Провадження № 3/127/7933/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2019 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Вишар І.Ю., при секретарі Федоровій С.М., за участю прокурора Каменяр С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вінниця справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого поліцейським роти фізичної безпеки батальйону УПО у Вінницькій області ДПО НП України, громадянина України, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Поліцейський роти фізичної безпеки батальйону УПО у Вінницькій області ДПО НП України старший сержант поліції ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, являючись відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме 11.04.2018 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, 30.10.2017 року наказом УПО у Вінницькій області № 96 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_1, призначено на посаду поліцейського роти фізичної безпеки батальйону УПО у Вінницькій області. ОСОБА_1 відповідно склав Присягу поліцейського.

Таким чином, старший сержант поліції ОСОБА_1, являючись субєктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону, зобовязаний був до 01.04.2018 подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

За результатами моніторингу загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, встановлено, що ОСОБА_1 лише 11.04.2018 о 14.17 год. подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.Поважних причин для несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації у ході проведення перевірки не встановлено.

В протоколі зазначено, що старший сержант поліції ОСОБА_1 під час проходження служби в Національній поліції України, являючись субєктом декларування, був ознайомлений з вимогами Закону України «Про запобігання корупції», також, ОСОБА_1 05.03.2017 подавав електрону декларацію (кандидата на посаду) та був ознайомлений з порядком роботи в даному Реєстрі.

Під час проведення перевірки, опитаний ОСОБА_1 пояснив, що він в червні 2017 року втратив свій мобільний телефон, у якому була записана електронна адреса, яка була зареєстрована для роботи з Єдиним державним реєстром декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також пароль для вказаної адреси та пароль для доступу до Реєстру у звязку із чим не зміг вчасно подати електронну декларацію за 2017 рік, а заходи по відновленню доступу до Реєстру він почав з середини березня 2018 року та у квітні цього ж року звертався з листом на електронну адресу НАЗК з метою надання допомоги у подачі декларації, проте будь-яких доказів звернення до НАЗК надати не зміг, лише 11.04.2018 ОСОБА_1 вдалося подати електронну декларацію шляхом відновлення доступу до його електронної адреси та Реєстру.

В протоколі зазначено, що інших дій спрямованих на своєчасне подання декларації за 2017 рік ОСОБА_1 з червня 2017 року до 01.04.2018, окрім вищевказаних не вчиняв.

Згідно листа НАЗК від 07.08.2018 № 44-01/33586/18 щодо послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 (за період з 01.01.2018 по 30.07.2018) встановлено, що він зареєстрований у Реєстрі 16.02.2017, а роботу щодо внесення інформації до розділів щорічної декларації за 2017 рік розпочав лише 11.04.2018 та подав її того ж дня о 14.17 год.

Також, згідно листа НАЗК від 07.09.2018 технічних несправностей та перебоїв у роботі інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які б завадили поданню документів до вказаного Реєстру у період з 01.01.2018 по 01.04.2018 не зафіксовано.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1, являючись субєктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 та субєктом правопорушень, визначених статтею 172-6 КУпАП, відповідно до примітки вказаної статті, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, 11.04.2018 о 14.17 год. подав до НАЗК електронну щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, суду пояснив, що він намагався подати електронну щорічну декларацію, проте в червні 2017 року втратив мобільний телефон, на якому містилась інформація щодо адреси електронної пошти..

Прокурор Каменяр С.В. в судовому засіданні зазначила, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, про що свідчать докази наявні в матеріалах справи, а тому просила визнати винним останнього у вчиненні вказаного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано вірно за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП, а вина доведена матеріалами справи.

Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_2, будучи відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме 11.04.2018 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

Відповідно до наказу УПО у Вінницькій області № 96 о/с від 30.10.2017 року старшого сержанта поліції ОСОБА_1, призначено на посаду поліцейського роти фізичної безпеки батальйону УПО у Вінницькій області. ОСОБА_1 відповідно склав Присягу поліцейського.

Таким чином, старший сержант поліції ОСОБА_1, являючись субєктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону, зобовязаний був до 01.04.2018 подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

Згідно із ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обовязкові для виконання нормативно-правові акти; ч.5 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

З метою забезпечення єдиного підходу до виконання норм чинного антикорупційного законодавства Національне агентство з питань запобігання корупції, своїми рішеннями № 2 від 10 червня 2016 року «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088 та №3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 95, надало розяснення щодо Закону України «Про запобігання корупції».

За результатами моніторингу загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, встановлено, що ОСОБА_1 лише 11.04.2018 о 14.17 год. подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.Поважних причин для несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації у ході проведення перевірки не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що старший сержант поліції ОСОБА_1 під час проходження служби в Національній поліції України, являючись субєктом декларування, був ознайомлений з вимогами Закону України «Про запобігання корупції», також, ОСОБА_1 05.03.2017 подавав електрону декларацію (кандидата на посаду) та був ознайомлений з порядком роботи в даному Реєстрі, а під час проведення перевірки, опитаний ОСОБА_1 пояснив, що він в червні 2017 року втратив свій мобільний телефон, у якому була записана електронна адреса, яка була зареєстрована для роботи з Єдиним державним реєстром декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також пароль для вказаної адреси та пароль для доступу до Реєстру у звязку із чим не зміг вчасно подати електронну декларацію за 2017 рік, а заходи по відновленню доступу до Реєстру він почав з середини березня 2018 року та у квітні цього ж року звертався з листом на електронну адресу НАЗК з метою надання допомоги у подачі декларації, проте будь-яких доказів звернення до НАЗК надати не зміг, лише 11.04.2018 ОСОБА_1 вдалося подати електронну декларацію шляхом відновлення доступу до його електронної адреси та Реєстру.

Згідно листа НАЗК від 07.08.2018 № 44-01/33586/18 щодо послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 (за період з 01.01.2018 по 30.07.2018) встановлено, що він зареєстрований у Реєстрі 16.02.2017, а роботу щодо внесення інформації до розділів щорічної декларації за 2017 рік розпочав лише 11.04.2018 та подав її того ж дня о 14.17 год., інших дій спрямованих на своєчасне подання декларації за 2017 рік ОСОБА_1 з червня 2017 року до 01.04.2018, окрім вищевказаних не вчиняв.

Згідно листа НАЗК від 07.09.2018 технічних несправностей та перебоїв у роботі інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які б завадили поданню документів до вказаного Реєстру у період з 01.01.2018 по 01.04.2018 не зафіксовано.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1, являючись субєктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 та субєктом правопорушень, визначених статтею 172-6 КУпАП, відповідно до примітки вказаної статті, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, 11.04.2018 о 14.17 год. подав до НАЗК електронну щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Вина ОСОБА_2 у скоєному правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 28/2018 від 01.12.2018, рапортом про виявлення в діях ОСОБА_1 правопорушення, повязаного з корупцією, декларацією ОСОБА_1 щорічна за 2017 рік, поясненнями ОСОБА_1, довідкою Ф1, витягом з наказу УПО у Вінницькій області №96о/с, службовою характеристикою, присягою на вірність Українському народові, повідомленням про ознайомлення, повідомленням з УПЗКПЛ НП України,іншими документами.

Будь яких обєктивних даних, щодо неможливості відправлення декларації у встановлений законом строк, ОСОБА_1 в ході розгляду справи не надав.

Судом не прийнято до уваги пояснення ОСОБА_1, оскільки вони жодним документом не підтверджені та розцінює зазначене як намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності.

Згідно інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 вбачається, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, суди зобовязані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі-Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

При обранні виду та міри адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь його вини.

Відповідно до ст.34,35 КУпАП обставин, які обтяжують чи помякшують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлені.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень у майбутньому, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно, до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Враховуючи наведене суд вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. 172 6, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 12 ЗУ «Про запобігання корупції», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ВизнатиОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 гривень на користь держави.

На постанову суду може бути подана апеляція протягом 10-ти діб з моменту її винесення.

Суддя