Справа № 525/1340/18
Провадження №3/525/20/2019

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2019 року сел. ОСОБА_1

Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Великобагачанського відділення поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП

ОСОБА_2, 11 квітня 1991 року

народження, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1

Великобагачанського району Полтавської області,

працюючого апаратником ТОВ «Білагро»,

ідентифікаційний номер суду не відомий, протягом року до

адміністративної відповідальності не притягувався, -

в с т а н о в и в :

29 жовтня 2018 року о 40 хвилині на першу годину водій ОСОБА_2 в селищі Велика Багачка Полтавської області по вулиці Тітова, 12 керував транспортним засобом-автомобілем ВАЗ-2108, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожними. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків. Отже, водій ОСОБА_2 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні 28.11.2018 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 свою вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення не визнав та суду пояснив, що у вечірній час 28.10.2018 року він з друзями на автомобілі НОМЕР_2 під його керуванням приїхали в селище ОСОБА_1 Полтавської області і стояли на площадці біля магазину «Монарх». Його друзі розпивали спиртні напої, а він спиртного не вживав, він пив безалкогольне пиво, випив приблизно 2,5 л безалкогольного пива і потім вже вночі, 29.10.2018 року вони всі сіли в автомобіль, він сів за кермо і вони поїхали до санаторію «Псел», де зупинилися біля воріт і в салоні хлопці продовжували вживати спиртне. Через деякий час до них підїхали працівники поліції, попросили його надати документи на автомобіль та посвідчення водія і запитали, чи вживав він спиртні напої. Він відповів, що вживав лише безалкогольне пиво. Працівники поліції запропонували йому продути при свідках алкотестер драгер, однак він відмовився, пояснивши це тим, що він спиртних напоїв на вживав та тим, що він не має досвіду спілкування з працівниками поліції, оскільки в такі ситуації раніше не потрапляв. В подальших судових засіданнях ОСОБА_2 вказував, що він не керував автомобілем в стані спяніння, він пив пиво в автомобілі, який стояв біля санаторію, що не заборонено законодавством. Вважає, що працівниками поліції не доведено того, що він керував автомобілем як водій в стані спяніння, а відмову від проходження огляду на стан спяніння мотивував відсутністю життєвого досвіду спілкування з працівниками поліції; просив суд закрити справу за недоведеністю працівниками поліції його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_2, допитавши свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дослідивши сукупність наявних матеріалів справи та переглянувши в судових засіданнях 12.12.2018 року та 25.01.2019 року наявний відеозапис з відеореєстратора патрульного автомобіля та з нагрудної камери патрульного поліцейського (в обсязі, який наданий суду органом Нацполіції) в їх взаємозвязку і давши цим доказам належну оцінку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 29 жовтня 2018 року серія БР №062168, де зазначені обставини вчинення водієм ОСОБА_2 адміністративного правопорушення та уповноваженим поліцейським вказано, що 29 жовтня 2018 року о 00 год. 40 хв. водій ОСОБА_2 в селищі Велика Багачка Полтавської області по вулиці Тітова, 12 керував автомобілем НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожними та в порушення п.2.5 ПДР України від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків (а.с.1); як вбачається з напису у графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності», ОСОБА_2 власноручно написав про те, що 29.10.2018 року він керував автомобілем НОМЕР_2 та цього числа вживав безалкогольне пиво обємом 2,5 л; в судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив, що даний запис у протоколі про адміністративне правопорушення здійснений ним особисто під час складення даного протоколу, працівники поліції будь-якого тиску чи примусу на нього не здійснювали;

- письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 від 29 жовтня 2018 року (тобто які складені одразу після зупинення на місці біля санаторію «Псел» в сел. Велика Багачка Полтавської області), в яких він підтвердив факт свого керування у вечірній час 29 жовтня 2018 року автомобілем НОМЕР_2 в сел. Велика Багачка Полтавської області та підтвердив факт того, що він того вечора випив 5 пляшок по 0,5 л кожна безалкогольного пива і був зупинений працівниками поліції, при цьому, він добровільно відмовився від проходження огляду на стан спяніння в присутності двох свідків (а.с.2); вбачається, що ОСОБА_2 власноручно вказав, що пояснення з його слів записані вірно та ним прочитані;

- письмовими поясненнями громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 29 жовтня 2018 року, зі змісту яких вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_2 цього числа на пропозицію працівників поліції пройти тест на алкоголь, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на пристрої «Драгер (а.с.а.с.3-4);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 29.10.2018 року серії НК №234519 відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.126 КУпАП (яка набрала чинності) (а.с.5); зі змісту цієї постанови також вбачається «поза розумним сумнівом», що ОСОБА_2 здійснював керування транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_2 у нічний час о 40 хвилині на першу годину 29.10.2018 року по вулиці Тітова, 12 в селищі Велика Багачка Полтавської області; також з напису на даній постанові вбачається, що ОСОБА_2 власноручно здійснив напис про те, що цього числа він керував автомобілем та не мав посвідчення водія; під час судового розгляду справи ОСОБА_2 підтвердив здійснення цього напису на постанові ним власноручно та вказав, що на даний час він сплатив штраф за вчинене адміністративне правопорушення;

- показаннями допитаного в судовому засіданні 25.01.2019 року в якості свідка слідчого СВ Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5, який, будучи попередженими судом про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України вказав, що у нічний час з 28 на 29 жовтня 2018 року він у складі слідчо-оперативної групи на службовому автомобілі Рено-Дастер під керуванням поліцейського ОСОБА_8 поверталися в селище ОСОБА_1 з проведення огляду місця події за фактом вживання злочину в с. Степанівка Великобагачанського району Полтавської області. Під час руху майже доїжджаючи до селища ОСОБА_1 поліцейському ОСОБА_8 хтось зателефонував на мобільний телефон та повідомив, що компанія молодих людей розпивала спиртні напої біля магазину «Монарх» і на автомобілі ВАЗ-2108 вони поїхали в сторону санаторію. Рухаючись по вулиці селища вони зустріли даний автомобіль ВАЗ-2108, однак поки розвернулися, цей автомобіль на декілька хвилин випав з поля їх зору, вони почали їздити по селищу та за його межі з метою зустріти цей автомобіль та перевірити на можливу причетність водія до керування транспортним засобом у стані спяніння. Вони проїхали до повз шлюз до повороту на с. Мала Решетилівка, потім розвернулися і вже поверталися до райвідділу поліції в селище ОСОБА_1, коли побачили, що зі сторони селища ОСОБА_1 їм назустріч проїхав цей автомобіль. Вони почали розверталися і попрямували у напрямку, куди рухався цей автомобіль (по задній габаритних вогнях) вони зрозуміли, що він їде в напрямку санаторію «Псел». Підїхавши до санаторію він побачив, що цей автомобіль ВАЗ-2108 вже стоїв біля воріт санаторію, в салоні знаходилися молоді чоловіки з явними ознаками алкогольного спяніння, за кермом автомобіля сидів ОСОБА_2, який на їхнє прохання надав техпаспорт на автомобіль, а посвідчення водія не надав, пояснивши, що забув вдома. Під час спілкування зясувалося, що водій ОСОБА_2 має явні ознаки алкогольного спяніння, оскільки було чути запах алкоголю з його ротової порожнини; на їх пропозицію пройти тест на алкоголь в присутності двох свідків ОСОБА_2 відмовився. Спочатку ОСОБА_2 говорив, що він спиртного не вживав, але через деякий час почав розповідати, що пив лише безалкогольне пиво;

-переглянутим в судових засіданнях 12.12.2018 року та 25.01.2019 року відеозаписом (диск з відеозаписом з нагрудної камери та реєстратора патрульного автомобіля доданий працівниками поліції до матеріалів справи, містить чотири файли, придатних для перегляду і даний диск знаходиться на аркуші 16 справи), з якого чітко та «поза розумним сумнівом» вбачається, що під час руху патрульного поліцейського автомобіля Рено-Дастер по вулиці селища ОСОБА_1 Полтавської області було виявлено легковий автомобіль з увімкненим світлом фар, який рухається назустріч даному патрульному автомобілю, цей патрульний автомобіль здійснив розворот і поїхав в напрямку руху, куди направився той зустрічний легковий автомобіль (який це був легковий автомобіль через якість зйомки не вбачається); в подальшому вбачається, що автомобіль НОМЕР_2 стоїть біля воріт санаторію «Псьол» по вулиці Тітова в селищі Велика Багачка Полтавської області, працівник поліції ОСОБА_8 підійшов до нього та представився громадянину, який сидів на кермом, запитав, хто є водієм, на що ОСОБА_2 відповів, що він є водієм цього автомобіля і на прохання поліцейського надав йому технічний паспорт на даний транспортний засіб, пояснивши, що посвідчення водія забув вдома; вбачається, що на неодноразові запитання поліцейського про те, чи вживав він спиртне і чи керував автомобілем ОСОБА_2 спочатку говорив, що алкоголю не вживав і ніякого спиртного взагалі не пив, однак потім повідомив, що він вживав лише безалкогольне пиво, припустивши, що від нього може бути «перегар» та у розмові вказав фразу, що «ми приїхали сюди»; під час спілкування з поліцейським ОСОБА_8 ОСОБА_2 не говорив, що хтось із його знайомих міг керувати автомобілем ВАЗ-2108, коли вони приїхали до санаторію «Псел». В подальшому, на пропозицію працівників поліції пройти тест на алкоголь ОСОБА_2 відмовився, після чого були запрошені двоє свідків, які назвали себе і в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан спяніння в установленому порядку.

В цьому контексті слід відмітити, що на запитання головуючого у справі (після дослідження письмових матеріалів справи та неодноразового перегляду в судовому засіданні наявного відеозапису) про те, чим може пояснити ОСОБА_2 запах алкоголю з його ротової порожнини станом на час його зупинення працівниками поліції (працівниками поліції було запитано у водія на місці про те, чи вживав він спиртні напої), особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 відповів, що допускає, що цей запах міг бути після вживання ним того вечора безалкогольного пива у кількості близько 2,5 літри, однак він вказував, що він не був у стані спяніння, так як відчував себе добре, а свої мотиви відмовити від проходження тесту на алкоголь на місці зупинення, під час судового розгляду справи ОСОБА_2 пояснив тим, що він не керував автомобілем в стані спяніння та тим, що раніше він в такі ситуації з працівниками поліції не потрапляв і не вміє вести з ними діалог.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації №R (91) 1 Комітету ОСОБА_9 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться у вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 278 КУпАП визначає умови підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно даної норми, орган, (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Пунктом 1.10. Правил дорожнього руху визначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету ОСОБА_9 України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення, зокрема, стану алкогольного спяніння.

Також, пункт 2.9 а ПДР України прямо та категорично забороняє керування транспортними засобами в стані, зокрема, алкогольного спяніння.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 цієї Інструкції, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови (п.2 цієї Інструкції). Отже, виходячи з викладеного, саме відповідний поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції, зокрема, і при зупинці транспортного засобу та в ході спілкування з водієм конкретного транспортного засобу, мав підстави вважати, що особа (водій) за певними вказаними в п.3 Інструкції ознаками перебуває у стані спяніння.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан спяніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоровя. Тобто, аналіз положень п.6 Інструкції містить можливість альтернативності огляду водія на стан спяніння і не визначає імперативність чи послідовність такого огляду, як наприклад, положення п.8 Інструкції, що лише у випадку ДТП регламентує обовязковість проведення огляду на стан спяніння лише у закладі охорони здоровя.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП встановлює юридичну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого спяніння.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Також в пункті 42 рішення "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення ЄСПЛ у справі "Руїз Торійа проти Іспанії" від 09.12.1994 р.). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення у справі "Артіко проти Італії" від 13.05.1980 р.). Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (п.33 рішення у справі "Дюлоранс проти Франції" від 21.03.2000 року; пп.32 рішення у справі "Донадзе проти Грузії" від 07.03.2006 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.23 та п.25 рішення у справі "Проніна проти України" від 18.07.2006 року вказав, що суди зобов'язані давати обґрунтування своїх рішень за аргументами, які сторона може представити в суд, та проаналізувати позов з точки зору цих аргументів.

Також, суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Аналіз положень п.2.5 та п.2.9 Правил дорожнього руху України в сукупності та в тісному системному взаємозвязку з пунктами 2,3,6,7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції свідчить про те, що в даній конкретній ситуації, яка склалася 29 жовтня 2018 року о 40 хвилині на першу на вулиці Тітова, 12 в сел. Велика Багачка Полтавської області з участю водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_2, відповідна уповноважена посадова особа Національної поліції (в даному випадку поліцейський СРПП №4 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8) мав право за відповідних виявлених ним ознак алкогольного спяніння вищевказаного водія запропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці із застосування приладу «Драгер» в установленому порядку (що ним і було зроблено згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, який посвідчено відповідними написами, це ж вбачається зі змісту письмових пояснень громадян та слідує з переглянутого в судовому засіданні відеозапису з місця зупинення водія ОСОБА_2В.).

В сукупності досліджених доказів у справі, в т.ч. відомостей, отриманих в процесі перегляду відеозапису з відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери патрульного поліцейського, суд не погоджується з посиланнями особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_2 про те, що він у нічний час 29.10.2018 року в селищі Велика Багачка Полтавської області по вулиці Тітова не керував як водій автомобілем НОМЕР_2 і протокол відносно нього працівниками поліції за ч.1 ст.130 КУпАП складений безпідставно, оскільки дані, що викладені у протоколі стосуються вчиненого водієм ОСОБА_2 адміністративного правопорушення (саме щодо порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України) і стосуються грубого правопорушення у сфері транспорту, а обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, знайшли своє обєктивне підтвердження в ході судового розгляду вказаного адміністративного протоколу щодо ОСОБА_2 Також, первинними письмовими поясненнями ОСОБА_2, які записані від його імені з його слів, його показаннями в судовому засіданні 28.11.2018 року, показаннями допитаних свідків у справі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та обєктивними даними відеозапису з реєстратора патрульного автомобіля та з нагрудної камери поліцейського (на яких видно, що автомобіль ВАЗ-2108 д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться біля вїзду на територію санаторію «Псел») вбачається, що ОСОБА_2 перед його зупиненням керував вищевказаним автомобілем (тобто здійснював на ньому динамічний рух), оскільки як сам вказував (про що також вказували свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4О.), він приїхав на ньому з друзями до санаторію «Псел» від магазину «Монарх», що розташований в центрі селища ОСОБА_1 і коли він з друзями перебував в цьому автомобілі, до них підїхали працівники поліції. Відповідно, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 в межах розгляду даної адміністративної справи за ч.1 ст.130 КУпАП в розумінні п.1.10 Правил дорожнього руху України був водієм транспортного засобу.

Суд приймає до уваги показання свідка слідчого СВ Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 щодо обставин та підстав складення 29.10.2018 року адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП відносно водія ОСОБА_2, оскільки даний свідок хоч і є працівником поліції, однак він судом у встановленому порядку як свідок попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України і дані ними показання не суперечать обєктивним даним (даним переглянутого відеозапису, на якому зафіксовані дії та висловлювання водія ОСОБА_2 в частині того, що він цього вечора приїхав на відповідному автомобілі до санаторію «Псел», вживав безалкогольне пиво у кількості близько 2,5 л та відмовився в присутності двох понятих від проходження огляду на стан спяніння за допомогою пристрою «Драгер») про те, що цього числа водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння, що було виявлено працівниками поліції під час спілкування з водієм ОСОБА_2 і даний водій відмовився у встановленому порядку від проходження огляду на стан алкогольного спяніння. При цьому, даний свідок повідомив суду, що коли вони через декілька хвилин підїхали до санаторію «Псел» (після того, як розвернулися, коли побачили легковий автомобіль ВАЗ-2108, який виїхав з селища ОСОБА_1 і їхав їм назустріч в сторону санаторію «Псел»), то побачили, що це саме той автомобіль ВАЗ-2108, який вони намагалися знайти, щоб перевірити інформацію, яка надійшла поліцейському ОСОБА_8 по телефону про те, що водій цього автомобіля щойно біля магазину «Монарх» вживав спиртне в компанії інших молодих людей.

Суд оцінює показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з позиції того, що ці свідки підтвердили те, що вони в компанії інших чоловіків вживали спиртне в ніч на 29.10.2018 року біля приміщення магазину «Монарх» в селищі Велика Багачка і з ними був як водій їхній знайомий ОСОБА_2, після чого вони поїхали до санаторію «Псел» на автомобілі ВАЗ-2108 під керуванням ОСОБА_2; тобто дані свідки підтвердили те, що в цю ніч ОСОБА_2 все ж здійснював керування транспортним засобом-автомобілем ВАЗ-2108, д.н.з. НОМЕР_1 і приїхав на цьому автомобілі з ними від магазину «Монарх» до санаторію «Псел». Разом з цим, показання даних свідків про те, що вони не бачили, чи вживав ОСОБА_2 з ними біля магазину «Монарх» в цю ніч безалкогольне пиво суд не приймає, оскільки в цій частині їх показання спростовуються письмовими поясненнями самого ОСОБА_2 від 29.10.2018 року, який вказував про те, що цього вечора він пив безалкогольне пиво і був зупинений працівниками поліції, а також його поясненнями в судовому засіданні 28.11.2018 року про те, що біля магазину «Монарх» в ніч на 29.10.2018 року він випив близько 2,5 л безалкогольного пива, після чого вони з друзями поїхали на автомобілі під його керуванням до санаторію «Псел». Крім цього, при оцінці показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд також враховує, що дані громадяни перебувають в дружніх відносинах з особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, відповідно, в певній мірі вони є зацікавленими особами в результатах розгляду даної адміністративної справи щодо ОСОБА_2

В сукупності досліджених доказів у справі, переглянутого неодноразово в судових засіданнях відеозапису, а також з урахуванням вищевикладених обставин та висновків, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 щодо обставин події, яка мала місце 29.10.2018 року, суд повинен оцінити як спосіб захисту і намагання у такий спосіб уникнути відповідальності за вчинене грубе адміністративне правопорушення у сфері транспорту.

Отже, виходячи з сукупності та детального аналізу вищевикладених доказів у справі (пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, досліджених письмових матеріалів справи, показань допитаних свідків, переглянутого неодноразово в судових засіданнях відеозапису (в обсязі, який наданий суду органом поліції), у їх взаємозвязку суд приходить до висновку, що о 40 хвилині на першу годину 29.10.2018 року водій ОСОБА_2 керував по вулиці Тітова, 12 в селищі Велика Багачка Полтавської області автомобілем НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп'яніння (які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення), відповідно, він був водієм цього транспортного засобу у розумінні п.1.10 Правил дорожнього рухуУкраїни, і в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан спяніння у встановленому порядку, тобто він допустив порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом'якшує відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 суддя вважає вчинення правопорушення вперше.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення суддя не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_2 грубого адміністративного правопорушення у сфері транспорту, того, що раніше він до адміністративної відповідальності не притягувався (дані про це в матеріалах справи відсутні), наявність обставини, що помякшує його відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність, з метою запобіганню вчинення ним нових правопорушень у сфері транспорту, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_2 вид адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, що передбачений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, суд враховує, що згідно юридичної структури видів адміністративних стягнень, передбачених ст.24 КУпАП, штраф за своєю юридичною суттю, є одним із найменш суворіших видів адміністративних стягнень, що передбачені даною статтею КУпАП, а також встановлений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП як безальтернативний і єдиноможливий (згідно логіки законодавця). При цьому, враховуючи положення ч.1 ст.130 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення застосовує до винної особи разом із штрафом позбавлення права керування транспортними засобами, що також визначене законодавцем як безальтернативне у санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення. Враховуючи цю норму законодавства та виходячи з положень ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у даній справі про адміністративне правопорушення в сумі 384 грн. 20 коп. належить стягнути з ОСОБА_2

На підставі викладеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.9,23,27,33,40-1,ч.1 ст.130,ст.ст.251,252,280,283,284,289,294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 384 грн.20 коп.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Хоролець