Справа № 316/434/19
Провадження № 3/316/128/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2019 рік м.Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Куценко М.О., розглянувши адміністративну справу відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3/11 в м. Енергодарі Запорізької області,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Енергодарського міського суду Запорізької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 від 03.03.2019 року серії БД №241228 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу в 15 год. 05 хв. 03.03.2019 року в м. Енергодар по вул. Молодіжна біля магазину «Делікат» ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. Медичний огляд на стан алкогольного спяніння пройшов у приймальному відділенні СМСЧ №1, висновок №95, чим порушив вимоги п.2.9.а. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не визнав, пояснивши, що 03 березня 2019 року приблизно з 12-00 до 14-00 год. він відпочивав в кафе «Абсолют», розташованому на Набережній в м. Енергодар. Знаючи, що буде вживати алкогольні напої, завчасно попросив свого товариша ОСОБА_2, покерувати його автомобілем НОМЕР_2 та повозити його. Під час знаходження в кафе, йому зателефонували знайомі та запропонували приїхати до них в гості на вул. Молодіжна. За кермом автомобіля був його товариш ОСОБА_2, який не вживав алкогольних напоїв, а він сів в автомобілі на пасажирське сидіння. Їдучі в гості, він запропонував купити солодкого та напоїв, для чого зупинитися біля магазину «Делікат» по вул. Молодіжна в м. Енергодар. ОСОБА_2 погодився, зупинився та пішов в магазин. Тривалий час, хвилин 20-30, ОСОБА_2 не було, і в цей час він знаходився в автомобілі. В цей час проходив біля автомобіля ще один його знайомий, ОСОБА_3, який привітався з ним. Декілька хвилин вони поговорили, і він пішов. Коли розмовляли, гучно грала музика в автомобілі, він намагався зробити тихіше, почав крутити кнопку звуку, яка впала на місце під сидіння водія. Він хотів виключити автомобіль, і у нього випали ключі. Після того, як ОСОБА_3 пішов, він перейшов на місце водія з метою знайти кнопку з автомагнітоли та ключі від автомобіля, які впали під сидіння. Коли він шукав впадені речі, підійшли працівники поліції. На їх запитання, чи вживав він алкогольні напої, він розповів, як все було, що він не керував автомобілем, сказав що це підтвердить його товариш, який керував автомобілем і вийшов в магазин. Працівники поліції, дізнавшись, що він є власником автомобілю, іншого чути не хотіли, та наказали йому негайно сісти в їх автомобіль та поїхати в СМСЧ. При цьому, вони поспішали, та сказали, що його товариш і пригляне за його автомобілем.

Аналогічні пояснення надав у судовому засіданні свідок ОСОБА_2, який вказав, що 03 березня 2019 приблизно з 12-00 год. до 14-00 год. він був в кафе «Абсолют» на Набережній в м. Енергодарі разом з ОСОБА_1. Віктор попросив повозити його на його автомобілі НОМЕР_2 в якості водія, тому що планував випити трохи спиртного. Він не вживав спиртних напоїв. Тому погодився, так як раніше ОСОБА_1 теж виручав його з деяких питань. У кафе ОСОБА_1 подзвонили знайомі і запропонували приїхати до них в гості на вул. Молодіжна. Вони виїхали з кафе, за кермом автомобіля був він, ОСОБА_1 сів в автомобіль на пасажирське сидіння. Під час поїздки ОСОБА_1 запропонував купити що-небудь до столу, для чого зупинитися біля магазину «Делікат» по вул. Молодіжна в м. Енергодар. Він погодився, зупинився, включив ручне гальмо. Так як грала музика, він не вимикав автомобіль. Віктор дав йому грошей і він пішов в магазин. Це було вдень, приблизно в 14-30 год. У магазині він був близько півгодини, так як була черга. Коли він ішов в магазин, ОСОБА_1 залишався в автомобілі, сидячи на пасажирському сидінні. Коли він виходив з магазину, побачив, як ОСОБА_1 посадили в поліцейський автомобіль і кудись повезли. Він підійшов до автомобілю, який вже був зачинений, після чого пішов додому.

Свідок ОСОБА_3, у судовому засіданні вказав, що 03 березня 2019 року біля 15-00 год. він проходив біля магазину «Делікат» по вул. Молодіжна в м Енергодар і побачив свого знайомого ОСОБА_1, який сидів на пасажирському сидінні в своєму автомобілі ВАЗ, номер якого не памятає. Автомобіль був заведений, в ньому голосно грала музика. Віктор спробував зробити тихіше, у нього випала кнопка з магнітоли, після чого він почав крутити ключі в замку запалювання, автомобіль вимкнувся, але у ОСОБА_1 випали ключі під водійське сидіння. Вони пару хвилин поговорили, ОСОБА_1 сказав, що у нього сьогодні програма «відпочинок», і його товариш скупляється в «Делікаті». Свідок поспішав, тому розмовляв недовго, і пішов. Що було далі, йому не відомо.

Дослідивши надані до суду матеріали, вислухавши заперечення ОСОБА_1, показання свідків, оцінивши докази, суд приходить до наступного:

Згідно протоколу дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП повинна ґрунтуватись на всебічному, повному і обєктивному дослідженні обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, протокол про адміністративне правопорушення не може бути достатнім «поза розумним сумнівом»доказом на підтвердження вини особи в скоєні вказаного адміністративного правопорушення, зважаючи на ті обставини, що особа яка притягається до адміністративної відповідальності не визнає своєї вини, а будь-які інші докази відсутні.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що будь-які свідки правопорушення та докази вчинення правопорушення, а саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом відсутні, при цьому особа яка притягується до адміністративної відповідальності факт керування транспортним засобом повністю заперечує. Будь-які свідки вчинення ОСОБА_1 правопорушення відсутні. Разом з тим, допитані в судовому засіданні свідки, обєктивно підтверджують показання ОСОБА_1 надані в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що протокол вказує на наявність лише припущень щодо вини ОСОБА_1, наявність його вини у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України документально не підтверджено належними та допустимими доказами, що в сукупності свідчить про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути заходу впливу в звязку і адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Водночас при складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме на посадову особу, яка його складає, покладається обовязок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Більше того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи ратифікацію Законом України від 17 .07.1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 07.10.1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, враховуючи відсутність в матеріалах адміністративної справи інших належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, а також враховуючи наявність доказів, які не підтверджують, а навпаки спростовують обставини зазначені в протоколі, щодо здійснення керування останнім транспортним засобом, суд приходить до висновку, щодосліджені в судовому засіданні обставини вказують на відсутність правових підстав для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП..

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає за необхідне закрити провадження у справі у звязку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Енергодарський міський суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М. О. Куценко