ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/543/19 Справа № 183/765/19 Суддя у 1-й інстанції - Лила В. М. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2019 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

виправдано у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження - закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, -

за участю:

апелянта ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_1 -

адвоката Шутліва С.С.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

адвоката Береста О.М.,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_2 10 листопада 2018 року приблизно о 01 год. 10 хв. у м. Дніпрі по вул. Набережній Перемоги в районі електроопори № 183, керуючи транспортним засобом ЗАЗ СЕНС, номерний знак НОМЕР_1 на синьому фоні, під час виконання маневру розвороту не переконався в безпечності маневру, здійснив зіткнення з транспортним засобом Шкода Октавія, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , що рухався позаду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

Необхідність закриття провадження за відсутності в діях ОСОБА_2 складу вказаного адміністративного правопорушення суд обгрунтував тим, що водій ОСОБА_1 не вірно оцінив дорожню ситуацію, маючи для цього достатньо часу та технічної можливості, передбачаючи можливі наслідки своїх дій, порушив вимоги п. 3.2 ПДР України та на свій розсуд оцінивши дорожню ситуацію, об`єктивно встановивши, що авто ЗАЗ СЕНС створює йому перешкоду для руху, не надав авто ЗАЗ СЕНС з увімкненим проблисковим маячком переваги у русі та не уступив йому дорогу, як того вимагає ч. 2 ст. 3.2 ПДР України, що стало причиною зіткнення автомобілів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати, постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною в порушення вимог матеріального та процесуального закону. Вказує, що судом йому не було роз`яснено права потерпілого та не взято до уваги висновки експертного дослідження № 19/113/10-1/14ед.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Шутлів С.С. підтримали апеляційну скаргу і з підстав, викладених в скарзі, просили її задовольнити, постанову суду скасувати, постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисник Берест О.М. заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважав її безпідставною, а постанову суду законною та обґрунтованою та просили залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з матеріалами справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, доходить наступних висновків.

Апеляційний розгляд здійснюється в межах апеляційної скарги з урахуванням доказів, наявних в матеріалах справи та досліджених в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги потерпілого щодо підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Так, під час апеляційного розгляду були досліджені наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення, складений 28 січня 2019 року (а.с. 1); постанова про закриття кримінального провадження від 28 січня 2019 року (а.с. 3-4); рапорт працівника поліції від 21 листопада 2018 року (а.с. 5); копія схеми ДТП (а.с. 6); пояснення ОСОБА_1 (а.с. 7); пояснення ОСОБА_2 (а.с. 8); протокол допиту свідка ОСОБА_1 від 23 листопада 2018 року (а.с. 9-10); диск CD-R з записом ДТП, що сталося 10 листопада 2018 року, який долучено до матеріалів справи 10 січня 2019 року ОСОБА_1 (а.с. 14); висновок експертного дослідження від 18 лютого 2019 року № 12./10.1/7 (а.с. 20-26); висновок експертного дослідження від 15 березня 2019 року № 19/113/10-1/4ед (а.с. 45-49).

Судом першої інстанції при перегляді відеозапису транспортної пригоди, наданої сторонами, було встановлено, що на авто ЗАЗ СЕНС, яким керував ОСОБА_2 , під час руху був ввімкнений синій проблисковий маячок.

Відповідно до п. 3.2 Правил дорожнього руху України передбачено, що у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

В суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції водій ОСОБА_1 повідомив, що бачив попереду себе авто з ввімкненим проблисковим маячком, але вважає, що водій ОСОБА_2 порушив ПДР при здійсненні повороту, а тому винен в дорожньо-транспортній пригоді.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_2 діяв в межах Правил дорожнього руху, згідно до п. 3.1 вище вказаних правил, відповідно до яких водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції і про те, що водій ОСОБА_1 невірно оцінив дорожню ситуацію, маючи для цього достатньо часу та технічної можливості, передбачаючи можливі наслідки своїх дій, порушив вимоги п. 3.2 ПДР України та на свій розсуд оцінивши дорожню ситуацію, об`єктивно встановивши, що авто ЗАЗ СЕНС створює йому перешкоду для руху, не надав авто ЗАЗ СЕНС з увімкненим проблисковим маячком переваги у русі та не уступив йому дорогу, як того вимагає ч. 2 ст. 3.2 ПДР України, що стало причиною зіткнення автомобілів.

Посилання ОСОБА_1 на висновок експерта, який був складений за його заявою, суд не приймає до уваги як доказ щодо обставин правопорушення, оскільки дослідження проведено стороною самостійно з завданням експерту питань на вихідних даних виходячи з інтересу сторони.

З аналізу суперечливих пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди та наявних у матеріалах справи доказах апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку щодо відсутності складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_2 .

Отже, під час перегляду справи апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до вимог ст.ст. 245,280 КУпАП, із з`ясуванням усіх фактичних обставин, які мають бути обов`язково з`ясовані під час розгляду справи, обгрунтовано закривши провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, що виключає можливість застосування до нього стягнення та положень ст. 38 КУпАП, а тому постанова місцевого суду є законною та обгрунтованою.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2019 року, якою провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот