ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/82/19 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. з участю прокурора - Шергея А.В., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, її захисника - адвоката - Шевчука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 н.м.д.г., тобто 850 грн. Також стягнуто 384,20 грн. судових витрат.

Згідно постанови, суд визнав доведеним, що ОСОБА_2, відповідно до підпункту "в" пункту 1 частини 1 статті 3 ЗУ "Про запобігання корупції" будучи суб'єктом відповідальності за порушення, пов'язане з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, після встановленого строку подання щорічної декларації (з 01.01.2018 р. до 01.04.2018р.), а саме 02.04.2018 року, подала на офіційний веб-сайт Національного агенства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що оскільки останній день строку подання щорічної декларації припадав на неділю, тому нею було подано декларацію наступного робочого дня, тобто в понеділок 02.04.2018 року. Вважає, що обов'язок подавати щорічну декларацію покладено на неї як на державного службовця, тому ці вимоги вона мала виконувати в робочий час. Зазначає, що судом не було взято до уваги, що нею 30.03.2018 року, тобто в останній робочий день, що передував 01.04.2018 року вчинені дії щодо заповнення електронної декларації, які було збережено як чернетку. Додатково вказує, що 01.04.2018 року вона знову заходила в електронний кабінет і натиснула кнопку "подати документ", а 02.04.2018 року уже повторно подала електронну декларацію. Вказані дії зафіксовані протоколом №0900238 від 04.12.2018 року. Вважає, також, що в матеріалах справи відсутні дані які б підтверджували відсутність поважної причини несвоєчасного подання нею декларації. Стверджує, що умислу на вчинення правопорушення у неї не було і в ході судового розгляду не здобуто даних, які би його підтверджували. Вказує, що несвоєчасне подання декларації зумовлено тим, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка в кінці березня 2018 року хворіла і тому вона не змогла вчасно подати щорічну декларацію. Також, 31 березня 2018 року, який був вихідним днем, за місцем її проживання були перебої в роботі телекомунікаційних мереж і їх нормальна робота відновилась лише в перший робочий день тижня. Вважає, що прокурор Шергей А.В. безпідставно брав участь у розгляді справи судом першої інстанції. Також стверджує, що її притягнуто до адмінвідповідальності з порушенням строків передбачених ст.38 КУпАП.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, яка підтримала свою апеляційну скаргу з доповненнями, доводи захисника, який вважає оскаржену постанову суду незаконною і просив її скасувати та закрити провадження у даній справі за відсутністю складу правопорушення, міркування прокурора, який заперечив проти доводів апеляційної скарги, а також пояснив, що він є прокурором з питань організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Тернопільської області і за цією посадою уповноважений на участь у справах про адміністративні правопорушення даної категорії, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст.245, 251, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції повністю дотримався вказаних вимог закону і його висновки про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, ґрунтуються на матеріалах справи та є вірними, оскільки доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_2 повністю підтверджується сукупністю належним чином оцінених та викладених в оскарженій постанові доказів.

За змістом частини першої ст.172-6 КУпАП відповідальність настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.45 ЗУ "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 була призначена на посаду провідного спеціаліста відділу планування та закупівель фінансового управління Держгеокадастру у Тернопільській області і як державний службовець відповідної категорії зобов'язана щорічно до 01 квітня подавати Декларацію за попередній рік, однак подала її з пропуском цього строку несвоєчасно, а саме - 02 квітня 2018 року.

Вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема даними: протоколу про вчинення вказаного правопорушення №0900238 складеного 04.12.2018 року; витягом з офіційного сайту НАЗК, щодо подання ОСОБА_2 Декларації 02 квітня 2018 року та письмової інформацієї НАЗК про послідовність її дій як користувача «Єдиного державного реєстру, декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» в період 01.01.2018р. - 07.11.2018р.; письмової інформації Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 29.11.2018року з доданими до неї відомостями про місце роботи, займану посаду, дату прийняття присяги державного службовця і ознайомлення зі встановленими антикорупційним законодавством вимогами і обмеженнями; повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; письмових пояснень ОСОБА_2 від 04.12.2018року, про те, що Декларацію подала 02 квітня 2018 року через те, що пізно пригадала про необхідність її заповнення, а також іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги про те, що Декларацію було подано 01 квітня 2018 року спростовуються письмовою інформацією НАЗК про послідовність дій користувача "Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважений на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", які вчинила ОСОБА_2 в період з 01 січня 2018 року по 07 листопада 2018 року, згідно якої декларацію нею було вперше успішно подано 02 квітня 2018 року, а виправлену декларацію - 03 квітня 2018 року.

Наведені в апеляційній скарзі доводи щодо накладення адміністративного стягнення з пропуском строків, передбачених ст.38 КУпАП, є безпідставними.

Так, згідно частини третьої вказаної статті, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

За змістом диспозиції ч.1 ст.172-6 КУпАП для висновку про наявність чи відсутність складу даного правопорушення необхідно крім факту несвоєчасного подання Декларації перевірити поважність причин пропуску встановленого законом строку її подання.

Отже, часом виявлення цього правопорушення є день, коли в уповноваженого органу були встановлені достатні дані для висновку про наявність в діях особи усіх ознак складу правопорушення.

Як слідує з матеріалів справи повідомлення Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області про факт несвоєчасного подання ОСОБА_2 декларації НАЗК отримало 05 липня 2018 року, відомості про ознайомлення ОСОБА_2 з вимогами Закону України "Про запобігання корупції" Управління захисту економіки в Тернопільській області отримало 03 грудня 2018 року, а пояснення ОСОБА_2 про причини несвоєчасного подання Декларації - 04 грудня 2018 року (а.с.8,10,19).

Доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_2 умислу на несвоєчасне подання Декларації спростовуються обставинами справи.

Так, встановлено, що ОСОБА_2 була ознайомлена з вимогами Закону України "Про запобігання корупції", яким передбачено обов'язок подання Декларацій у визначені строки. Також, вона 30 березня 2018 року, тобто до закінчення встановленого законом строку, мала технічну можливість доступу до електронного реєстру декларацій, однак не подала її до 01 квітня 2018 року.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до переконання, що матеріалами справи доведено наявність в діях ОСОБА_2 суб'єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, у формі непрямого умислу, оскільки їй було відомо про вимоги закону щодо подання Декларації до 01 квітня 2018 року, у зв'язку з чим вона усвідомлювала протиправний характер несвоєчасного декларування та його шкідливі наслідки і свідомо припускала їх настання.

Доводи апеляційної скарги про наявність поважних причин несвоєчасного подання Декларації, якими в апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує перебої в роботі телекомунікаційних мереж за місцем її проживання і хворобу малолітньої дитини, не підтверджені жодними доказами і є непослідовними, оскільки суперечать її письмовим поясненням від 04 грудня 2018 року про те, що вона пригадала про необхідність подання Декларації лише 30 березня 2018 року, а також її поясненням в ході розгляду справи судом першої інстанції, де вона вину за ч.1 ст.172-6 КУпАП визнала повністю, так як забула про необхідність подання Декларації.

Також, ці доводи апелянта спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що 30 березня 2018 року ОСОБА_2 вчиняла ряд дій як користувач Єдиного державного реєстру декларацій, отже мала доступ до цього реєстру і технічну можливість подати Декларацію.

Доводи апеляційної скарги про відсутність відповідних повноважень у посадових осіб правоохоронних органів, які склали протокол про адміністративне правопорушення, є безпідставними у зв'язку з наступним.

Згідно ст.3 Закону України "Про запобігання корупції": корупційне правопорушення - це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; правопорушення, пов'язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Статтею 12 вказаного Закону визначено права Національного агентства запобігання корупції. Відповідно до частини третьої цієї статті у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням Національного агентства. У разі виявлення ознак іншого корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення, Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції.

Отже, за змістом вказаної норми не вимагається затвердження НАЗК обґрунтованого висновку у разі виявлення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією.

Як вбачається з матеріалів справи, Національне агентство запобігання корупції не було реалізовано його право на складання протоколу про адміністративне правопорушення, а відомості про несвоєчасне подання ОСОБА_2 щорічної декларації 27 листопада 2018 року надіслано УЗЕ в Тернопільській області для проведення перевірки цього факту та, у разі встановлення відповідних підстав, складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до абзацу 2 п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в ст.ст.218-221 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) (ст.ст.172-4-172-9 КУпАП).

Також ч.2 ст.251 КУпАП також встановлено, що обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Враховуючи викладене, уповноважені на те органи Національної поліції мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення за фактом порушення вимог фінансового контролю, та збирати необхідні докази, що підтверджують факти їх вчинення.

Таким чином в ході апеляційного розгляду обставин, які би підтверджували доводи апеляційної скарги і спростовували висновки суду першої інстанції не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного та керуючись Законом України "Про запобігання корупції», ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2019 року відносно неї за ч.1 ст.172-6 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис