КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/4323/2019 Суддя І інстанції - Баличева М.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 року суддя Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю ОСОБА_1 , захисника КальногоД.І.,потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого Панасюка В.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 17 жовтня 2019 року про визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Згідно з постановою судді 12.08.2019 року о 17 год. 20 хв. у Київській області Вишгородського району смт. Димер по вул. Соборна, 89, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем GEELYд.н.з НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, при виникненні небезпеки, не вжив заходів для зупинення автомобіля або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем OPELд.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобілі отримали механічні пошкодження.

Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 12.1, 12.3 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Вишгородського районного суду Київської області від 17 жовтня 2019 року та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт, вказує на те, що судом не було повністю з`ясовано всіх обставин справи, не вирішеносправу у точній відповідності до закону. Вказані порушення вплинули на рішення суду, а тому наявні підстави для його скасування.

Зазнаючи про те, що в основу рішення суду першої інстанції покладено висновок №5 7 експертного автотехнічного дослідження від 02.09.2019 (далі - «Висновок»), та пояснення іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , ОСОБА_1 вказує на неналежність вказаних доказів їх невідповідність обставинам справи.

Так, апелянт стверджує, що водій ОСОБА_2 почав здійснювати поворот ліворуч коли автомобіль під керуванням ОСОБА_1 знаходився від нього на відстані близько 30 метрів, а не 70, як про це пише ОСОБА_2 Вказане підтверджується схемою ДТП та відеозаписом, з якого убачається, що апелянт почав екстрено гальмувати одразу після того, як ОСОБА_2 перетнув розподільну смугу; з схеми ДТП вбачається, що гальмівний шлях автомобіля апелянта до місця зіткнення склав 25,9 метрів, він не вилітав на смугу руху вже після того, як ОСОБА_2 почав здійснювати поворот ліворуч. Також з відеозапису вбачається, що апелянт рухався у своїй смузі близько 130 метрів до місця зіткнення, після того, як завершив обгін попутного автомобіля, швидкість руху автомобіля була 60-70 км/год, а не 120 км/год, як на це вказує ОСОБА_2 , та не 135-140 км/год, як вказано у висновку № 57 експертного автотехнічного дослідження від 02.09.2019. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 застосував екстрене гальмування перед самим зіткненням, тобто його автомобілю належить тільки один слід гальмування - 25,9 метрів. Враховуючи це, експерт також безпідставно вказує величину його гальмівного шляху 29,7 метрів, додаючи 2,8м та 1м.; встановлена експертом швидкість автомобіля під керуванням ОСОБА_1 у момент зіткнення, також не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки для її розрахунку було взято помилкову швидкість руху його авто, до моменту зіткнення, та неправильно обчислено коефіцієнт деформації кузова - відповідно до вимог методики, яку використав експерт (с.6 висновку) необхідно знати поточні координати (величини) глибини і ширини пошкоджень. Проте, експерт не оглядав автомобіль, що підтверджується і самим Висновком. Тому не зрозуміло на якій підставі експерт вказує у висновку ці величини, які, як вбачається з самого висновку рахуються в сантиметрах, що говорить проте, що ці дані повинні бути точними.

Також апелянт,вказує, що судом першої інстанції в рішенні безпідставно вказано, що ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення, але він не підписував, про що зазначено у протоколі, вказаний протокол взагалі складений з порушенням вимог інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП, та за таких обставин постанова суду підлягає до скасування, а провадження у справі - до закриття.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді районного суду винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, при обставинах, встановлених судом відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наведеними у постанові доказами: поясненнями водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , поясненнями свідка ОСОБА_3 , даними схеми ДТП та відеозапису моменту ДТП, висновком автотехнічного дослідження № 57 від 12 серпня 2019 року.

Так, згідно з поясненнями водія автомобіля OPELд.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , він, рухаючись зі швидкістю близько 50 км/год, мав намір повернути ліворуч, щоб запаркуватись біля магазину. Наближаючись до будівлі магазину, побачив, що зустрічні транспортні засоби перебувають на безпечній відстані, після чого пригальмував до швидкості близько 10 км/год. Після цього він подивився, що до найближчого автомобіля, який рухався йому назустріч, відстань була 70 метрів, яка була безпечна для вчинення його автомобілем повороту, після чого почав здійснювати поворот ліворуч. Коли його автомобіль перетнув лінію дорожньої розмітки і вже частково знаходився на зустрічній смузі руху, в цей час на цю смугу руху в його напрямку, з великою швидкістю, не мене 120 км/год вилетів автомобіль GEELYд.н.з НОМЕР_1 , з яким сталося зіткнення його автомобіля.

Пояснення водія автомобіля OPEL ОСОБА_2 про обставини ДТП підтверджуються даними схеми ДТП, відеозаписом з камер відеоспростереження, на яких зафіксовано момент ДТП, та висновком автотехнічного дослідження № 57 від 02 вересня 2019 року.

Цими ж доказами спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він рухався із швидкістю 60-70 км/год.

До апеляційної скарги додано відеозапис з відеореєстратора та фотографії (а.с. 57-60), з яких убачається, що до моменту зіткнення автомобілів на відстані менше 130 метрів, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 обігнав попутний автомобіль світлого кольору та після цього маневру швидкість автомобіля не зменшувалась.

Також з відеозапису з відеореєстратора, наданого апелянтом, убачається, що водій автомобіля, на якому встановлено відеореєстратор, застосував екстрене гальмування, коли побачив перешкоду у виді автомобіля OPEL, який розташовувався перед ним перпендикулярно до осі руху автомобіля.

Екстрене гальмування застосовано о 17:16:52, ближче до 17:16:53 сталося зіткнення автомобілів, а о 17:16:54 автомобілі зупинились.

Отже, з моменту застосування екстреного гальмування водієм автомобіля GEELY до моменту зіткнення автомобілів пройшло менше двох секунд, згідно з даними схеми ДТП розмір другого сліду гальмування коліс однієї із осей автомобіля GEELY становить 29.7 м (а.с. 6).

Вказані обставини спростовують пояснення апелянта про швидкість автомобіля під його керуванням 60-70 км/год та підтверджують пояснення водія автомобіля OPEL ОСОБА_2 про те, що автомобіль GEELY під керуванням ОСОБА_1 рухався із швидкістю не менше 120 км/год (за висновком автотехнічного дослідження швидкість руху автомобіля GEELY, обрахована двома способами, складала135-144 км/год).

Посилання апелянта на неналежність як доказу висновку автотехнічного дослідження № 57 від 02 вересня 2019 року та невідповідність висновку обставинам справи є безпідставними, оскільки вказаний висновок виконано на підставі заяви ОСОБА_2 по факту ДТП, яка сталась 12.08.2019 року біля будинку № 89 по вул. Соборна в с. Димер Вишгородського району Київської області. Висновок автотехнічного дослідження ґрунтується на матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та узгоджується з іншими доказами у справі.

Доводи апелянта про порушенням вимог інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху при складанні протоколу про адміністративні правопорушення та висновку суду щодо підписання протоколу про адміністративні правопорушення є необґрунтованими, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та у протоколі є відмітка про те, що водій від підписів та пояснень відмовився.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не знайшли свого підтвердження, а тому поставу судді Вишгородського районного суду Київської області від 17 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_4 необхідно залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 17 жовтня 2019 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська