Справа № 605/546/19
ПОСТАНОВА
"06" грудня 2019 р. Суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області Горуц Р.О. розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
громадянина України,
працюючого директором
ТзОВ «Підгаєцька будівельна компанія»,
проживаючого в АДРЕСА_1
за ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-
Управлінням Держпраці у Тернопільській області в суд направлено матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення № ТР 1172/414/АВ/П/ПТ від 04 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 перебуваючи на посаді директора товариства з обмеженою відповідальністю «Підгаєцька будівельна компанія», за місцем здійснення діяльності, в період з червня по жовтень 2019 року, вчинив адміністративне правопорушення за ознаками ч.3 ст.41 КУпАП.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності була належним чином повідомлена про час та місце розгляду даної справи у відповідності до вимог ст. 277-2 КУпАП, проте в судове засідання не з`явилась. Крім того, ОСОБА_1 через канцелярію суду подано клопотання про розгляд справи у його відсутності, у зв`язку з неможливістю явки в судове засідання через виробничі потреби, а також клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, яке просить задовольнити.
Відповідно до диспозиції ч.3 ст.41 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.
Нормами ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Судом встановлено, що наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 № 1338, відповідно до пункту 4 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, пункту 24 Порядку здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295, затверджено форми документів, які оформляються при виявленні службовими особами порушень, під час здійснення такими особами заходів державного нагляду та контролю зокрема: за додержанням законодавства про працю, серед яких: акт інспекційного відвідування, припис, вимога, протокол про адміністративне правопорушення та інші.
Відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року (справа №826/8917/17), постанова Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295, якою було затверджено Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю та Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, а також відповідно до якої Міністерством соціальної політики України 18 серпня 2017 року було винесено наказ за №1338 про затвердження форм документів, зокрема: форми акта інспекційного відвідування, протоколу про адміністративне правопорушення, тобто форми документів на основі яких і було оформлено даний адміністративний матеріал, визнана нечинною.
Також, встановлено, що 04 жовтня 2019 року, тобто на момент проведення інспекційного відвідування інспектором праці, ТзОВ Підгаєцька будівельна компанія, чинною є постанова Кабінету Міністрів України №823 від 21 серпня 2019 року, якою було затверджено порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі порядок-1) та порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю (далі порядок - 2).
Змістом пункту 4 Порядку - 1 який, як зазначено вище було затверджено постановою КМ України №823 від 21 серпня 2019 року, визначено, що форми акта інспекційного відвідування (невиїзного інспектування), в якому визначається перелік питань, що підлягають інспектуванню, довідки про стан додержання законодавства про працю, припису, вимоги інспектора праці затверджуються Мінсоцполітики.
Підпунктом 3 пункту 14 Порядку - 1 передбачено, що під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право не допускати інспектора до проведення інспекційного відвідування у разі, якщо: на офіційному веб-сайті Держпраці не оприлюднено рішення Мінсоцполітики про затвердження форми акта інспекційного відвідування.
Як вбачається із офіційного веб-сайту Державної служби України з питань праці, рішення Міністерства соціальної політики України про затвердження форми акта інспекційного відвідування, яке б було прийняте відповідно до чинної постанови КМУ №823 від 21 серпня 2019 року, не оприлюднено, що дає всі підстави вважати, що акт інспекційного відвідування від 04 жовтня 2019 року стосовно директора ТзОВ «Підгаєцька будівельна компанія» ОСОБА_1 та протокол про адміністративне правопорушення, які є предметом розгляду даної справи, було оформлено без дотримання норм чинного законодавства.
У протоколі про адміністративне правопорушення №ТР 1172/414/АВ/П/ПТ стосовно ОСОБА_1 , не внесено жодних відомостей стосовно службового посвідчення інспектора праці Погаратого А.Л.
В силу ч.ч.1-3 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Положенням ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За змістом ст.ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів справи видно, що органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не встановлено точного часу вчинення правопорушення, свідків правопорушення, не було опитано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Змістом частини другої ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку, та частини першої ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Хоча приписи КУпАП не передбачають такої форми рішення, як обвинувальний вирок суду, саме постанова про накладення адміністративного стягнення за своєю правовою природою є тотожним процесуальним документом.
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».
Таким чином, беручи до уваги те, що ч.3 ст.41 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення правопорушення, за яке передбачене покарання у виді штрафу в розмірі від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд вважає за необхідне застосовувати стандарти Європейського Суду з прав людини, притаманні кримінальному провадженню.
При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України"). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Управлінням Держпраці у Тернопільській області не представлено належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог ч.3 ст.24 КЗпП України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 КУпАП.
З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, в розумінні вимог ст.251 КУпАП, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, поза розумним сумнівом.
Доктрина «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульована Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України».
Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»).
На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.
У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.
У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.
У зв`язку з вищенаведеним, суд вважає, що докази одержані інспектором праці з порушенням порядку, встановленого законом є недопустимими, а тому суд не бере їх до уваги.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, а тому провадження, у даній справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.
На підставі наведенного, керуючись ст.ст. 41 ч.3, 247 п.1, 251, 252, 268, 283, 284 ч.1 п.3,ч.2 КУпАП, суд, -
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.41 КУпАП провадженням закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Суддя: Р. О. Горуц