ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/654/19 Головуючий в 1-й інстанції Носик М.А.
Єдиний унікальний №311/3397/19 Доповідач в 2-й інстанції Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 07 листопада 2019 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Василівського районного суду Запорізької області від 07 листопада 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

Як зазначено в постанові, 26 серпня 2019 року, о 23 годині 40 хвилин, у м. Запоріжжя у Вознесенівському районі проспект Соборний буд.149, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ 21150, реєстраційний № НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено із застосуванням спеціального технічного приладу Aicotest Drager 6820. Результат 1,21 проміле алкоголю, тест №370. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин зазначеної справи, не прийняв до уваги його доводи. Відповідно до Інструкції в протоколі не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до нього, але в матеріалах справи наявний протокол про адміністративне правопорушення з чисельними виправленнями, а тому він не може вважатись належним доказом.

Вважає, що його огляд на стан сп`яніння був проведений з порушенням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу. Відповідно до даних інструкції по використанню приладу «Драгер» калібрування зазначеного приладу здійснюється заводом-виробником, однак якщо з часу останнього калібрування приладу пройшло більше 6 місяців, то прилад підлягає калібруванню самостійно або сертифікованими організаціями заводу-виробника. Оскільки з моменту останньої повірки робочого засобу вимірювальної техніки (калібрування приладу) до моменту його огляду поліцейським на стан алкогольного сп`яніння пройшло більше 6 місяців та до матеріалів справи про адміністративне правопорушення особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не долучено відповідного свідоцтва про повірку приладу «Драгер», то такий огляд був проведений з порушенням Інструкції, а його результати не можна визнати допустимими доказами. Така позиція закріплена в чисельних постановах суддів апеляційних судів.

Також зазначає, що в порушення Інструкції в протоколі не було зазначено ознаки сп`яніння та його не було відсторонено від керування, що також вказує на відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та пояснив суду, що він проживає у с. Примосрьке Василівського району, не працює, має у користуванні автомобіль ВАЗ 21150. 26 серпня 2019 року він разом з товаришем були у м. Запоріжжі на квартирі товариша. Поверталися до с. Приморське ввечері, рухалися по проспекту Соборному у м. Запоріжжі. Приблизно після 22.00 години його зупинили поліцейські, оскільки він порушив ПДР, бо перетнув на проїжджій частині суцільну смугу, що розділяє зустрічні напрямки для руху. Він вийшов з авто та спілкувався з працівниками поліції з приводу порушення ПДР. Стосовно нього було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР та у подальшому він сплатив накладене стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Крім того, працівники поліції звернули увагу, що він вживав алкогольні напої та запропонували пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу Alcotect. Він не вживав алкоголь і погодився пройти обстеження на місці зупинки. Технічний пристрій показав наявність алкогольного сп`яніння і було складено протокол про адміністративне правопорушення, копію якого він отримав.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 надав аналогічні показання та зазначив, що не вживав спиртні напої.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_1 на свій захист спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №076356 від 27 серпня 2019 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1); актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та роздруківкою результатів приладу «Драгер», з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Драгер», та результат тестування склав 1,21 проміле (а.с.4-5); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а також факт його проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», його результати (а.с.7-8); відеозаписом, який міститься на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 26.08.2019 року. Підстав сумніватися в достовірності вказаних пояснень не встановлено.

Більш того, при перегляді відеозапису, доданому до матеріалів справи було встановлено, що ОСОБА_1 не заперечував факт вживання алкогольних напоїв, зазначивши, що напередодні вживав алкогольні напої, а в цей день безалкогольне пиво.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №076356 від 27 серпня 2019 року відносно ОСОБА_1 , містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, копію його отримав, як зазначено вище, йому роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що він засвідчив особистим підписом.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки в протоколі не зазначено ознак сп`яніння та наявні численні виправлення, є непереконливими та спростовуються наданими матеріалами. В протоколі докладно викладена суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші необхідні відомості. Будь-які виправлення в протоколі відсутні, лише зазначено в лапках ще одну дату, оскільки правопорушення було вчинено ОСОБА_1 26.08.2019 року о 23.40 годині, в той час коли його зупинили працівники поліції, а протокол було складено вже після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто 27.08.2019 року о 00.33 години. Таким чином, доводи апеляційної скарги про невідповідність протоколу вимогам Закону та порушення працівниками поліції вимог Інструкції при його складанні, є необґрунтованими. Також в матеріалах справи наявний рапорт працівника поліції, який склав протокол про те, що виправлення дати в протоколі було завірено належним чином та його копію направлено ОСОБА_1 .

Крім того, зауважень до протоколу та до акту від ОСОБА_1 не надійшло, він власноруч розписався в протоколі та в акті, з результатом огляду був згоден. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду, що підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що працівниками поліції були роз`яснені права, передбачені ст.268 КупАП., пояснена процедура та спосіб проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, були запропоновані тестові трубки у запечатаному вигляді на вибір, одну з яких ОСОБА_1 обрав власноруч. Огляд проводився у присутності двох свідків. Після проходження огляду ОСОБА_1 погодився з його результатами у присутності двох свідків.

Доводи ОСОБА_1 про те, що результати його огляду на стан сп`яніння мають бути визнані недійсними, апеляційний суд вважає неспроможними, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС/МОЗ від 09 листопада 2015 року №1452/735, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, у тому числі і Alcotest Drager №6820, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Між тим, з 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Розділ 4 цього Закону передбачає законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки наявність лише сертифікату затвердження типу засобу вимірювальної техніки та їх періодичну повірку, а п.2 Розділу X Прикінцеві та перехідні положення Закону, передбачає, що до приведення нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом вони діють в частині, що не суперечить цьому Закону.

Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, затверджений наказом Держкомстандарту України від 19 лютого 2002 року № 100, який регламентував порядок оформлення та видачі сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу був скасований наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14 червня 2016 № 972 відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Разом з тим, вказаний прилад зареєстрований в Україні відповідно до Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, що затверджений постановою КМУ від 09.11.2004 року №1497 (свідоцтво про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010, строк дії до 10.02.2015). Включення Драгер «Алкотест 6820» у реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення означало можливість його ввезення на митну територію України та введення у експлуатацію (початок використання), закінчення ж строку дії свідоцтва означало припинення можливості їх ввезення та введенню в експлуатацію, але не впливало на вироби, які вже були введені у експлуатацію. Таким чином, використання газоаналізаторів Drager Alcotest 6820, які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію протягом строку дії свідоцтва та знаходження цих приладів у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 року по 10.02.2015 року, є законним.

Крім того, згідно Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» №1324-VII від 05.06.2014 року міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13.10.2016 і становить 1 рік.

В матеріалах справи наявні документи до газоаналізатора, що використовувався при огляді ОСОБА_1 , зокрема, сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-МI/1-96-2014 від 01 вересня 2014 року та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/6363 від 25 вересня 2018 року, дійсне до 25 вересня 2019 року (а.с.6).

Тобто, газоаналізатор має всі документи, передбачені Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в частині, що не суперечить вимогам Закону.

Таким чином, вищенаведене спростовує доводи апелянта про незаконність та безпідставність використання газоаналізатора Alcotest Drager №6820.

Крім того, сам ОСОБА_1 у разі незгоди з висновками технічного засобу, мав можливість пройти обстеження в медичному закладі, але не забажав цього.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт керування транспортним засобом, тобто фактичні обставини справи не оскаржував.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 07 листопада 2019 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 311/3397/19