ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №663/336/19 Головуючий в І інстанції: Пухальський С.В.
Провадження №33/819/121/19 Доповідач: Приходько Л.А.
Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року Херсонський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Приходько Л.А.,

секретар судового засідання Давиденко І.О.,

за участі: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та прокурора Касьяненко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 13 лютого 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_2,

встановив:

Постановою судді Скадовського районного суду Херсонської області від 13 лютого 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн. Стягнено з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20грн.

Відповідно до постанови ОСОБА_2, будучи особою, яка припинила діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави та суб'єктом декларування і відповідальності згідно зі статтею 1, підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно (09.04.2018 о 19.47 год.) та без поважних причин, маючи фізичні та технічні можливості, подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік (після звільнення), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування (https://public.nazk.gov.ua/declaration/7d58bb1b-ef13-41ca-9ef3-fcc53512a37f).

На вказану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2, зазначає, що суд першої інстанції здійснив розгляд справи не об'єктивно і поверхнево, належним чином не мотивував прийняте рішення. Зазначивши, що особою якою був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного із корупцією не надано жодного доказу, наявності або відсутності поважності причини пропуску строку подачі декларації. Включений до адміністративного протоколу запис про відсутність поважних причин, є виключно власним суб'єктивним припущенням особи, якою складено протокол, яке не підтверджено належними та допустимими доказами. Крім того, вказує на те, що електронна декларація не була подана у встановлений законом строк з технічних причин, які фіксувалися під час роботи офіційного веб-сайту НАЗК.

В судовому засіданні ОСОБА_2, приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, підтримав доводи апеляційної скарги.

Прокурор заперечував проти її задоволення.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали адміністративного провадження, перевіривши законність і обґрунтованість винесеної постанови в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржена постанова-скасуванню з таких підстав.

Правопорушення, передбачене частиною першою статті 172-6 КУпАП, є правопорушенням, пов'язаним з корупцією.

Суб'єктивна сторона правопорушень, пов'язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати (недбалість), або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків (самовпевненість), (стаття 11 КУпАП).

Таким чином, для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-6 КУпАП суд мав отримати докази того, що він усвідомлював суспільну небезпечність несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачав настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажав настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставилвся до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

В той же час протоколом №31/2019 про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, складеним 06 лютого 2019 року оперуповноваженим міжрайонного відділу №1 (м.Гола Пристань) Управління захисту економіки в Херсонській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, який відповідно до положень статті 251 КУпАП є доказом в справі про адміністративне порушення та ґрунтується в цій частині на поясненнях ОСОБА_2, встановлено, що ОСОБА_2 був обізнаний про обов'язок після звільнення подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік до 01 квітня 2018 року. Зазначивши, що приблизно з 28 березня 2018 року намагатися увійти до Реєстру з метою подання декларації, проте через постійні збої у роботі реєстру не зміг зайти до особистого кабінету для здійснення відповідних дій, оскільки постійно вказувало на помилку «404», а зміг зайти до Реєстру лише 09 квітня 2018 року. Зауважив про відсутність будь-якого умислу невчасного подання електронної декларації, вважав, що доклав максимум зусиль, проте не зміг вчасно подати декларацію з незалежних від нього обставин.

При цьому, як вбачається із матеріалів адміністративного провадження, посадова особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, а в послідуючому і суд, не врахували пояснень ОСОБА_2 про те, що через постійні збої у роботі реєстру він не зміг зайти до особистого кабінету для здійснення відповідних дій. Зазначена обставина відстрочила можливість подання декларації аж до 09 квітня 2018 року.

Вважаючи наведені вище пояснення ОСОБА_2 голослівними, частина яких визнана навіть посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення та збирала докази в справі про адміністративне правопорушення, суд не зважив на положення діючого в Україні законодавства, відповідно до якого вчинення дій, на які вказував ОСОБА_2, є необхідними для подання декларації, а також, що отримання ним нового електронного цифрового підпису в межах визначеного законом строку для подання декларацій підтверджено належним доказом.

Крім того, суд не врахував, що відповідно до частини 2 статті 251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов'язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В даній справі доводи ОСОБА_2 не перевірено і не спростовано.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 з метою підготовки до чергового етапу електронного декларування 29 березня 2018 року отримав сертифікат електронного цифрового підпису та звернувся до НАЗК про внесення в його дані актуальної інформації щодо зміни поштової скриньки. 31 березня 2018 року на поштову електронну скриньку ОСОБА_2 надійшло повідомлення про зміну поштової скриньки і в цей же день ОСОБА_2 надіслав запит на заміну ЕЦП у Єдиному Державному Реєстрі Декларацій. З повідомлень НАЗК надісланих на поштову електронну скриньку ОСОБА_2 02 квітня 2018 року, 03 квітня 2018 року, 07 квітня 2018 року вбачається, що його заявка на зміну ЕЦП прийнята, однак на час розгляду заявки він не зможе користуватися Реєстром. Запропоновано здійснити вхід до Реєстру зі зміненим ЕЦП через деякий час. 9 квітня 2018 року, після заміни ЕЦП ОСОБА_2 подана декларація.

На думку суду апеляційної інстанції, отримання нового електронного підпису 29 березня 2018 року, звернення до НАЗК про внесення в його дані актуальної інформації щодо зміни поштової скриньки, направлення 31 березня 2018 року запиту на заміну ЕЦП у Єдиному Державному Реєстрі Декларацій, та подання після заміни ЕЦП декларації 09 квітня 2018 року, свідчить про те, що ОСОБА_2 вчиняв послідовні та необхідні дії для виконання свого обов'язку щодо подання декларації, однак не зробив цього вчасно з незалежних від нього (об'єктивних) причин.

Викладені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_2 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП і, відповідно - про відсутність в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, що є самостійною підставою для закриття адміністративного провадження відносно неї згідно із пунктом першим частини 1 статті 247 КУпАП.

На підставі викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а оскаржена постанова - скасуванню із закриттям провадження у адміністративній справі.

Керуючись статтями 247, 254, 268КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 13 лютого 2019 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_2 закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду Л.А.Приходько