пр. № 3/759/7952/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року Святошинського районного суду міста Києва Степанова Сніжана Володимирівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який працює старшим охоронником ТОВ «Сільпо-Фуд», неодружений, дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, УСТАНОВИЛА:

19.10.2019 року о 02:40 годин, ОСОБА_1 рухаючись по вул. Зодчих, в районі будинку 18 в місті Києві, керував транспортним засобом «Yamaha Vino», державний номер НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав та зазначив, що відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки злякався. Також водійського посвідчення не має, однак 28.11.2019 року вже здав екзамени у МРЕО, для отримання водійського посвідчення, однак посвідчення йому не видали та повідомили, що потрібно дочекатись рішення суду по цій справі. Надав суду службову характеристику та клопотання в.о. керуючого магазину № 268 ТОВ «Сільпо-Фуд» ОСОБА_2 , в якому останній зазначив, що трудовий колектив ТОВ «Сільпо-Фуд» просить суд не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортним засобом, оскільки він буде позбавлений можливості заробляти на життя та буде позбавлений коштів на існування, у зв`язку із чим, просив передати ОСОБА_1 на поруки трудовому колективу ТОВ «Сільпо-Фуд».

Суддя, вислухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши докази по справі, вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 356749 від 19.10.2019 року, в якому зазначені обставини адміністративного правопорушення та ознак наркотичного сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 19.10.2019 року, які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 470819 від 19.10.2019 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у зв`язку із тим, що 19.10.2019 року о 02:40 годин, він керував транспортним засобом за адресою вул. Зодчих, 18 , місто Київ, порушивши при цьому вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху України; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов на місці зупинки огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу «Драгер», результат якого виявився негативним, та у зв`язку із наявністю ознак наркотичного сп`яніння працівники поліції запропонували пройти огляд у лікаря нарколога, на що ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Таким чином суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України та відповідно подія і склад адміністративного правопорушення, його вина доведена в повному обсязі та дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи клопотання про звільнення від адміністративної відповідальності та передачу на поруки трудовому колективу, суддя виходить з наступного.

Статтею 21 КУпАП встановлено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Можливість звільнення від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів справи на розгляд трудового колективу для застосування заходів громадського впливу, що передбачено ст. 21 КУпАП є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Так, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є найбільш тяжкими правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, фактичні обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, без водійського посвідчення; суддя дійшов висновку про відсутність підстав звільнення останнього від відповідальності з передачею справи на вирішення трудовому колективу та застосування заходу громадського впливу.

Крім цього, до суду надано клопотання в.о. директора ТОВ «Сільпо-Фуд» ОСОБА_2 про передачу ОСОБА_1 на поруки трудовому колективу, але не було надано доказів, на підтвердження його повноважень. До суду також не надано доказів, що зазначене клопотання підтримано саме трудовим колективом, на поруки якого просить передати ОСОБА_1 , а саме відповідного протоколу зборів трудового колективу.

Суддя також не бере до уваги посилання на той факт, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом, позбавить його єдиного джерела доходу, оскільки відповідно до ст. 30 КУпАП єдиним випадком не можливості застосування такого виду адміністративного стягнення, є користування транспортним засобом в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування у стані алкогольного сп`яніння. Таким чином, положення КУпАП не містять обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є основним джерелом доходу, а існування такої обставини потребує лише більш виваженого та обережного підходу при обранні такого виду адміністративного стягнення, виходячи із загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації. Крім цього, як зазначено ОСОБА_1 , він працює на посаді старшого охоронця, та ним взагалі необґрунтовано яким чином наявність чи відсутність водійського посвідчення може вплинути на можливість заробляти на життя.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя враховує характер вчиненого ним правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, а саме те, що ОСОБА_1 є особою молодого віку, працює, у зв`язку з чим до останнього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 8, 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 252, 266, 283, п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено або захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя С.В. Степанова