Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/33/19
Провадження № 3/674/26/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м.Дунаївці

Суддя Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Артемчук В. М., за участю секретаря судового засідання Бойчук С.В., прокурора Вараниці І.С., особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, розглянувши матеріали старшого оперуповноваженого Хмельницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, працюючого дільничним офіцером поліції ОСОБА_3 відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області, місце реєстрації та проживання ІНФОРМАЦІЯ_2,

-за ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 1-19 від 03 січня 2019 року, ОСОБА_1, безперервно проходячи службу в ОВС України з 2008 року, відповідно до наказу начальника ГУНП в Хмельницькій області від 14.07.2016 року за № 183о/с призначений на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції ОСОБА_3 ГУНП в Хмельницькій області, будучи відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, всупереч вимогам ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», не своєчасно повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, а саме про придбання 01.12.2017 року майна - автомобіля "DACIA DUSTER", 2011 р.в., вартістю 96428 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 був зобовязаний подати повідомлення про суттєві зміни у майновому стані протягом 10 днів з моменту придбання майна (до 11.12.2017 року), однак, в порушення вимог вищевказаного Закону, таке повідомлення подав лише 13.02.2018 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Прокурор Вараниця І.С. в судовому засіданні доводи викладені в протоколі № 1-19 про адміністративне правопорушення повязане з корупцією підтримав в повному обсязі і просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та застосувати штраф.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину заперечував. Пояснив, що умислу ніякого не було в нього про приховування зміни свого матеріального стану, оскільки до цього часу постійно подавав декларації. Просив закрити провадження по справі, оскільки закінчилися строки притягнення його до адміністративної відповідальності, і про те, що він не подав декларації начальник ОСОБА_3 відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області повідомив Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України 05.03.2018 року, про що подав листа і крім того протокол винесено не уповноваженим органом.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали додані до протоколу, приходить до наступних висновків.

Як слідує з матеріалів поданих до протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 вбачається, що 13.02.2018 року о 10:10 год. ОСОБА_1 подав електронну декларацію.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 03.01.2019 року був складений протокол про адміністративне правопорушення повязане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП старшим оперуповноваженим Хмельницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України ОСОБА_2

Відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення та відповідно до абзацу ч.1 ст. 1 вказаного Закону є суб'єктом декларування.

Згідно із ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно митної декларації від 15.12.2017 року, серії UA №209190/2017/125977, ОСОБА_1, 01.12.2017 року оформив рахунок фактуру (договір купівлі- продажу), за яким придбав автомобіль "DACIA DUSTER", 2011 р.в., вартістю 2970 євро, що в гривневому еквіваленті становило 96427, 44 гривень та став його власником відповідно ст. 334 Цивільного кодексу України. В подальшому 20.12.2017 року підтвердив право власності на нього, зареєструвавши автомобіль в Івано-Франківському сервісному центрі МВС України та отримавши свідоцтво СХК 114093 про реєстрацію транспортного засобу на своє ім'я.

При цьому слід зауважити, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, у даному випадку, з встановлених обставин та досліджених доказів по справі не є триваючим, при цьому подія адміністративного правопорушення у даному випадку є разовою і строк для накладення адміністративного стягнення має обраховуватись з дня його виявлення, як це передбачено ч.3 ст.38 КУпАП.

Враховуючи те ,що згідно повідомлення начальника ОСОБА_3 ГУНП в Хмельницькій області від 05.03.2018 року№ 1886/105-2018 надісланого начальникові Хмельницького управління ДВБ Національної поліції України із повідомленням про порушення заходів фінансового контролю в частині подання інформації про суттєві зміни в майновому стані дільничним офіцером поліції капітаном поліції ОСОБА_1.

Згідно ст.38ч.3КпАП України, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212- 21цьогоКодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення повязані з корупцією» чітко визначено (ч.5), що адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців із дня виявлення, але не пізніше двох років із дня його вчинення (ч. 3 ст. 38КУпАП).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, даний адміністративний матеріал надійшов до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області 14.01.2019 р., тобто з моменту виявлення порушення (05.03.2018 року) до дня складанні і надходження протоколу до суду сплинуло понад три місяці.

Відповідно до п. 7ст.247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38КпАП України.

Враховуючи, що з часу виявлення обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, на момент надходження та розгляду даної справи минули строки накладення адміністративного стягнення, оскільки датою виявлення порушення є дата повідомлення начальника Хмельницького Управління ДВБ Національної поліції України , провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Також суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КпАП України передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 255 КУпАП передбачено право уповноважених на те посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції) складати протоколи про адміністративне правопорушення за ст.ст.172-4 - 172-9.

Судом встановлено, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась виключно працівником Хмельницького управління ДВБ Національної поліції України, який відбирав пояснення, робив запити, збирав докази.

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки Управління та інше.

Слід зазначити, що згідно Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 15.04.2017 №361 покладення на Департамент обов'язків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається.

Суть правопорушення, пов'язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП полягає у неповідомленні або несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни у майновому стані.

При цьому слід враховувати, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.

Так, примітка до ст.172-6 КУпАП, дає вказівку на суб'єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частини 1 і 2 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» (далі - Закону), в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що дозволяє встановити саме ті ознаки, які мають значення для правової кваліфікації.

Відповідно до частини першої статті 4 ЗУ «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 11 Закону до повноважень Національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно ч.3 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням Національного агентства. У разі виявлення ознак іншого корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення, Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції. Висновок Національного агентства є обов'язковим для розгляду, про результати якого воно повідомляється не пізніше п'яти днів після отримання повідомлення про вчинене правопорушення.

Слід зазначити, що згідно загальних положень «Про департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України» покладення на Департамент обов'язків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається.

Відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 розділу 1 Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон). Контроль здійснюється на засадах верховенства права, через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції, та автоматично засобами програмного забезпечення Реєстру.

Згідно п.1 розділу II Порядку «Відповідно до Закону Національне агентство проводить щодо декларацій такі види контролю:

1)щодо своєчасності подання;

2)щодо правильності та повноти заповнення;

3) логічний та арифметичний контроль.

Згідно п.2 - п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Департамент ВБ Національної поліції України не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці ВБ НП України, відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно у випадку встановлення факту неподання декларації або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціально уповноважений суб'єкт у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів, скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Тобто, всі обов'язкові дії по проведенню контролю та перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності. А органи Національної поліції позбавлені контролюючої функції.

Такий висновок узгоджується з висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.04.2018 року за касаційною скаргою на рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 року у справі за позовом громадянина до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії (справа № 814/886/17), де Суд зазначив, що НАЗК здійснює повну перевірку декларацій у порядку, передбаченому статтею 50 Закону №1700-У11. Здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції НАЗК.

Натомість, в матеріалах справи відсутні докази затвердження та надсилання Національним агентством з питань запобігання корупції до Управління внутрішньої безпеки в Хмельницькій області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 законодавства у сфері запобігання корупції, яке б могло бути правовою підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, як відсутнє і звернення Управління внутрішньої безпеки до Національного агентства з питань запобігання корупції щодо отримання відомостей про порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції».

З огляду на викладене, на підставі вищезазначених нормативних актів приходжу до висновку,що досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі.

Зважаючи на вищевикладене, суд при прийнятті рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі ст.38 ч.3 КпАП України не встановлює винуватість чи невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченогост.172-6 ч.1КпАП України.

Судовий збір, у звязку із закриттям провадження у справі, з винної особи стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 38 ч.3, ч. 1 ст.172-6, п. 7 ст.247,283-285,287,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про запобігання корупції», суд-

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити в порядку ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через ОСОБА_3 райсуд в 10-тиденний строк з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження (внесення подання прокурора) цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 26 КУпАП.

Суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Дунаєвецького районного суду В. М. Артемчук