потрібні для проведення лікування.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час і місце судового засідання апеляційного суду. Жодних клопотань від нього про відкладення розгляду справи не надходило.

А тому відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника митниці ОСОБА_1, який апеляцію заперечив і просив рішення судді залишити без змін, перевіривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду про наявність у діях ОСОБА_2 складу порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

В своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 пояснив, що перевозив при собі через митний кордон України до Республіки Польща 10000 Євро, тобто в межах дозволеної норми. А 1200 доларів США знаходились в кишені його куртки, які він неправильно перерахував (а.с.6). Також в подальших своїх поясненнях ОСОБА_2 вказав, що перевозив кошти в загальній сумі 10000 Євро та 1200 доларів США з України до Республіки Польща для власних потреб, які жодним чином не приховував і пред'явив їх для огляду. Докази їх незаконного походження відсутні (а.с.17-22)

Таким чином, пояснення ОСОБА_2 повністю спростовують його ж твердження у апеляційній скарзі про те, що кошти в сумі 1200 доларів США йому потрібні були для лікування.

Крім того, як пояснив сам порушник, кошти в сумі 10000 Євро йому було повернуто працівниками митниці і ці кошти не вилучались.

При цьому сам факт вчинення ОСОБА_2 порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України, не оспорюється і в апеляційній скарзі першого.

В силу ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Призначаючи ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд першої інстанції врахував дані вимоги закону.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, місцевий суд при накладенні стягнення відповідно до вимог даної статті врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_2, ступінь та доведеність його вини, відсутність обставин, які обтяжують його відповідальність, і обґрунтовано обрав йому стягнення в межах санкції статті 471 МК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень, з конфіскацією валюти у розмірі 1200 доларів США, загальною вартістю 33643,98 гривень.

Твердження апелянта про безпідставне накладення на нього адміністративного стягнення у виді конфіскації валюти, на думку апеляційного суду, не ґрунтується на законі.

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_2 перемістив через митний кордон України 1200 доларів США, що перевищували дозволену готівку у сумі 10 000 Євро, передбачену постановою правління НБУ від 27.05.2008 року № 148 «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України».

Посилання апелянта на те, що застосування до нього конфіскації майна є порушенням права на повагу до власності, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.

У відповідності до постанови КМУ від 21.05.2012 року № 436 «Про затвердження переліків товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України» готівкова іноземна валюта належить до переліку валютних цінностей, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України.

З огляду на вищенаведене, місцевий суд правильно в межах санкції ст.471 МК України наклав на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу з безальтернативною конфіскацією товарів, які є безпосередніми предметами правопорушення та переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України.

За таких обставин, постанова суду є законною і обґрунтованою, а підстави для її зміни, з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 09 листопада 2018 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов