Справа № 199/9815/19
ПОСТАНОВА

іменем України

11.12.2019 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зі слів працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

за участю: ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27.11.2019 о 15:54 годині, знаходячись за місцем проживання по АДРЕСА_1 , порушив п. 3 Термінового заборонного припису стосовно кривдника, який був виписаний 23.11.2019 терміном на 10 діб та вчинив відносно вітчима ОСОБА_2 домашнє насильство контактував з постраждалим: хватав за руки та шию, нецензурно лаявся.

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнав свою вину.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, повністю підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 296451 від 27.11.2019, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлений про що свідчить його підпис в протоколі;

- письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), беручи до уваги, що як ч. 2, так і ч. 1 ст. 1732 КУпАП передбачають можливість накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Враховуючи, що ЄСПЛ поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається з дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню, де з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється провадження.

Так, уповноважена посадова особа Національної поліції, складаючи у відношенні ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, виходила з того, що він раніше притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Проте такий висновок посадової особи Національної поліції не підтверджується доказами, зібраними у справі та ними ж спростовується, у зв`язку з чим кваліфікація дій ОСОБА_1 за частиною 2 є невірною, оскільки ОСОБА_1 станом на 27.11.2019 не був особою, яку протягом року було піддано стягненню за ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, оскільки станом на 27.11.2019 ОСОБА_1 вважається особою, яку протягом року не було піддано адміністративному стягненню за ст. 173-2 КУпАП, тому в його діях відсутня кваліфікуюча ознака адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, як «ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті».

В той же час, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, встановлено, що 27.11.2019 ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За таких обставин дії ОСОБА_1 , враховуючи межі складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, повинні бути вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і така перекваліфікація в межах однієї статті, тобто з ч. 2 на ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, покращує його становище.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , який зі слів працевлаштований, ступінь його вини, приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, вважаю за необхідне накласти ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 20 (двадцять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 (триста сорок) гривень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко