ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4600/19 Номер провадження 33/814/1054/19Головуючий у 1-й інстанції Шиян В. М. Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Маліченко В. В., з участю: секретаря судового засідання - Пархоменко Ю. І., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, посвідчення водія: НОМЕР_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано її адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн 20 коп.

Судове рішення мотивовано тим, що 01 серпня 2019 року о 03 год 30 хв. водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Ford» модель «Fiesta», д. н. з. « НОМЕР_2 » по вул. м. Бірюзова 47-а, в м. Полтава, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовилася в присутності двох свідків у КП «Полтавський обласний наркологічний диспансер Полтавської області ради», чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати постанову Київського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2019 року, а провадження по справі закрити в зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

З рішенням районного суду не погоджується, так як останнє є незаконним, оскільки суддею грубо порушено норми КУпАП, Європейської Конвенції з прав людини та практики Європейського суду з прав людини.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, зазначила, що постанова винесена без її участі, чим позбавили її права на захист. Вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнає, повністю заперечує факт керування транспортним засобом в стані сп`яніння та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відзначила, відео надане патрульною поліцією містить ознаки монтажу, запис змонтовано з п`яти кусків, не має характеру безперервності.

Разом з цим, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2019 року, як такий що пропущений з поважних причин.

Дане клопотання мотивує тим, в судовому засіданні участі не приймала, належним чином повідомлена не була, а в день винесення постанови перебувала в зоні митного контролю, оскільки поверталася з ОСОБА_3 .

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення сторін, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Враховуючи те, що розгляд справи відбувався за відсутності ОСОБА_1 в результаті чого остання була позбавлена можливості захищати свої права, апеляційний суд поновлює її право на захист та задовольняє клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження, оскільки були пропущенні з поважних причин.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

П. 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Подія адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та вина особи яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджується дослідженими місцевим судом та наведеними у постанові суду доказами, які були перевірені судом апеляційної інстанції, а саме:

Даними протоколу про адміністративне правопорушення від 01 серпня 2019 року серія ДПР 18 № 325599, в якому зазначено, що 01 серпня 2019 року о 03 год 38 хв водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Ford» модель «Fiesta» д. н. з. « НОМЕР_3 » по вул. М. Бірюзова, 47-а в м. Полтаві з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовилася в присутності двох свідків у КП «Полтавський обласний наркологічний диспансер Полтавської Обласної ради», чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Висновок КП «Полтавський обласний наркологічний диспансер Полтавської Обласної ради» № 277 від 01 серпня 2019 року 04 год 15 хв (а. с. -1).

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 277 від 01 серпня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовилася від медичного огляду в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а. с. -2);

Покази гр. ОСОБА_4 від 01 серпня 2019 року , зі змісту яких вбачається, що 01 серпня 2019 року в його присутності гр. ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. -3).

Покази гр. ОСОБА_5 від 01 серпня 2019 року, зі змісту яких вбачається, що 01 серпня 2019 року в його присутності гр. ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ( а. с. -4).

Відеозаписи, якими зафіксовано зупинку автомобіля «ВІ 8276 ВМ» під керуванням ОСОБА_1 , факт відмови у присутності двох свідків, від проходження на місці установленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «ALKOTEST DRAGER», та висловила свою згоду на проходження зазначеного огляду у відповідній установі (а. с 5).

Вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Також, в судовому засіданні 05 грудня 2019 року гр. ОСОБА_1 , підтвердила факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинення її транспортного засобу, а відносно проходження огляду на стан сп`яніння в ПОДН зазначила, що не відмовлялася, а просто вийшла з приміщення, потім вважала, шо вже необхідність в її проходженні відпала.

Окрім цього, не змогла пояснити, чому вона не повернулася до лікаря для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначене пояснення суд розцінює, як намагання правопорушниці уникнути від будь якого проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів апеляційної скарги про визнання неналежним та не допустимим доказом DVD-диск з нагрудної камери працівника УПП у м. Полтави, оскільки запис складається з окремих частин, розірваних в часі, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимогам п. 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року № 100, після активації нагрудної відеокамери все спілкування повинно бути записане безперервно.

Поряд з тим, згідно з п. 3.6 вказаної Інструкції зазначено, що нагрудні відеокамери не повинні використовуватись, зокрема, під час розмови з іншими поліцейськими та в інший час, коли немає контакту з особами.

В силу п. 5.3. відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції є доступними для ознайомлення громадськості у порядку та у спосіб, встановлені чинним законодавством України та Інструкцією.

З долученого до матеріалів справи DVD-диску записів відеофіксації нагрудної камери працівника поліції (а.с.- 5) вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на спеціальному засобі «Драгер» та після її відмови, запропоновано пройти повний медичний огляду у закладі охорони здоров`я.

Даний відеозапис проводився та оприлюднювався згідно з вимогами чинного законодавства, а отже доводи апеляційної скарги в частині визнання неналежним та не допустимим доказом DVD-диску з нагрудної камери працівника УПП у м. Полтави, є безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що істотних порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», та норм ст. 266 КУпАП допущено не було. З цього приводу доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і на думку апеляційного суду, є такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не спростовують висновки суду про винуватість гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Полтави від 4 жовтня 2019 року щодо неї - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко