Дата документу Справа № 319/1643/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №319/1643/18 Головуючий в 1 інст. Мальований В.О.
Провадження №33/807/125/19 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2019 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_2, адвоката Єрмоленко Л.В., прокурорів: Кузіва І.В., Проценка А.Є., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Куйбишевського районного суду Запорізької області від 15 січня 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн., стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, начальник управління праці та соціального захисту населення Більмацької РДА Спахі В.М., будучи згідно з п.п. "в" п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб'єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, достовірно знаючи про необхідність подати у період часу з 01.01.2018 по 01.04.2018 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, у порушення вимог ч. 1 ст. 45, п. 5-1 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №2 подав її несвоєчасно, лише 04.04.2018, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що з постановою суду не згодний у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також через порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що в суді ОСОБА_2 визнав лише сам факт несвоєчасного подання декларації, однак вину не визнав і не вважає себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Всі документи в матеріалах справи підтверджують його позицію щодо не визнання ним вини. Також, суд не з'ясував наявність складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в діях апелянта, та не навів доказів на підтвердження суб'єктивної сторони правопорушення. Будь-яких доказів, що ОСОБА_2 діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок в матеріалах справи відсутні. Звертає увагу суду, що в протоколі зазначено, що фактичним днем виявлення правопорушення є 27.11.2018 року. Разом з тим, 11.04.2018 року на адресу НАЗК був направлений лист про факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_2, а 12.04.2018 р. останній надав пояснення прокурору, отже існують обставини, що виключають провадження по справі у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КупАп за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши апелянта, адвоката Єрмоленко Л.В. на підтримку доводів апеляції, прокурорів, які заперечували вимогам апеляційної скарги, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи і вирішення її у точній відповідності з законом.

Вважаю, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Так, розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, складений відносно ОСОБА_2, місцевий суд, вислухавши пояснення останнього, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов переконливого висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Встановлено, що Спахі В.М., будучи начальником управління праці та соціального захисту населення Більмацької РДА, являючись згідно з п.п. "в" п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом, на якого поширюється дія цього Закону, несвоєчасно без поважних причин подав 4 квітня 2018 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього закону, зобов'язані щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Таким чином, ОСОБА_2, будучи начальником управління праці та соціального захисту населення Більмацької РДА, відповідно до ч. 1 ст. 45, п. 5-1 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», був зобов'язаний до 1 квітня 2018 року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік і ОСОБА_2 ознайомлений із вимогами Закону України «Про запобігання корупції».

Однак, ОСОБА_2 недотримався вищевказаних вимог, оскільки лише 4 квітня 2018 року о 10:22 год. подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

Так, ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачена відповідальність за адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, а саме за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Водночас, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні, вищевказаного адміністративного правопорушення, повністю підтверджена дослідженими доказами, а саме:

- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язаного з корупцією № 318 від 27 листопада 2018 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 22.10.2018, відповідно до яких він розуміє свій обов'язок подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування в строк до 1 квітня. Так, він 14 березня 2018 року о 10 год. 23 хв. заповнив електронну декларацію та натиснув кнопку подати документ. 4 квітня 2018 року від головного спеціаліста кадрової роботи адміністрації йому стало відомо, що його декларації немає в публічній частині реєстру декларацій. В цей же день він зайшов в особистий кабінет та побачив, що декларація перебувала в статусі "чернетка". Після чого, ним повторно було подано документ. Факт несвоєчасного подання декларації визнав;

- повідомленням Національного агентства з питань запобігання корупції про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій від 11.04.2018 № 01-16/0305; розпорядженням голови Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області № 33-к від 20.05.2011 року, відповідно до якого ОСОБА_2 призначено на посаду начальника управління праці та соціального захисту населення Куйбишевської райдержадміністрації Запорізької області;

- скріншотом з сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до якого ОСОБА_2 фактично подав декларацію 04.04.2018 року о 10 годині 37 хвилин, оскільки натиснув кнопку "Зберегти чернетку", збереження підтверджено ЕЦП і натиснуто кнопку "Подати документ";

- листом національного агенства з питань запобігання корупції, щодо подання декларації ОСОБА_2, з якого слідує, що декларацію 14.03.2018 року ОСОБА_2 не подано до ІТС Реєстр у зв'язку з відсутністю підтвердження ОСОБА_2 подання документа шляхом накладання власного електронного цифрового підпису. Технічних несправностей та перебоїв у роботі ІТС Реєстр, які б завадили поданню документів до ІТС Реєстр не зафіксовано.

Як видно з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 не дотримався зазначених вимог Закону та не виконав усі дії, які є потрібними, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_2 не заперечував проти обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

За встановлених обставин вважаю, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_2у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною, а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Призначене стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. ОСОБА_2 сплатив, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.67-б).

Посилання апелянта про відсутність умислу щодо несвоєчасного подання такої деклараціє є неспроможним i суд апеляційної інстанції таке до уваги не бере, оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 176-2 КУпАП - є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого встановлення суспільно-небезпечних наслідків не вимагається, i суб'єктивна сторона якого може виявлятися як в умисній так i в необережній формі вини.

Щодо доводів апеляційної скарги про поважність причини несвоєчасного подання декаларації, зазначаю наступне.

Конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за даною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

За поясненнями ОСОБА_2 наданими в суді апеляційної інстанції, він не вперше подає декларацію і розуміє необхідність використання при цьому електронного цифрового підпису, отже наведене вказує на розуміння останнім алгоритму дій щодо подачі декларації.

Відомостей щодо обставин, які об'єктивно могли завадити ОСОБА_2 в поданні до НАЗК декларації у встановлений законом строк апелянтом не надано і в суді апеляційної інстанції не встановлено, наведені апелянтом причини несвоєчасного подання декларації не можна вважати поважними.

З цього приводу суд апеляційної інстанції звертає увагу на роздруківку послідовності дій ОСОБА_2, як користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування реєстру (а.с.14-17).

За змістом даної роздруківки просліджується послідовність дій ОСОБА_2 з приводу заповнення декларації. Так, 14.03.2018 року о 10:23:09 ОСОБА_2 натиснув кнопку «подати декларацію», натомість в подальшому ОСОБА_2 здійснює численні дії по заповненню/перегляду розділів декларації, оновленню чернетки і її збереження та лише 04.04.2018 року шляхом натискання кнопок «подати документ», «підтвердження ЕЦП» документ було подано, про що отримано відповідне підтвердження.

Отже, 14.03.2018 року ОСОБА_2 не здійснив дій по підписанню декларації електронним цифровим підписом, що є завершальною стадією подачі декларації, що виключає отримання повідомлення про її успішну подачу.

Наявність технічних перешкод, які завадили своєчасній подачі декларації не підтверджується витребуваною інформацією (а.с.57-58).

Таким чином, версію ОСОБА_2 щодо дізнання ним про неподання декларації лише 04.04.2018 року, у зв'язку із тим, що був переконаний про подачу декларації ще 14.03.2018 року та пов'язування апелянта неподання декларації із технічними причинами слід визнати неспроможною.

Щодо дати виявлення правопорушення, то апеляційний суд виходить з матеріалів справи, з яких вбачається, що 17 жовтня 2018 року Управління захисту економіки у Запорізькій області отримало листа № 44-01/47015/18 від 12 жовтня 2018 р. керівника Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя стосовно перевірки та вжиття заходів по факту несвоєчасного подання декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, серед яких є ОСОБА_2 (а.с. 11).

Тобто, станом на 17 жовтня 2018 року УЗЕ у Запорізькій області (посадові особи якого уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення) володіло відомостями про вчинення ОСОБА_2 правопорушення і ці відомості перевіряло шляхом збирання доказів відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2, після проведення перевірки, складений 27.11.2018 року.

Отже, будь-якого невиправданого зволікання щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не вбачається.

Згідно з ч.3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З наведеного вище вбачається, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, накладене на ОСОБА_2 в межах строків, визначених законом, і покликання сторони захисту на те, що на момент розгляду справи судом першої інстанції 15 січня 2019 року закінчився строк, передбачений ч.3 ст. 38 КУпАП, є безпідставним.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, вважаю, що суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та врахувавши вимоги ст. 33 КУпАП, наклав на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, передбачене санкцією даної статті у мінімальному розмірі.

З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції, як законної, обґрунтованої та вмотивованої, та залишає апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Куйбишевського районного суду Запорізької області від 15 січня 2019 року, якою на ОСОБА_2 накладено стягнення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник