ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/9884/18 Головуючий І інстанції
Провадження № 33/818/414/19 ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

про повернення апеляційної скарги

20 березня 2019 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_2, перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2018 року ОСОБА_3Х.А. визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортним засобам строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_3Х.А. на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_3Х.А. адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2018 року.

Також адвокат ОСОБА_5 просить поновити строк для подання апеляційної скарги на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2018 року.

При перевірці матеріалів справи та апеляційної скарги встановлені підстави для її повернення особі, яка її подала.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3Х.А. приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, подавав клопотання, надавав суду пояснення (а.с. 11, 12, 14, 16, 20-23).

Захисник ОСОБА_3Х.А. ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності від 10 серпня 2018 року, копію постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2018 року отримав 10 жовтня 2018 року, про що в матеріалах справи міститься його розписка (а.с. 25).

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання захисника ОСОБА_3Х.А. адвоката ОСОБА_5 вже було предметом розгляду в Харківському апеляційному суді, за результатом якого постановою апеляційного суду від 30 листопада 2018 року в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про поновлення строку на оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2018 року відмовлено.

Апеляційний суду дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 10 ст. 294 КУпАП постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повторне звернення з апеляційною скаргою, клопотанням про поновлення пропущеного строку до суду апеляційної інстанції з підстав, які були предметом розгляду апеляційного суду нормами КУпАП не передбачено.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У рішенні у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03., ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Таким чином, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП прийняття апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 до розгляду не відповідало б ані діючим нормам національного законодавства, ані правовим позиціям викладеним в вищезазначених рішеннях Європейського суду з прав людини.

За таких обставин зазначена апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 294, 295 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Повернути захиснику ОСОБА_3 ОСОБА_4 адвокату ОСОБА_5 апеляційну скаргу на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2018 року.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду ОСОБА_2