Провадження № 33/824/407/2019 Доповідач в суді IIінстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2018 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за те, що він, 13 вересня 2018 року, о 23 годині 50 хвилин, в м. Києві по вул. Світла, 1, керував автомобілем «Шкода», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У апеляційній скарзі захисника указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з'ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважав, що розгляд у суді першої інстанції проведений формально, а зібрані матеріали досліджені із неналежною повнотою. Звернув увагу на те, що ОСОБА_3 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, а із протоколу неможливо зробити однозначний висновок від якого саме огляду на стан сп'яніння відмовився ОСОБА_3, що порушує його право на захист. Внаслідок зухвалих дій працівників поліції та упередженого ставлення з їх боку, ОСОБА_3 за власною ініціативою пройшов огляд на стан наркотичного сп'яніння у найближчому медичному закладі, результати якого підтвердили відсутність у його організмі наркотичних речовин. Вважав, що поза увагою судді місцевого суду залишилась та обставина, що працівниками поліції при оформленні матеріалів були грубо порушені вимоги інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак, алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість, у зв'язку із чим огляд ОСОБА_3 на стан сп'яніння не може вважатися дійсним. Зокрема вказав на те, що із відеозапису нагрудної камери поліцейського не вбачається ознак наркотичного сп'яніння, які поліцейськими були указані у протоколі про адміністративне правопорушення. Окрім цього, захисник вказав і на те, що вручена ОСОБА_3 копія протоколу не відповідає його оригіналу, який міститься у матеріалах справи, зокрема у врученій копії відсутня частина статті правопорушення за яким складався протокол. На думку апелянта, допущені у протоколі скорочення «ТЗ» та «ДНЗ» свідчать про його невідповідність вимогам ст.256 КУпАП. Вважав, що відсутність у матеріалах справи направлення ОСОБА_3 на медичний огляд до закладу охорони здоров'я, спростовує факт такої вимоги працівників поліції. Захисник вважав також недопустимими у якості доказів і показання свідків, які складені не власноручно та містять твердження щодо факту керування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження огляду як на стан алкогольного, так і на стан наркотичного сп'яніння. За наявності указаних суперечностей, на думку захисника, суддя місцевого суду був зобов'язаний викликати та допитати у судовому засіданні указаних свідків. Окрім цього, звернув увагу на ігнорування працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП про необхідність відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, які мають явні ознаки сп'яніння. Просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку із відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_3 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Такий висновок підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 14.09.2018 року, в якому викладені обставини вчинення правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, які вказували, що в їх присутності водій ОСОБА_3 відмовився пройти огляд для визначення стану наркотичного сп'яніння, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції АА 00771, відповідно до якого водій ОСОБА_3 в присутності двох свідків відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп»яніння, іншими доказами.

Дослідивши вказані докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 щодо неповноти дослідження обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об'єктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що суть вчиненого ОСОБА_3 правопорушення викладена в протоколі незрозуміло, оскільки не зазначено від огляду на стан якого саме сп»яніння відмовився ОСОБА_3 та крім того вказано, що ОСОБА_3 керував автомобілем з ознаками сп»яніння, а тому не зрозуміло, в чому саме він обвинувачується, є безпідставними, оскільки, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп»яніння поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №284185 від 14.09.2018р. щодо ОСОБА_3, в ньому викладені ознаки, які дали підстави працівникам поліції вважати, що ОСОБА_3 перебуває в стані наркотичного сп»яніння та в ньому викладені дії ОСОБА_3, які свідчать про його відмову від проведення огляду. Крім того, з протоколу вбачається, що в ньому викладені ознаки, які, на думку працівників поліції свідчили про перебування ОСОБА_3 в стані наркотичного сп»яніння і саме на стан наркотичного сп»яніння йому було запропоновано пройти огляд. Вказана обставина також підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_3 було запропоновано пройти огляд в медичному закладі саме на стан наркотичного сп»яніння.

Також суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги довідку про результати досліджень, видану лабораторією «Діла» від 14.09.2018р., оскільки ОСОБА_3 не наведено доказів, що лабораторія «Діла» входить до переліку закладів охорони здоров»я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, правопорушення було вчинено ОСОБА_3 13.09.2018р. о 23-50 год., а забор зразків для проведення дослідження в лабораторії «Діла» було проведено о 10-09год. 14.09.2018р.

За змістом ч.3 ст. 266 КУпАП перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Не грунтуються на матеріалах справи доводи апеляційної скарги захисника про те, що поліцейські не відсторонили ОСОБА_3 від керування транспортним засобом, оскільки вони відібрали у останнього зобовязання не керувати транспортним засобом, що є однією із форм відсторонення від керування транспортним засобом.

Нероз»яснення працівником поліції причин зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп»яніння.

Не зазначення у копії протоколу, який був вручений ОСОБА_3 частини статті КУпАП, не може бути підставою для скасування постанови судді місцевого суду, оскільки оригінал протоколу містить посилання на частину статті 130 КУпАП, а сутність вчиненого адміністративного правопорушення в протоколі викладена чітко, із зазначенням часу, місця його вчинення та викладенням диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП і не порушує право ОСОБА_3 на захист.

Не ґрунтуються на вимогах як матеріалів справи, так і нормативних документів доводи апеляційної скарги в частині порушення поліцейським порядку огляду на стан сп'яніння. Зокрема, захисником указано на те, що протокол не містить даних про те, що ОСОБА_3 було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою технічних засобів та що він відмовився від такого огляду. Між тим, відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про прядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан наркотичного сп'яніння проводиться виключно у закладі охорони здоров'я, що вказує на відсутність порушень із боку поліцейського під час проведення огляду. Відсутність у матеріалах справи направлення на проведення огляду не є підставою для визнання незаконними дій поліцейських, пов'язаних із виявленням та фіксуванням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Як зазначалось вище, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння. За умови відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння, що було вчинено останнім у присутності свідків, зафіксовано поліцейським за допомогою нагрудної відеокамери та шляхом відбирання пояснень у свідків, поліцейські позбавлялися обов'язку видавати відповідне направлення. Це узгоджується із п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого або сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 р. № 1103 (в подальшому Порядок), відповідно до якого у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду у закладі охорони здоров'я поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення. Аналіз положень пунктів 6 та 8 Порядку дає підстави стверджувати те, що направлення на проведення огляду видається водію, який виявив згоду на проведення такого огляду.

Також з відеозапису з нагрудної камери вбачається, що факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп»яніння зафіксовано за участю двох свідків. Доводи апеляційної скарги про те, що суд не допитав свідків не спростовують вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому судом апеляційної інстанції вживались заходи для виклику їх в судове засідання, однак вказані особи не з`явилися.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2018 року щодо ОСОБА_3 суд не вбачає, у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2018 року щодо ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька