Справа № 748/2320/18 Головуючий у 1 інстанції Григор"єв Р.Г.
Провадження № 33/4823/7/19
Категорія - ст. 130 ч. 1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого суді Акуленко С.О.,

за участю правопорушника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 листопада 2018 року, -

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 352 гривні 40 копійок.

Судом встановлено, що 24 серпня 2018 року, о 19 год. 20 хв., в с.Дніпровське, по вул. Святомінській, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: почервоніння очей, різкий запах алкоголю, нечітка мова. Від проходження, медичного обстеження та огляду за допомогою приладу «Драгер» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду, а справу закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В підтвердження своїх вимог зазначив, що жодних доказів того, що він знаходився за кермом автомобіля матеріали справи не містять, а факт відмови від проходження огляду не спростовує його доводи, що транспортним засобом він не керував, відеозапис даного правопорушення судом не досліджувався, а письмові пояснення, де він вказав, що згоден з протоколом, здійсненні ним лише в силу його юридичної необізнаності. Крім того, він не був обізнаний про розгляд справи, жодних судових викликів чи повідомлень він не отримував. Зазначив, що судом були порушені вимоги ст.268 КУАП., оскільки розгляд справи відбувся без його участі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, стверджуючи, що за кермом автомобіля не перебував.

Заслухавши пояснення правопорушника на підтримку поданої апеляційної скарги, свідка, дослідивши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно.

Ці обставини підтверджуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 24.08.2018 серія БД № 001014 у якому ОСОБА_2, власноручно по суті порушення дав пояснення, що із змістом протоколу згоден, його особистими письмовим поясненнями, відповідно до яких, ОСОБА_2 повідомив, що керував автомобілем та після зупинки на пропозицію працівникам поліції пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння відмовився, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 щодо відмови у проходженні ОСОБА_2 огляду на сп'яніння у медичному закладі.

Цим доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Допитаний під час апеляційного розгляду в якості свідка інспектор поліції ОСОБА_5 пояснив, що перебуваючи на патрулюванні 24.08.2018, отримав виклик про вчинене ДТП. На місці пригоди був лише однин з двох з учасників, який повідомив, що водій автомобіля «ВАЗ» здавав назад та здійснив зіткнення, поводив себе неадекватно. Водія, який перебував за кермом «ВАЗа» почали шукати, але невдовзі він під'їхав сам, на автомобілі були пошкодження. На підставі показань свідків, водій даного транспортного засобу перебував в стані алкогольного сп'яніння, на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння особа відмовилась.

Пояснення свідка ОСОБА_5 повністю узгоджуються із доказами у справі, зокрема з дослідженим у судовому засіданні апеляційного суду відеозапису, згідно якого, ОСОБА_2 перебував за кермом автомобіля та на пропозицію поліцейського відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та медичного огляду.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР України зобов'язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Твердження ОСОБА_2, що судом були порушені вимоги ст.268 КУпАП, суд вважає безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, в судові засідання Чернігівського районного суду Чернігівської області, які призначались на 13.09.2018, 05.10.2018, 24.10.2018, 09.11.2018, 23.11.2018, ОСОБА_2 не з'являвся, судові повідомлення повертались до суду, у тому числі у зв'язку з «не запитом».

Саме за клопотанням ОСОБА_2 постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09.11.2018, справа про притягнення його до адміністративної відповідальності була передана за підсудністю за місцем проживання ОСОБА_2 - до Деснянського районного суду міста Чернігова, про що останньому було повідомлено та на адресу вказану у клопотанні була направлена копія постанови суду.

В подальшому саме на цю адресу, Деснянським районним судом м. Чернігова було направлене повідомлення про час та місце розгляду справи, 23.11.2018.

З приводу наведених апелянтом доводів вважаю за необхідне, згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», взяти до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на наведене, суд вважає, що ОСОБА_2 був обізнаний про місце та час розгляду справи, про що свідчить, зокрема і той факт, що судове рішення він отримав за заявою в Деснянському районному суді м. Чернігова та оскаржив його в межах строку, передбаченого ст.294 КУпАП, а небажання приймати учать у розгляді справи обумовлене намірами останнього затягнути її розгляд.

Крім того, ОСОБА_2 був присутній в суді апеляційної інстанції, та скористався передбаченими ст. 268 КУпАП правами, а наведені ним аргументи не дають підстав для висновку про незаконність постанови судді в частині доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладення стягнення враховується обставини вчиненого правопорушення, його характер, особу порушника, ступінь його вини.

Так, адміністративне стягнення на ОСОБА_2, накладено судом у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступені його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 листопада 2018 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко