Справа № 758/461/19
3/758/1279/19 Категорія
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Павленко О. О., за участі прокурора Київської місцевої прокуратури №7 м. Києва ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2 та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 розглянувши матеріали, які надійшли від УЗЕ у м. Києві ДЗЕ Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, працюючого начальником управління капітального будівництва, архітектури та землекористування Подільської районної в м.Києві державної адміністрації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, -

за ч. 2 ст. 172-6 КпАП України,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколів про вчинення адміністративного правопорушення №26 та №25 від 10 січня 2019 року, ОСОБА_3 обіймаючи посаду начальника управління капітального будівництва, архітектури та землекористування Подільської районної в м.Києві державної адміністрації, будучи згідно п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону, в установлений законом термін, не повідомив Національне агентство з питань корупції про суттєві зміни в майновому стані після отримання ним доходу (грошових коштів) від відчуження 31.10.2017 року нерухомого майна, гаражного боксу 27.2 кв.м. НОМЕР_2, що знаходиться в м.Києві, гаражний кооператив «Барвінок», реєстраційний номер - НОМЕР_1, вартість якого становить 131 880 гривень, та гаражного боксу 27.2 кв.м. НОМЕР_3, що знаходиться за адресою: м.Київ, гаражний кооператив «Барвінок», реєстраційний номер - НОМЕР_4, чим вчинив адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, передбачені ч. 2 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що грошові кошти за гаражні бокси НОМЕР_2, реєстраційний номер - НОМЕР_1, та НОМЕР_3, реєстраційний номер - НОМЕР_4, що знаходяться в м.Києві, гаражний кооператив «Барвінок», йому віддавались частинами по 40 000 грн. кожного місяця, з липня по жовтень 2017 року, у зв'язку з чим він не вважав за потрібне вносити декларацію про суттєві зміни в майновому стані, а задекларував повну суму грошових коштів за продаж гаражних боксів при заповненні електронної декларації за звітний період 2017 року.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного корупційного правопорушення та вважає за можливе закрити провадження по справі в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки вважає, що його вина не знайшла підтвердження в зібраних по справі доказах.

Суд, вислухавши захисника, пояснення ОСОБА_3, висновок прокурора, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_3, складу адміністративного правопорушення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП настає у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають у тому числі і в неповідомленні чи несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни в майновому стані.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до вимог ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції», якщо суб'єкт декларування отримав одноразовий дохід у розмірі, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня року, коли такий дохід було отримано, то виникає обов'язок повідомити про це Національне агентство шляхом подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування.

Відповідно до вимог ст. 66 Закону України, суб'єкт декларування повинен подавати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані лише в тому разі, коли розмір доходу, виплачений йому на певну дату перевищує суму у розмірі 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2017 року на рівні 1600 гривень, тобто розмір 50 мінімальних заробітних плат дорівнює 80 000 гривень.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 грошові кошти за гаражні бокси отримував частинами по 40 000 грн. кожного місяця, з липня по жовтень 2017 року, що підтверджується копіями розписок (а.с.16-19, 90-93).

В момент продажу ОСОБА_3 гаражних боксів він був суб'єктом декларування, відповідно до положень п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки обіймав посаду начальника управління капітального будівництва, архітектури та землекористування Подільської районної в м.Києві державної адміністрації та був державним службовцем категорії «Б».

Відповідно до протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією, в порушення визначеного ч. 2 ст. ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» десятиденного строку ОСОБА_3 не було повідомлено Національне агентство з питань запобігання корупції про зміни в його майновому стані у зв'язку з отриманням доходу від продажу гаражних боксів.

Разом з тим, вимогами ст. 280 КУпАП, на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов'язок з'ясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_3 про відсутність у нього умислу на уникнення фінансового контролю доходів заслуговують на увагу, оскільки він вказав дохід за продаж гаражних боксів в декларації за 2017 рік.

Належних і допустимих доказів, які беззаперечно спростовують це твердження, в матеріалах справи немає.

Таким чином, суддею встановлено, що в бездіяльності ОСОБА_3 відсутні ознаки суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП, оскільки у нього були відсутні мотиви вчинити порушення закону, він не бажав його порушити, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 підлягає закриттю за відсутності в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 172-6, 247, 287, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП в зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного корупційного правопорушення - закрити.

Постанова може бути оскаржена у випадках передбачених ст.287 КУпАП, а саме особою, щодо якої її винесено, потерпілим, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, а саме у випадку нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов»язаних з обмеженням особистої свободи громадян, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя О.О. Павленко