ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 653/3799/18 Головуючий в І інстанції: Крапівіна О.П.
Провадження №33/819/44/19 Доповідач: Литвиненко І.І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року м.Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Литвиненко І.І., за участю ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Херсоні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Вказаною постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 23 жовтня 2018 року о 10.45 год. на 417 км а/д Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта з ознаками наркотичного сп'яніння (млява мова, почервоніння очей, зіниці очей не реагують на світло), керував транспортним засобом, марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, від проходження медичного огляду в медичному закладі, для визначення стану наркотичного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, та у свою чергу являється окремим складом правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, а саме - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, однобічне та неповне з'ясування всіх обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст.22 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано фактичні обставини справи, зокрема не допитано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були очевидцями неправомірного складання протоколу, не досліджено відеозаписи з нагрудних відеокамер працівників поліції та належним чином не проаналізовано протокол про адміністративне правопорушення, який на думку апелянта не відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Крім того, протокол був складений без участі свідків, тоді як їхні дані до протоколу було вписано пізніше самим інспектором.

Протокол підписав під психологічним впливом працівників поліції, які погрожували забрати автомобіль на штрафний майданчик.

Працівниками поліції взагалі не було запропоновано йому пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Він добровільно пройшов огляд на визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння у медичному закладі, про що наявний відповідний висновок.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції він був тверезий. Тест на перебування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння всупереч вимог закону проводився не лабораторно, а за допомогою експрес тест-стрічки.

Вказує, що дійсно має труднощі з мовним апаратом (невиразна вимова) внаслідок перенесеного захворювання.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з'ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

З матеріалів провадження вбачається, що приймаючи рішення про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КК України, як на докази винуватості суд послався на протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення свідків, проте належним чином не перевірив їх.

При цьому ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі та поясненнях наданих під час апеляційного розгляду справи заперечував свою вину та зазначив, що пояснення до протоколу про адміністративне правопорушення надав під психологічних тиском працівників поліції, які погрожували вилученням його автомобіля на штраф-майданчик. У стані наркотичного сп'яніння не перебував, наркотичні речовини не вживав.

З метою усунення неповноти розгляду справи та поновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності апеляційним судом були виконані вимоги статей 279, 280, 293 КУпАП та дослідженні матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1, в результаті чого було встановлено наступне.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №380536 від 23 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 о 10.45 год. на 417 км а/д Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта з ознаками наркотичного сп'яніння (млява мова, почервоніння очей, зіниці очей не реагують на світло), керував транспортним засобом, марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, від проходження медичного огляду в медичному закладі, для визначення стану наркотичного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.4).

В матеріалах справи відсутні відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, які б могли спростувати чи підтвердити доводи ОСОБА_1 щодо порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що судом першої інстанції не допитувалися свідки, які були присутніми під час складання протоколу, суд апеляційної інстанції критично ставиться до висновків суду зроблених на підставі відомостей наявних в протоколі про адміністративне правопорушення та письмових показах свідків, наявних в матеріалах провадження, щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння.

Крім того, в матеріалах справи міститься висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують уваги та швидкість реакції, зміст якого був повідомлений правопорушнику в присутності інспектора СРПП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 Згідно даного висновку встановлено факт вживання ОСОБА_1 наркотичних речовин без ознак наркотичного сп'яніння (а.с.8).

Рапортом інспектора СРПП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області Жавжарова О.І. також підтверджується факт того, що ОСОБА_1 пройшов медичний огляд в медичному закладі на стан наркотичного сп'яніння (а.с.9), та дозволено керувати транспортними засобами.

Посилання суду на порушення ОСОБА_1 п.2.9 ПДР України, і як наслідок вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не встановлено порушення ОСОБА_1 п.2.9 ПДР України та йому не інкримінувалося керування транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння.

Місцевий суд на зазначене уваги не звернув, та не усунув розбіжності в доказах у спосіб передбачений законом.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що будь-які докази, які б беззаперечно вказували на те, що ОСОБА_1 23 жовтня 2018 року на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, в матеріалах справи відсутні.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності достатніх та переконливих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд приходить до висновку, що сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 247, ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, які складають 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду І.І.Литвиненко