Справа № 460/2188/19 Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А.
Провадження № 33/811/687/19 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., з участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 04 червня 2019 року,

встановив:

цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 384,20 гривень судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 28.04.2019 року о 22 год. 23 хв. в м.Новояворівську на вул. Ів.Франка, 1а Яворівського району Львівської області, керуючи автомобілем марки "Audi A6" д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, виїхав на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки "Opel Vectra" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , в результаті якого транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив п. п. 2.3б, 11.4 Правил дорожнього руху.

Крім того, ОСОБА_1 28.04.2019 року о 22 год 23 хв в м.Новояворівську на вул. Ів.Франка, 1а Яворівського району Львівської області керуючи автомобілем марки "Audi A6" д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, не залишився на її місці та покинув місце пригоди, чим порушив п.2.10 а Правил дорожнього руху.

Окрім того, ОСОБА_1 28.04.2019 року о 22 год 23 хв в м.Новояворівську на вул. Ів.Франка, 1а Яворівського району Львівської області, керуючи автомобілем марки "Audi A6" д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, вжив алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди з його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду на стан сп`яніння, чим порушив п.2.10.є Правил дорожнього руху.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та постановити нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративних правопорушень.

З постановою він категорично не згідний, вважає, що така є незаконною, оскільки викладені в оскаржуваній постанові обставини ніби-то вчинених ним правопорушень не відповідають дійсності. Під час судового розгляду справи, який тривав кілька хвилин, він не зміг надати відповідні пояснення та подати докази, які спростовують його вину в інкримінованих правопорушеннях.

Викладений в постанові зміст його пояснень, крім факту заперечення своєї вини, є недостовірним по суті, тому не може бути доказом по справі.

Наголошує, що 28 квітня 2019 року біля 22 години біля торгового центру «Україна» в м.Новояворівську зустрів товариша ОСОБА_3 , якого запросив в гості з приводу свята Пасхи. Разом з знайомим ОСОБА_3 , який сів на переднє пасажирське сидіння, він на своєму автомобілі направився до будинку за фактичним місцем проживання. Коли проїжджав по вул.І.Франка, то назустріч рухалися автомобілі, однак ніяких зіткнень із зустрічним автомобілем не було. Зокрема не було ніякого удару, поштовху, незвичного шуму чи чогось подібного. Також не було ніяких звукових сигналів, криків чи вимог про зупинку.

Припаркувавши біля будинку автомобіль, він із знайомим пішли в приміщення квартири, де стали пригощатися, при цьому він встиг випити кілька чарок горілки.

Після того, біля 23 години в двері квартири подзвонили, а коли він відкрив, то побачив поліцейських, які запитали кому належить автомобіль марки «Ауді» з номерним знаком НОМЕР_1 . На мою ствердну відповідь поліцейський повідомив, що даний автомобіль причетний до дорожньо-транспортної пригоди і запропонував підійти до автомобіля.

Підійшовши до свого автомобіля, біля якого стояв патрульний автомобіль поліції, він побачив чоловіка, яким виявився ОСОБА_2 . Останній став розповідати, що коли він рухався по вул.І.Франка біля торгового центру «Україна», то його автомобіль виїхав на зустрічну смугу, здійснив зіткнення, після чого не зупинився та поїхав.

Так як він такі обставини заперечував, то поліцейські вказали на наявну потертість фарби на лівій стороні переднього бампера, яка утворилася біля півтора місяця назад, коли він виїжджав з гаражу. Але його пояснення, як і пояснення знайомого ОСОБА_3 , що ніякого зіткнення не було, поліцейські відмовилися брати до уваги та стали оформляти протоколи.

Після того йому запропонували пройти медичний огляд на стан сп`яніння, на що він повідомив, що нема такої потреби, оскільки спиртне він випив нещодавно. Однак поліцейські настояли на тому, щоб він поїхав до лікарні, де в приміщенні лікарні відмовився продувати алкотестер, заявивши в присутності лікаря, що півгодини назад вживав спиртне.

Також він відмовився підписувати протокол за ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки не мав жодного відношення до дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем ОСОБА_2 .

Також не згідний з письмовим поясненням потерпілого ОСОБА_2 , якого на розгляд справи не викликали. У вечірній час 28 квітня 2019 року при включених фарах ближнього світла він не міг бачити в зустрічному автомобілі номерний знак та впізнати його як особу водія. А наявна потертість фарби на бампері не може свідчити про скоєння ДТП, оскільки таке пошкодження утворилося від контактування з воротами гаражу.

Тому невірним є висновок суду, який не доводиться жодними доказами,

що він вчинив дорожньо-транспортну пригоду і, будучи причетним до такої, не

залишився на її місці та покинув місце пригоди, а в подальшому вживав

алкогольні напої до проведення медичного огляду на стан сп`яніння, оскільки

такого в дійсності не було.

Однак через неналежний розгляд справи він не зміг скористатися своїм

законним правом на надання правової допомоги адвокатом, заявляти

клопотання та подати докази щодо своєї невинуватості в скоєнні

інкримінованих правопорушень.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив таку задовольнити, вивчивши матеріали справи №460/2188/19 та перевіривши доводи такої, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи дотримався зазначених вимог закону повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Адміністративна відповідальність за статтею 122-4 КУпАП настає у разі залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Частиною 4 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за вживання алкоголю водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю.

Пункт 2.10 Правил дорожнього руху України визначає перелік дій водія, які він зобов`язаний вчинити в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, повідомити до поліції про ДТП та чекати прибуття працівників поліції, вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди та до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Тобто, заборона для водія вживати алкоголь в разі причетності його до дорожньо-транспортної пригоди, визначена часом прибуття працівників поліції на місце пригоди, оформлення ними відповідних матеріалів та, в разі необхідності, проведення уповноваженою особою медичного огляду водія з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії БД №377044 від 29.04.2019 року, серії БД № 377220 від 28.04.2019 року та серії БД № 377219 від 28.04.2019 року; актом №39 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння КНП ЯРР ЛО "Новояворівська районна лікарня ім. Ю.Липи" від 29.04.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 повідомив, що випив 200 гр. горілки, від обстеження відмовився, висновок за результатами огляду: клінічні ознаки алкогольного сп`яніння; висновком №39 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння КНП ЯРР ЛО "Новояворівська районна лікарня ім. Ю.Липи" від 29.04.2019 року, згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 29.04.2019 року, згідно яких ОСОБА_1 в його присутності повідомив, що алкоголь вживав після ДТП за місцем проживання, від продування алкотестеру відмовився, однак від останнього було чути різкий запах алкоголю; схемою місця ДТП від 28.04.2019 року, на якій зазначено опис пошкоджень, які отримали автомобілі внаслідок ДТП; поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 28.04.2019 року.

Протоколи про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та потерпілого не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, відтак вірно покладені судом в основу прийнятого рішення.

Зазначені докази в повній мірі узгоджуються між собою та свідчать про порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності п.п. 2.10є, 2.10а, 11.4, 2.3б ПДР України, яке полягає в тому, що водій правопорушник, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до пошкодження транспортних засобів, місце ДТП залишив та після дорожньо-транспортної пригоди за його участі, вжив алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду, що є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124, ч.4 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду та закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП. Однак зазначені вимоги скаржника є необґрунтованими, оскільки матеріалами справи достовірно підтверджено, що останній дійсно вчинив ДТП, покинув місце ДТП та вживав після цього алкогольні напої.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч.ч.1,2 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Як вбачається із апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечує факт вчинення ним ДТП, зокрема завдання механічних пошкоджень автомобілю потерпілого.

Однак під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що відшкодував матеріальну шкоду потерпілому, відтак останній подав до апеляційного суду заяву про те, що жодних претензій до нього не має, що свідчить про факт вчинення ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди.

У зв`язку із цим пояснення ОСОБА_1 про непричетність його до даної ДТП суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинені правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що коли він рухався по вул.І.Франка в м.Новояворівську зі своїм товаришем, то був тверезим, а алкоголь вжив вже вдома, оскільки це було свято Пасхи, не заслуговують на увагу, оскільки пунктом 2.10є ПДР України передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

В порушення вимог ПДР України ОСОБА_1 після скоєння дорожньо-транспортної пригоди вжив спиртні напої. Зазначений факт не оспорює й сам правопорушник, що вбачається із його пояснень.

Відтак апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10є ПДР України, в результаті чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП.

Обставин, які б виключали провадження в справі відповідно до положень ст.247 КУпАП, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

У відповідності до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядалися одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки накладене судом першої інстанції у межах санкції ч.4 ст. 130 КУпАП та з дотриманням вимог ст.33 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 04 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124 та ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Ревер В.В.