Житомирський апеляційний суд
Категорія ч.1 ст. 166-23 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду ОСОБА_1, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, представника ГТУ юстиції в Житомирській області ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 21 грудня 2018 року за ч.1 ст. 166-23 КУпАП щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, працюючої державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Департаменту реєстрації Житомирської міської ради, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_2,

в с т а н о в и в:

Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 21 грудня 2018 рок ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.166-23 КУпАП, та звільнено її від адміністративної відповідальності в зв'язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись відносно неї усним зауваженням.

Згідно постанови суду, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №3 від 13.11.2018 року ОСОБА_2, будучи державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Департаменту реєстрації Житомирської міської рад, прийняла рішення про відмову у державний реєстрації прав та їх обтяжень за №43045723 на квартиру АДРЕСА_1 з порушенням порядку державної реєстрації, що передбачено ч. 3 ст. 3, п. 1,3 ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, не було встановлено підстав для проведення державної реєстарції прав, зокрема, не досліджено, що за однією адресою зареєстровано два різні об"єкти нерухомого майна, чим допустила порушення ч.1 ст. 166-23 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 21.12.2018 року по справі № 296/11378/18 за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що нею була розглянута заява № 30073709 та додані до неї документи. В результаті пошуку інформації в Державному реєстрі за адресою об'єкта нерухомого майна знайдена інформація про об'єкт нерухомого майна - квартиру з реєстраційним номером 01, право власності на яку зареєстровано 11.12.2015 року за іншою особою на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира. Відомості за вказаними параметрами запиту у РПВН, якій діяв до 2013 р. та є на сьогоднішній день архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч.1 ст.13 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), не знайдено, оскільки в результаті проведеного пошуку інформації було встановлено наявність запису про зареєстроване право власності та відкритий розділ на обєкт нерхомого майна з тотожними адресними даними за іншою особою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Ідентифікація об'єкта нерухомого майна, окрім земельної ділянки, має здійснюватися за адресою об'єкта нерухомого майна. Під час розгляду заяви про державну реєстрацію права та їх обтяжень за реєстраційним номером 30073709, нею було здійснено пошук інформації Державному реєстрі прав за адресою об'єкта нерухомого майна: Житомирська обл., м. Житомир, вул. Князів Острозьких (попередня назва - вул. Шелушкова)АДРЕСА_2. За результатом пошуків 138037697 від 17.09.2018 р. було встановлено наявність зареєстрованого права власності іншою особою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.12.2015 р. на квартиру з такими ж адресними даними на підставі Корольовського районного суду м. Житомира.

Відповідно, 17 вересня 2018 року, з метою не допущення одночасного існування подвійної державної реєстрації з відкриттям нового розділу нею було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 43045723 у зв'язку з наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. При розгляді заяви ОСОБА_4 та її пояснень 13.11.2018 р. постійно діюча Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Головного управління територіального управління юстиції у Житомирській області дійшла висновку, що нею прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 43045723 всупереч вимогам ч.3 ст.3, п.1,3 ч. З ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що спричинило позбавлення права власності на квартиру ОСОБА_4 та його членів сім'ї. Також, на думку Комісії, під час перевірки відомостей Державного реєстру, РПВН ч.1 ст.13 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» неюмною не було встановлено підстав для проведення державної реєстрації прав, зокрема, не досліджено, що за однією адресою а саме: м. Житомир, вул. Князів Острозьких (попередня назва - вул. Шелушкова), буд.66 кв.3 зареєстровано 2 різні об'єкти на паперових носіях до 01.01.2003 року та державна реєстрація права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в 2015 році, посилаючись при цьому на те, що я вона мала б здійснити ідентифікацію об'єктів лише за розбіжностями в площі об'єктів, та провести державну реєстрацію права власності за скаржником ОСОБА_4 та його члена сім'ї з відкриттям нового розділу на заявлений та вже зареєстрований об'єкт, а саме на квартиру з тотожними адресними даними.

Додатково апелянт зауважує, що висновок Комісії з питань скарг розгляду у сфері державної реєстрації Головного управління територіального управління юстиції у Житомирській області щодо позбавлення нею, як реєстратором, скаржника ОСОБА_4 та членів його сім'ї права власності внаслідок прийняття рішення про відмову у державній реєстрації прав, є невірним, що суперечить вимогам закону, так як перехід, скасування припинення та погашення права власності нею не було здійснено.

Вважає Наказ Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 15.11.2018 р. №296/6 та протокол про адміністративне правопорушення від 13.11.2018 року №3 протиправними, тому на наказ та протокол нею була 26.11.2018 року подана скарга на дії Головного територіального управління юстиції у Житомирській області до Міністерства юстиції України відповідно до ч. 2 п.2 ст. 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та ї обтяжень».

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримала свої доводи та пояснення, викладені в апеляційній скарзі, просила її задовольнити. Представник ГТ,УЮ в Житомирській області ОСОБА_3 заперечила проти задоволення апеляційної скарги , надала письмові пояснення щодо предмету судового розгляду, просила їх врахувати при винесенні рішення.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, а також матеріали, додані до апеляційної скарги в межах апеляційної скарги, письмові пояснення, надані учасниками судового розгляду, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону під час розгляду справи суд дотримався.

Так, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.166-23 КУпАП, полягає у порушенні порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державний реєстратор встановлює, зокрема, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах.

Під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Так, в своїх письмових поясненнях та апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що нею була розглянута заява № 30073709 та додані до неї документи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на обєкт нерухомого майна. В результаті пошуку інформації в Державному реєстрі за адресою об'єкта нерухомого майна знайдена інформація про об'єкт нерухомого майна - квартиру з реєстраційним номером 01, право власності на яку зареєстровано 11.12.2015 року за іншою особою на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира. Відомості за вказаними параметрами запиту у РПВН якій діяв до 2013 р. та є на сьогоднішній день архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ч.1 ст.13 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не знайдено, оскільки в результаті проведеного пошуку інформації було встановлено наявність запису про зареєстроване право власності та відкритий розділ на обєкт нерхомого майна з тотожними адресними даними за іншою особою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З метою не допущення одночасного існування подвійної державної реєстрації з відкриттям нового розділу, нею було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 43045723 у зв'язку з наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Вважає, що при зазначених обставинах у неї не було підстав робити запит в БТІ для надання додаткової інформації щодо даного нерухомого обєкту (квартири ОСОБА_4С.), навіть враховуючи той факт, що згідно наданих правовстановлюючих документів право власності на обєкт нерухомості виникло в останнього до 01.01.2013 року. Тому порушень вимог порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень нею допущено в даному випадку не було.

Однак, з таким твердженням ОСОБА_2 про відсутність при таких обставинах в її діях порушень порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень погодитися апеляційний суд не може.

Як вбачається з наведеного вище положення Закону державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації.

Однак, реєстратором ОСОБА_2 інформація (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідна для такої реєстрації, від жодних органів, в тому числі і БТІ, не запитувалася, без здійснення відповідних запитів для зясування обставин, які є важливими для прийняття рішення щодо реєстрації прав на нерухоме майно, прийнято було рішення про відмову в такій реєстрації.

Наявність в діях ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.. 166-23 КУпАП підтверджується висновком постійно діючої комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с.7-11) від 13.11.2018 року, у відповідності до якого встановлено, що державним реєстратором не досліджено, що за результатом пошуків інформації знайдено відмінний від заявленого заявником об'єкт, на що вказував номер об'єкта в РПВН: 4045677, розбіжності в площі об'єкта та підстава виникнення права власності. Зокрема, ОСОБА_4, ОСОБА_4 3. А., ОСОБА_6 володіють квартирою № 3, площею 38,7 м2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.04.2001 року № 38816, зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації, записаного у реєстрову книгу за № 151 на стор. 277. Водночас, ОСОБА_7 володіє квартирою № 3, площею 100,8 м2, яка утворилась в результаті виділу в натурі частки з квартири АДРЕСА_3, реєстраційний номер майна в РПВН: 4045677. Оскільки, право спільної сумісної власності за ОСОБА_4, ОСОБА_4 3. А., ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_4 виникло на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.04.2001 року № 38816 та зареєстроване в бюро технічної інвентаризації, а відомості про державну реєстрацію прав в РГТВН відсутні, державний реєстратор зобов'язаний був зробити запит до відповідних органів. ОСОБА_2 порушено вимоги, встановлені ч.3 ст. 10 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». При цьому, Комісією було надіслано запит до Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради для підтвердження інформації про реєстрацію прав, ознайомлено з матеріалами інвентаризаційної справи та встановлено, що на квартиру АДРЕСА_5 зареєстровано право власності за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.04.2001 № 38816, запис внесено у реєстрову книгу за № 151 на стор. 277.

Крім того, порушення ОСОБА_2 порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень підтверджується також і наказом ГТУ Юстиції у Житомирській області від 15.11.2018 року №296/6 (а.с.12) про часткове задоволення скарги ОСОБА_4 від 30.10.2018 року, згідно якого скасовано рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 17.09.2018 року №43045723, прийняте державним реєстратором прав на нерухове майно виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області ОСОБА_2 та вирішено провести державну реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_6 на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

При цьому доводи ОСОБА_2 про те, що вказаний наказ вона вважає незаконним та оскаржила до адміністративного суду з метою визнання його незаконним в судовому порядку, не можуть на даний час бути підставою для його неврахування при розгляді справи про адміністративне правопорушення, оскільки зазначений позов судом не розглянуто по суті та рішення щодо даного наказу судом не прийнято.

Крім того наявність в діях ОСОБА_2АВ. зазначеного вище правопорушення підтверджується копією заяви ОСОБА_4 від 30.10.2018 року про скасування рішення державного реєстратора ОСОБА_2 про відмову в реєстрації прав на нерухоме майно (а.с.14), копією свідоцтва про право власності на житло від 04.04.2001 року №38816, згідно якого квартира за адресою: АДРЕСА_7 дійсно належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, копією рішення державного реєстратора (ОСОБА_2В.) про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 17.09.2018 №43045723 (а.с.16), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.09.2018 року №138037697 (а.с.23), згідно якого власником обєкта нерухомості є ОСОБА_7

З огляду на наведене, аналізуючи наявні докази в своїй сукупності, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.166-23 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо відсутності в її діях складу правопорушення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та підстави до скасування оскаржуваної постанови суду із закриттям провадження у справі у звязку із відсутністю складу правопорушення відсутні.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується і із висновком суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення за ч.1 ст.166-23 КУпАП.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи, що порушення ОСОБА_2 порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно було виправлено шляхом задоволення скарги ОСОБА_6 на прийняте нею рішення про відмову у реєстрації його права на таке майно на протязі незначного часу, не потягло за собою значних порушень прав заявника та не мало істотних негативних наслідків для останнього, судом першої інстанції цілком обґрунтовано було оцінено вказане правопорушення як малозначне, та прийнято правильне рішення про звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності в порядку ст.. 22 КУпАП.

З огляду на наведене апеляційний суд вважає оскаржувану постанову суду прийнятою у відповідності до Закону, на підставі наявних в матеріалах адміністративної справи доказів, і підстав до її скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі ОСОБА_2, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 21 грудня 2018 року щодо неї за ч.1 ст. 166-23 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: