Справа № 364/1437/19
Провадження № 3/364/353/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2019 р. суддя Володарського районного суду Київської області Макаренко Л. А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов 09.12.2019 р. від Володарського відділення поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (далі Володарське ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області) зі складеним згідно з вимогами статей 255, 256 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП) протоколом про адміністративне правопорушення від 07.12.2019 р. серії ГР № 205869, стосовно притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює соціальним працівником у Володарському районному територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг), раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно із відомостями зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 07.12.2019 р. об 09:00 год. у смт Володарка по вул. Миру, 25-А, будучи матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання названої дитини, а саме: не вжила заходів та, як наслідок, неповнолітня ОСОБА_2 вживала алкогольні напої, після чого нанесла собі різані рани лівого передпліччя, чим, як зазначено в протоколі, вчинила правопорушення, передбачене частиною першою статті 184 КУпАП.

У судовому засіданні 12.12.2019 р. ОСОБА_1 вину не визнала, надала суду пояснення про те, що працює соціальним працівником з догляду за людьми похилого віку. Напередодні вказаної в протоколі події, а саме 06.12.2019 р. її дочка ОСОБА_3 пішла з дому гуляти, до вечора не повернулася, тому вона стала їй телефонувати, дзвонила всю ніч, проте на дзвінки дочка не відповідала, а ранком додзвонилася до подруги, та повідомила, що ОСОБА_3 у приймальному відділенні лікарні. Також зазначила, що все робить для дитини, піклується про неї, але з огляду на дорослий вік Анфіси (17 років вже виповнилося), тому вона вчиняє власні вчинки, до порад її як матері не прислуховується.

Дочка ОСОБА_1 неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснила в суді, що нанесла собі рани через нервовий зрив, що пов`язаний з її невзаємним коханням, на тепер замислилася над своїм вчинком, вказала, що мам про неї піклується і її вини в тому, що сталося, нема, також зазначила, що не брала до уваги, що за її дії може відповідати її мати. Зараз вона навчається у вищому навчальному закладі, надалі замислиться про свою поведінку.

Залучена до справи начальник служби у справах дітей та сім`ї Володарської районної державної адміністрації Київської області ОСОБА_4 повідомила суд про те, що ця родина відома органу опіки і піклування, але як багатодітна родина, в якій одинока мати виховує чотирьох дітей (на тепер двоє з них вже досягли повноліття). Мати ( ОСОБА_1 ) свої обов`язки по вихованню дітей виконує, жодних нарікань з боку служби до неї немає, в тому числі з приводі події, що сталася з неповнолітньою Анфісою 06-07.12.2019 р., пояснивши, що ОСОБА_3 є досить емоційною, внаслідок цього схильна до вчинення спонтанних і необдуманих вчинків, що складено наперед передбачити і запобігти. До того ж ОСОБА_3 вже закінчила школу, навчається у вищому навчальному закладі, тож вже веде доросле життя, на яке ОСОБА_1 складно вплинути, тим більше ОСОБА_3 за своїм складом характеру є такою дитиною, що не розкривається перед матір`ю, яка все ж старається належно виховувати своїх дітей. Тому служба просить не притягувати її до відповідальності, зі свого боку сприятиме наданню допомоги цій родині, а саме щодо можливості консультування Анфіси з психологом для вирішення і розв`язання її психоемоційного стану.

Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 р. у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, не з`явився.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та інших учасників справи, дослідивши відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення і доданих до нього матеріалах, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (статті 252 КУпАП), вирішуючи справу, суд виходить з такого.

Національне законодавство України покладає на батьків обов`язки утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя (стаття 51 Конституції України, стаття 150 Сімейного кодексу України). Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини визначені також Законом України «Про охорону дитинства», зокрема згідно з приписами статті 12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя тощо.

Частиною першою статті 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

За визначенням частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП); адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (стаття 11 КУпАП).

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний насамперед з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 251 КУпАП).

При цьому частина друга статті 251 КУпАП покладає обов`язок щодо збирання доказів саме на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі № 204/2352/16-а).

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення до згаданого протоколу про адміністративне правопорушення додано рапорт оперативного чергового Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області від 07.12.2019 р. за № 2691 про повідомлення швидкої медичної допомоги щодо нанесення собі тілесних ушкоджень невідомою особою (як надалі встановлено неповнолітньою ОСОБА_5 ), довідку КНПВРР «Володарська районна лікарня» від 07.12.2019 р. № 58 щодо різаних ран лівого передпліччя у ОСОБА_2 , 2002 р.н., та довідку № 1 від 07.12.2019 р. про її клінічне обстеження на стан сп`яніння особи.

Наведені докази, на переконання суду, підтверджують лише обставини щодо нанесення неповнолітньою ОСОБА_5 собі тілесних ушкоджень, що не заперечувалося учасниками справи, проте жодним чином не стосуються та не доводять будь-яких фактів невиконання її матір`ю ОСОБА_1 передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання цієї неповнолітньої дитини, що є необхідними умовами і складовими елементами об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП та які визначені диспозицією цієї статті.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися, зокрема, на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62 Конституції України).

Доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість доведено поза розумним сумнівом. При цьому розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності (пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»).

З огляду на усе наведене та дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, взявши до уваги покази учасників справи ( ОСОБА_1 та її неповнолітньої дочки ОСОБА_2 ), а також позицію органу опіки і піклування, суд дійшов до висновку, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП не доведено передбаченими законом належними і допустимими доказами.

За таких обставин суд вважає, що провадження у цій справі слід закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП, оскільки матеріалами справи не доведено належними і допустимими доказами її винуватість у вчиненні цього правопорушення.

Керуючись частиною першою статті 184 КУпАП та статтями 7, 9, 245-247, 251, 252, 256, 276, 277, 279, 280, 283, 284, 287-289, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.

Копії цієї постанови суду направити до Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області та прокурору до відома.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначеного десятиденного строку, встановленого для її оскарження.

Суддя Л. А. Макаренко

Постанова набрала законної сили з "_____" __________20__ року.

Строк предявлення постанови до виконання три місяці.