Справа № 635/616/19
Провадження № 3/635/400/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року смт. Покотилівка

Суддя Харківського районного суду Харківської області, ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії МЕ № 859181, виданий Дарницьким ГУ МВС України в м. Києві 27.03.2008, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 28-В, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 0019115 від 15 січня 2019 року, ОСОБА_2 15 січня 2019 року о 09 годині 20 хвилин на 471км. а/ш М-03 Київ-Харків-Довжанський здійснив автомобільні перевезення згідно товарно-транспортної накладної РО-4731 від 17.12.2018 транспортним засобом марки Mercedes-Benz, д/н. 63117 КТ, без державної реєстрації, як субєкта господарювання, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_2 не зявився, надав заяву про розгляд справи та письмово зазначив, що 14 січня 2019 року він взяв автомобіль марки Mercedes-Benz, д/н. 63117 КТ у ОСОБА_3 для відвезення вантажу з м. Києва до м. Харкова. Диспетчер, який видав йому вантаж зазначив, що з документами все гаразд, але коли його зупинили працівники держбезпеки і при перевірці документів зазначили, що у нього відсутня відповідна ліцензія на перевезення вантажів, про, що останній нічого не знав, оскільки перевозив вантаж перший раз.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно до ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов'язковими документами також є:

для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Крім того, у Постанові Кабінету Міністрів України № 207 від 25.02.2009 «Про затвердження Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні» встановлено, що для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах документами, необхідними для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні є: фотокопія ліцензії, засвідчена автомобільним перевізником, або ліцензійна картка; товарно-транспортна накладна; посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом; талон про проходження державного технічного огляду; поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Суддя, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Дані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення № 0019115 від 15 січня 2019 року, товарно-транспортною накладною РО-4731 від 17.12.2018, виписаною на імя водія ОСОБА_2, згідно якої останній повинен перевезти вантаж в кількості місць 525 з м. Києва до м. Харків, письмовими поясненнями ОСОБА_2, відповідно до яких останній зазначив, що дійсно здійснював перевезення вантажу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ (ст. 251 КУпАП).

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що ОСОБА_2 надавалися послуги з метою одержання прибутку без державної реєстрації, як суб'єкта підприємницької діяльності, оскільки останній перевозив вантаж транспортним засобом за відсутності оформленої відповідно до чинного законодавства ліцензії.

Дані про особу ОСОБА_2 свідчать про те, що раніше він не притягався до адміністративної відповідальності.

Обставин, що помякшують адміністративну відповідальність в силу ст. 34 КУпАП, не встановлено.

Обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, в силу ст. 35 КУпАП, не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 27, 40-1, ст.ст. 164, 268, 283-285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі у розмірі 17000,00грн. (сімнадцять тисяч гривень нуль копійок), без конфіскації виготовленої продукції.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 384,20грн. (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Суддя Н.М. Токарєва