ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/807/656/19 Доповідач в 2 інст. - Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною постановою суду першої інстанції було повернуто заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2009 р. у справі № 3-500/2009.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на аналогію права, обґрунтовує свою думку про можливість перегляду постанов у справі про адміністративне правопорушення за нововиявленими обставинами; викладає обставини, які вважає нововиявленими, та просить: скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2019 р.; винести нову постанову, якою скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2009 р. у справі № 3-500/2009, одночасно зупинити її виконання та після набрання законної сили даною постановою відкликати її з виконання, провадження у справі № 3-500/2009 про адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 за ч. 1 п. «а» Закону України «Про боротьбу з корупцією», закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши апеляційну скаргу, прихожу до висновку, що її слід повернути апелянту, виходячи із наступного.

Надане ст. 129 Конституції України право на оскарження судових рішень не є абсолютним.

У тому числі положення ст. 129 Конституції України не виключають необхідності законодавчої регламентації порядку та умов подання апеляційних скарг.

Такої ж позиції притримується Конституційний Суд України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий п.п. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Вказаний перелік видів постанов, якими завершується розгляд справи про адміністративне правопорушення по суті, є вичерпним.

Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Рішенням Конституційного суду України від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015 встановлено, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1, про закриття справи.

Враховуючи те, що нормами діючого законодавства України, не передбачено оскарження в апеляційному порядку даної категорії судових рішень, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2019 року, якою було повернуто заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2009 у справі № 3-500/2009 рік, повернути особі, яка її подала.

Суддя Запорізького

апеляційного суду Рассуждай В.Я.

Дата документу Справа № 335/11499/19