П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2019 Справа №607/27667/19

провадження №3/607/7943/2019

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ломакін В.Є. розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бучач, громадянина України, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшли матеріали, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення від 25 листопада 2019 року серії АПР18 №483852 вбачається, що ОСОБА_1 25.11.2019 р. приблизно о 03 год. 00 хв. перебуваючи по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , під час якого чинив на неї моральний та психологічний тиск, висловлювався нецензурними словами та ображав та ображав останню.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав, просить провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Так, згідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом .

У відповідності до 1 ст. 173-2 КУпАП, насильства в сім`ї - це умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, вказаною статтею передбачена адміністративна відповідальність за насильство в сім`ї, яке виявляється в трьох видах: фізичне, психологічне, економічне.

Як вбачається з протоколу про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 інкриміновано вчинення домашнього насильства відносно дружини ОСОБА_2 шляхом здійснення морального та психологічного тиску, виражання нецензурними словами, ображання, тобто вчинення психологічного насильства.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

При цьому, за змістом ч.1 ст.173-2 КУпАП, вчинення психологічного насильства в сім`ї пов`язано з наслідками у вигляді можливості завдання або завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого.

Разом з тим, в протоколі про адміністративні правопорушення, дії ОСОБА_1 не пов`язуються з можливістю настання або з настанням шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , що є обов`язковою умовою настання адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Дані про можливість настання або настання шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 відсутні також і в матеріалах справи, які були досліджені в судовому засіданні.

Зокрема, в письмових поясненнях потерпілої ОСОБА_2 містяться відомості лише про те, що ОСОБА_1 виражався в її сторону нецензурними словами, гримав дверима та ламав крісло.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено в ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» від 10.02.1995 року, «Надточій проти України» від 15.05.2008 року), всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Будь-які докази, окрім письмових пояснень самої потерпілої, яка є зацікавленою стороною у даній справі, про здійснення на неї психологічного тиску з боку ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

Згідно із п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із чим провадження в даній справі слід закрити в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

На підставі наведеного, керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 9, 173-2, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяВ. Є. Ломакін