Номер провадження 33/816/435/19 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,з участю секретаря судового засідання Козупиці М.В., за участю ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Лопаткіна О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 вересня 2019 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ),

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови, 08 серпня 2019 року о 15:57 год. у м. Суми по пр. Шевченка, біля б.4, водій ОСОБА_1 курував т/з ВАЗ 2106, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння очей, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у лікаря нарколога в СОНД (висновок №2685 від 08.08.2019 р.), чим порушив п.2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, таким чином своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КПАП України.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з даною постановою судді, посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, принципу законності та верховенства права, а також порушення його права на захист, та просить скасувати постанову судді, а справу закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, зазначає, що при складенні протоколу 08.08.2019 р. відносно нього про притягнення до адміністративної відповідальності не було залучено двох свідків. Тому вважає, що цей протокол складений без дотримання положень процесуального закону, що тягне за собою визнання цього доказу недопустимим, внаслідок чого інші докази у справі є нікчемними.

Стверджує, що він не відмовлявся проходити огляд як на місці зупинки, так і в лікарні, однак бажав пройти такий огляд у присутності захисника.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові суду, підтверджується зібраними доказами, які були всебічно, повно досліджені судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 169384 від 08 серпня 2019 року, який за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП і сумнівів не викликає (а.с.1); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2685 від 08.08.19 р., відповідно до якого ОСОБА_1 від здачі аналізу на наркотичні речовини категорично відмовився (а.с. 2), постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 02 травня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і до нього було застосовано стягнення (а.с. 4), відеозаписом (а.с. 5), а також іншими матеріалами справи, належним чином дослідженими суддею.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, поліцейським відповідно до вимог вказаних нормативно-правових актів було доставлено ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак, останній ухилився від проходження огляду. Дані обставини зафіксовані у вищезазначеному висновку № 2685 від 08.08.19 р. лікаря, який проводив обстеження ОСОБА_1 та у зв`язку з цим щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Не є такими, що заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 щодо незалучення свідків при притягненні його до відповідальності, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Отже, присутність свідків при огляді особи в медичному закладі не передбачена.

При цьому, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння об`єктивно підтверджений висновком лікаря відповідного закладу охорони здоров`я, який є третьою, фактично незаінтересованою, неупередженою і безсторонньою особою.

Апелянтом не надано належних доказів оскарження у встановленому законом порядку дій лікаря під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, а також визнання недійсним чи скасування висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином, вказаний Висновок є належним доказом встановлення відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи апеляційним судом була допитана, в якості свідка, фельдшер Сумського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_2 , яка 08 серпня 2019 року проводила огляд ОСОБА_1 на визначення стану наркотичного сп`яніння, яка показала, що в зазначений час при огляді ОСОБА_1 , нею було відмічено, що останній мав мляву рухову сферу, мляву міміку. При цьому, зі слів останнього він вживав 3-4 місяці назад наркотичні засоби. ОСОБА_1 було запропоновано здати аналіз сечі на наркотичні речовини. Проте, на протязі до трьох годин ОСОБА_1 пив воду, гуляв, однак у кінцевому підсумку від здачі вказаного аналізу відмовився.

З огляду на викладене, порушень вимог ст. 266 КУпАП при проведенні огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння не встановлено.

Апеляційний суд не знаходить порушення права ОСОБА_1 на захист через відсутність захисника при пропонуванні йому проходження огляду на стан сп`яніння, на що останній посилається в апеляційній скарзі.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, такий складений в присутності ОСОБА_1 , йому було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції, ст. 268 КУпАП, останній даний протокол власноручно підписав та надав свої письмові пояснення, копія протоколу йому була вручена. При цьому, в протоколі ним не зазначалось про необхідність захисника при проведенні процедури огляду на стан сп`яніння.

Будь яких підстав вважати, що протокол про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , як доказ, що є недопустимим на підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, не встановлено.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП , враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, що відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи викладене вважаю, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуМатус В. В.