КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/69/2019 Суддя 1 інстанції - Щебуняєва Л.Л.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Кузьміна Є.О. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2018 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Постановою суду встановлено, що 26 березня 2018 року о 01 годині 30 хвилин ОСОБА_3 керував автомобілем марки «ВМW», державний номерний знак НОМЕР_1, на вул. Васильківській, 21-А в м. Києві, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі у лікаря, відмовився в присутності свідків. Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції адвокат КузьмінЄ.О. в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 20.06.2018 року скасувати та провадження закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За доводами апелянта, судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду зазначеної справи, не надано правової оцінки тим доказам, які надано поліцейським, не допитано самого ОСОБА_3, внаслідок чого було винесено незаконне рішення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що ОСОБА_3 дійсно відмовився від проведення огляду за допомогою технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та запропонував пройти огляд у закладі охорони здоров'я, так як не довіряв приладу поліцейського. Поліцейський наполягав на проведенні огляду лише на місці зупинки транспортного засобу і такі дії поліцейського, на думку захисника, є грубим порушенням ч. 3 ст. 256КУпАП (особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання) та ч. 3 ст. 266 КУпАП (у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я).

Апелянт стверджує, що чинне законодавство (а ні Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказам МВС України від 07.11.2015 року № 1395, а ні Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103) не дають поліцейському права складати протокол про адміністративне правопорушення у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу, натомість виключно відмова від проходження огляду у медичному закладі має наслідки притягнення водія до адміністративної відповідальності, а беручи до уваги, що ОСОБА_3 до медичного закладу не доставлявся та відповідно після його доставлення до такого закладу і лікаря від його провадження не відмовлявся, а тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Захисник вказує на те, що поліцейськими були грубо порушені вимоги Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказам МВС України від 07.11.2015 року № 1395, однак суд першої інстанції на це не звернув уваги.

Апелянт зазначає, що дані відображенні УПП про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП є сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland V. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини")

Захисник вважає, що у діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як його вину УПП не доведено належним чином, та обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятним та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного, а відтак, згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 підлягало закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників Кузьміна Є.О., Клименка Е.Н. та особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, допитавши інспекторів патрульної поліції ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9,перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об'єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_3 дотримано не було.

Винуватість ОСОБА_3 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 127973 від 26 березня 2018 року, відповідно до якого 26 березня 2018 року о 01 годині 30 хвилин ОСОБА_3 керував автомобілем марки «ВМW», державний номерний знак НОМЕР_1, на вул. Васильківській, 21-А в м. Києві, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер», або в медичному закладі у лікаря, відмовився в присутності свідків. Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП(а.с. 1);

Зазначений протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_3, якому, згідно протоколу, були роз'яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, і який протокол підписав без будь - якого зазначення про незгоду з вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення суттю правопорушення.

Окрім того, винуватість ОСОБА_3 в порушенні п. 2.5 ПДР України підтверджується даними які містяться:

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_10, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_3 26 березня 2018 року на вул. Васильківській, 21-А в м. Києві від проходження огляду на стан сп'яніння (а.с. 2, 3);

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП 26 березня 2018 року щодо ОСОБА_3 (а.с. 10), де зафіксовано ознайомлення працівником поліції ОСОБА_3 зі складеною щодо нього постановою за порушення ПДР України, а саме, керування транспортним засобом без полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та порушення п. 1.3 розділу 34 ПДР України, а також з протоколом про адміністративне правопорушенняза ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому виписана суть правопорушення а саме, відмова від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку. При цьому під час зачитування працівником поліції постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 по -перше, не заперечував факт керування транспортним засобом та перетин лінії горизонтальної розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах та фактично підтвердив факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння як на місці зупинки, так і у лікаря нарколога, і висловлював будь - яких зауважень чи заперечень щодо порушення працівниками поліції Інструкції.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об'єктивно узгоджуються між собою.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп'яніння - нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, виявлені працівниками поліції 26.03.2018 року у ОСОБА_3 в розумінні п.п.1, 3 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення працівником поліції огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Проте, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що в той вечір ( дати він не пам'ятає) він був в ресторані разом з двома дівчатами та його товаришем ОСОБА_6. Приїхали до ресторану всі разом на його автомобілі просто повечеряти, тому спиртні напої він не вживав. Протягом вечора він з друзями ( всі вчотирьох) вийшли з ресторану подихати повітрям, а потім всі пішли до його авто взяти мобільний телефон та парфуми. При цьому, він, його товариш - ОСОБА_6 та дві знайомі дівчини всі сіли в його автомобіль. Чи заводив автомобіль він не пам'ятає, оскільки після ДТП, яка сталася в лютому 2019 року, внаслідок якої в нього був струс мозку, він частково втратив пам'ять. В один з моментів до автомобіля підійшли працівники патрульної поліції то одразу звинуватили його, що він перебуває за кермом в стані алкогольного сп'яніння та почали складати протокол. ОСОБА_3 зазначив, що повідомляв інспекторам поліції, що він не перебуває в стані алкогольного сп'яніння та не керував авто. Разом з тим, ОСОБА_3 пояснив, що коли йому запропонували пройти огляд на стан сп'яніння, то від проходження огляду на стан сп'яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» він відмовився, оскільки не довіряє даному приладу, а пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі йому не пропонували. Після складання протоколу, на скільки він пригадує, він не керував автомобілем, за кермо його автомобіля сів його товариш (драйвер), якого він викликав по телефону, з яким він і його друзі поїхали додому.

Після перегляду відео із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників поліції ОСОБА_3 повідомив, що події, зафіксовані на відеозаписі дійсно були, незгоди щодо дій працівників поліції не висловлював, оскільки не все розумів, що від нього вимагали працівники поліції і хотів, щоб швидше закінчилося оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Як саме він доїхав до того місця де стояв його автомобіль також не пам'ятає, оскільки їхав за допомогою навігатора, при цьому пояснив, що автомобіль припаркував відразу після заїзду через шлагбаум передом автомобіля до арки будинку по Василькіській, 21, адже, так йому сказали припаркувати охоронці стоянки. На запитання суду, чому, на його думку, до його автомобіля підійшли працівники поліції та висунули вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, в разі, якщо він не керував автомобілем, ОСОБА_3 повідомив: «Це ж Україна, працівники поліції можуть просто так підійти до будь-кого та звинуватити в будь-чому».

Разом з тим, наведені показання ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження іншими дослідженими під час апеляційного розгляду доказами.

Так, за клопотанням захисника Клименка Е.Н. в суді апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_6, який пояснив, що ОСОБА_3 був його однокласником, з яким він товаришує по теперішній час і перебуває в дружніх стосунках. Про обставини подій 26.03.2018 року свідок повідомив, що в той день він святкував свій день народження в ресторані «Сейф», де був присутній, окрім інших гостей і ОСОБА_3 Свідок уточнив, що всі присутні гості, в тому числі і ОСОБА_3 вживали алкогольні напої та святкували. Близько 23 години він (ОСОБА_6) помітив відсутність тривалий час ОСОБА_3 в приміщенні ресторану, у зв'язку з чим зателефонував йому на мобільний телефон. В телефонній розмові ОСОБА_3 йому повідомив, що він знаходиться на паркувальному майданчику біля ресторану. Свідок зазначив, що підійшовши до автомобіля ОСОБА_3 він побачив, що в автомобілі крім ОСОБА_3 нікого не було, а поряд знаходились три працівники патрульної поліції та двоє свідків. ОСОБА_3 йому повідомив, що інспектори поліції звинувачують його в тому, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння. Почувши таке, свідок залишився зі ОСОБА_3 до кінця та стверджував, що в його присутності ОСОБА_3 не пропонували проходити будь-який огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Проаналізувавши такі показання свідка, суд констатує, що вони різняться з показаннями ОСОБА_3, зокрема, в частині приводу перебування в ресторані; в частині появи ОСОБА_3 біля свого транспортного засобу та присутності при цьому інших друзів в тому числі і самого ОСОБА_6, в частині вживання ОСОБА_3 спиртних напоїв, а також процедури спілкування працівників поліції зі ОСОБА_3 і пропозиції проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, яку всупереч показанням ОСОБА_3, ОСОБА_6 взагалі заперечує. Відтак, наявна суперечливість в показаннях ОСОБА_3 та ОСОБА_6 викликає обґрунтовані сумніви в їх показаннях щодо не керування ОСОБА_3 транспортним засобом, а тому показання в цій частині не можуть бути взяті судом до уваги.

Окрім того, за клопотанням сторони захисту до суду апеляційної інстанції викликалися свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_10, пояснення яких містяться в матеріалах справи.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції пояснив, що він працює в службі таксі. Точну дату не пам'ятає, проте зазначив, що в березні 2018 року, коли він сидів в своєму автомобілі, який знаходився на вул. Васильківській в м. Києві до нього підійшов працівник поліції та попросив бути свідком того, що водій відмовляється від проходження огляду на стан сп'яніння. В його присутності, та присутності ще одного свідка водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння як за допомогою приладу «Драгер», так і у лікаря-нарколога. Свідок зазначив, що в його пам'яті чітко відобразилось, що від проходження огляду у мед. закладі водій точно відмовився, чи відмовлявся ОСОБА_3 від проходження огляду на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» він не пам'ятає, але це йому пропонували. Також свідок пояснив, що після відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння працівники поліції попросили його засвідчити даний факт підписом у документі. Були складені документи, однак скільки було документів де він ставив підписи свідок не пам'ятає.

При пред'явленні в судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень свідка ОСОБА_5, останній заявив, що обидва документи він підписував, більш того, уточнив, що вказані документи він підписав тільки після того, як вони були складені та зачитані працівником поліції. І лише тоді, впевнившись, що в цих документах, відображені показання, які відповідали дійсності, він підписав документи.

Забезпечити явку в судове засідання до суду апеляційної інстанції свідка ОСОБА_11 не виявилось за можливе, оскільки, вся кореспонденція, яка направлялася судом за адресою його місця проживання поверталася на адресу суду у зв'язку із закінченням встановленого терміну зберігання. Крім цього, згідно довідок, які містяться в матеріалах справи, для виклику свідка ОСОБА_11 в судові засідання на його номер телефону, який зазначено в матеріалах справи (НОМЕР_2) неодноразово було здійснено дзвінки, проте, за вказаним номером абонент жодного разу не відповів на дзвінок.

За клопотанням захисника, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції було викликано та допитано інспекторів патрульної поліції ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які здійснювали оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП

Так, інспектор патрульної поліції ОСОБА_7 пояснив, що приблизнов двадцятих числах березня 2018 року, точну дату не пам'ятає, він, разом з двома своїми колегами ОСОБА_9 та ОСОБА_8 здійснювали патрулювання по визначеній для них території. Виїжджаючи на круг з вул. Льва Толстого до вул. Великої Васильківської, вони помітили автомобіль марки «БМВ», який рухався зі сторони вул. Хрещатик, тобто ім. назустріч, і орієнтовно, в районі «Мак Дональзу» здійснив поворот ліворуч, перетнувши подвійну суцільну горизонтальну розмітку та продовжив рух через смуги зустрічного для його руху, направляючись в бік будинку № 21 по вул. Васильківській в м. Києві. Побачивши таке порушення Правил дорожнього руху, було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу. Ввімкнувши проблискові маячки та наблизившись до вказаного автомобіля, його було зупинено. Автомобіль ОСОБА_3 зупинився на тротуарі перед в'їздом в арку. Він з напарниками одразу підійшли до зупиненого автомобіля. За кермом цього транспортного засобу був ОСОБА_3, а на пасажирському сидінні знаходилась дівчина. Зазначеному водієві відразу було повідомлено причину зупинки (порушення ПДР) та запропоновано надати документи на автомобіль та водійське посвідчення. При цьому водій з авто не виходив, а спілкувався з працівниками поліції через відкрите вікно. Під час перевірки документів та спілкування з водієм, було виявлено характерний запах алкоголю. Документи на автомобіль та посвідчення водія водій в руки не надав, а лише пред'явив, разом з тим, не пред'явив полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Після перевірки документів, свідок не пам'ятає чи особисто ним, чи кимось із колег, ОСОБА_3 було повідомлено, що в нього вбачаються ознаки алкогольного сп'яніння, в зв'язку з чим було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння як за допомогою «Драгер» на місці зупинки, так і у лікаря нарколога, однак водій відмовився від проходження будь-якого огляду. У зв'язку з цим було запрошено двох свідків і в їх присутності водієві повторно було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, як за допомогою «Драгер» на місці зупинки, так і у лікаря нарколога, проте, водій знову відмовився від проходження такого огляду, у зв'язку з чим у свідків були відібрані пояснення та на водія було складено протокол про адміністративне правопорушення. Також інспектор поліції зазначив, що крім протоколу про адміністративне правопорушення на водія також було складено постанову за відсутність страхового полісу та перетин подвійної суцільної лінії горизонтальної розмітки. Після складання протоколу та постанови, ним (ОСОБА_7) особисто ОСОБА_3 було ознайомлено з даними документами та було вручено їх копії. Також інспектор патрульної поліції зазначив, що відповідно до вимог ст. 266 КУпАП транспортний засіб не був евакуйований, а він просто був відсторонений від керування, оскільки прийшов тверезий водій, товариш ОСОБА_3, та сів за кермо. Посвідчення у ОСОБА_3 не вилучалося, так як він його не надав, а лише пред'являв.

Щодо відсутності в матеріалах справи акту огляду інспектор поліції пояснив, що такий акт складається лише тоді, коли водій проходить відповідний огляд на стан сп'яніння, а оскільки ОСОБА_3 відмовився від проходження будь-якого огляду, тому були залучені два свідка для засвідчення факту такої відмови.

Щодо неповного фіксування правопорушення на боді-камеру інспектор поліції пояснив, що в їхнього екіпажу була лише одна боді-камера, в якій був не повністю заряджений акумулятор, тому включали відеозапис періодично, щоб зафіксувати основні моменти.

Також інспектор поліції зазначив, що після складання протоколу та постанови, ОСОБА_3 будь-якої незгоди не висловлював, в протоколі такої незгоди також не зазначив, а лише поставив свої підписи в протоколі.

Інспектор патрульної поліції ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції надав пояснення, які є аналогічними показанням інспектора ОСОБА_7 При цьому доповнив, що після виявлення у водія ОСОБА_3 ознак алкогольного сп'яніння та пропозиції пройти огляд у встановленому законом порядку, водій пропонував працівникам поліції неправомірну винагороду за те, щоб вони не складали протокол про адміністративне правопорушення, проте, він був попереджений про кримінальну відповідальність і після цього більше нічого не пропонував.

Інспектор патрульної поліції ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції пояснив, що події, що відбувалися 26.03.2018 року повністю не пам'ятає, проте пам'ятає, що він, з колегами оформляв матеріали про адміністративне правопорушення на вул. Велика Васильківська навпроти метро Льва Толстого. Під час патрулювання він, разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8. їхали від «Арена Сіті» в сторону метро «Льва Толстого». Вони помітили перед своїм автомобілем автомобіль марки «БМВ», який перетнув суцільну лінію та здійснював проїзд зустрічних смуг руху. Вони відповідним чином відреагували та в такий же спосіб поїхали, щоб наздогнати та зупинити авто. В районі кінотеатру водій «БМВ», заїхав на пішохідну зону та продовжив рух по ній, тому патрульні рухались таким же чином, після чого на їхню вимогу водій, доїхавши до заїзду в арку, та відповідним чином розвернувши авто, водій зупинився. Під'їхавши на 1 - 1,5 м. до авто ОСОБА_3, зі службового авто вийшов весь склад екіпажа, та підійшли до водія «БМВ», але хто з ним спілкувався вже інспектор пригадати не зміг. Під час спілкування з водієм у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння (різкий запах, незв'язна мова та тремтіння рук), у зв'язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на приладі «Драгер» і викликано екіпаж в якого був прилад «Драгер». Чекаючи екіпаж, водій вийшов з авто і почав пропонувати неправомірну вигоду за не складання протоколу, на що йому було зроблено відповідне роз'яснення та попередження. Коли приїхав екіпаж з Драгером, то зупинили двох свідків, в присутності яких водієві було запропоновано пройти огляд на приладі «Драгер», проте, він відмовився. Після цього, йому в присутності тих же свідків було запропоновано пройти огляд у лікаря нарколога, на що він також відмовився. В подальшому у свідків було відібрано пояснення і щодо ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Чи виносилася за порушення ПДР України постанова інспектор згадати не зміг. На запитання хто був за кермом патрульного автомобіля, інспектор відповів, що точно пригадати не може, проте, на скільки він пам'ятає, то був ОСОБА_7

У зв'язку з тим, що, на думку захисника, показання інспекторів поліції містили розбіжності, було повторно здійснено допит інспекторів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Інспектори ОСОБА_7, ОСОБА_8 підтвердили свої пояснення, надані раніше. При цьому, інспектор поліції ОСОБА_9, з приводу напрямку руху, в якому працівники поліції рухались на той момент, коли побачили авто «БМВ», який перетинав суцільну горизонтальну розмітку вказав, що вул. В.Васильківська входить в район його патрулювання вже орієнтовно років 3. Відповідно, за кожну свою зміну, територію патрулювання екіпаж може проїжджати по 15 - 20 разів, як в одному, так і в зворотному напрямку, тому, ОСОБА_9 пояснив, що він, надаючи показання суду, міг помилитися з приводу того, з якого напрямку та в який рухався їх екіпаж, та з якої сторони по відношенню до їхнього автомобіля рухався автомобіль ОСОБА_3 В іншій частині надані суду показання підтримав в повному обсязі.

Інспектор патрульної поліції ОСОБА_7 вказав, що в їхньому екіпажі всі три працівники поліції мають водійські права та почергово протягом зміни керують службовим авто, проте, він, відповідально може заявити, що в момент порушення ОСОБА_3 ПДР України та подальшої зупинки його авто, саме він (ОСОБА_7) був за кермом, та більш чітко контролював ситуацію на дорозі, а колеги могли відволіктись.

Відтак, наведеними показаннями працівників патрульної поліції підтверджений факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом «БМВ», порушення ним під час керування Правил дорожнього руху України, а саме п. 1.3 розділу 34 ПДР України, як підстави для зупинки, та в подальшому порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.5 ПДР України.

Будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів, що працівники поліції обмежували права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (зокрема, право надати пояснення, на правову допомогу та ін..), порушували свої службові обов'язки та порушували положення інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 або Конституцію чи закони України, ні ОСОБА_3, ні його захисниками не надано а ні в суді першої, а ні в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги адвоката Кузьміна Є.О. вважаю, що вони є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як про те ставив питання захисник, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Відтак, постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2018 року, щодо визнання винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою.

Обраний ОСОБА_3 суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23,33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Кузьміна Є.О. в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал