Справа № 425/3233/18
Провадження № 33/810/46/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду ОСОБА_1, при секретарі Магомедова Ш.Х., за участю правопорушника ОСОБА_2 розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 18 грудня 2018 року про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого директором ТОВ «Приват-Ойл», номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 18 грудня 2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень без конфіскації.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 352,40 грн.

В постанові зазначено, що 16.10.2018 року приблизно о 13 годині 14 хвилин, на АЗС ТОВ «Приват Ойл», яка розташована за адресою: Луганська область, м Рубіжне, вул. Заводська, 26, здійснювалась господарська діяльність з реалізації пального без отримання дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки згідно ст. 21 Закону України «Про охорону праці».

За вчинення зазначеного адміністративного правопорушення у відношенні директора підприємства ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення №294 від 16.10.2018 року.

В своїй апеляційній скарзі та клопотанні доданим до неї ОСОБА_2 просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, поновити строк на оскарження постанови Рубіжанського міського суду Луганської області від 18 грудня 2018 року, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 вказує, що оскаржувана постанова не відповідає фактичним обставинам, вимогам закону, складена з порушенням норм матеріального права та процесуальних норм.

Апелянт зазначає, що 16.10.2018 року у відношенні нього, як директора ТОВ «Приват Оил» (), був складений протокол №294 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, в якому зазначалося, що на АЗС ТОВ «Приват Оил», здійснювалась господарська діяльність без отримання дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки згідно статті 21 Закону України «Про охорону праці», даний протокол повинен був розглядатися у приміщенні Рубіжанського міського суду.

В протоколі були вказані його данні, а саме прізвище, імя, по батькові, місце реєстрації по паспорту та місце фактичного проживання (а.с.2).

З протоколом ОСОБА_2 був не згоден та зазначив в ньому, що ТОВ «Приват Оил» має всі необхідні дозвільні документи для здійснення господарської діяльності у вигляді рознічної торгівлі дизельним паливом, а також надав можливість ознайомитися з ними (а.с.3).

Тобто, ТОВ «Приват Оил» (), зареєстровано та внесено до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як юридична особа з основним видом діяльності «47.30 Роздрібна торгівля пальним».

18 серпня 2017 року ТОВ «Приват Оил», згідно норм Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» від 18 січня 2001 року №2245-ІІІ та Постанови Кабінету Міністрів України «Про ідентифікацію та декларування безпеки об'єктів підвищеної небезпеки» від 11 липня 2002 р. №956, було організовано та проведена ідентифікації малої модульної АЗС типу «В», яка розташована за адресою: місто Рубіжне, вулиця Заводська, 26, згідно якої мала модульна АЗС типу «В», яка розташована за адресою: місто Рубіжне, вулиця Заводська, 26, не належить до обєктів підвищеної небезпеки і не підлягає Державній реєстрації.

Крім того про день, час та місце розгляду справи він не був повідомлений, оскільки Рубіжанським міським судом була направлена повістка за адресою його реєстрації: АДРЕСА_2, а не за адресою його фактичного проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2., про що було вказано у протоколі №294 від 16.10.2018 року (а.с.2,31,32).

Таким чином, суддею Рубіжанського міського суду були порушені його права на захист та не була надана можливість дати пояснення та докази по справі.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що про постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 18.12.2018 року йому стало відомо лише 15.02.2019 року (день тижня - пятниця) з постанови Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про звернення стягнення від 11.02.2019 року ВП № 58213482, яке надійшло на поштову адресу ТОВ «Приват Оил»: Луганська область, місто Рубіжне, вулиця Горького, 9.

18.02.2019 року (день тижня - понеділок) він звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з заявою про ознайомлення з матеріалами справи та надання копії постанови Рубіжанського міського суду Луганської області від 18.12.2018 року.

Матеріали справи для ознайомлення та копія постанови Рубіжанського міського суду Луганської області від 18.12.2018 року були надані лише 20.02.2019 року.

Заслухавши ОСОБА_2, який підтримав своє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження і доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнута до адміністративної відповідальності. Апеляційна скарга подана після закінчена цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновлення строку відмовлено.

Доводи апелянта щодо поновлення строку на апеляційне оскарження є слушними, а тому суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП приходить до висновку, що строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин і його слід поновити, оскільки ОСОБА_2 не було надано у встановлений законом строк копії постанови від 18.12.2018 року, крім того з матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваної постанови апелянту взагалі не направлялось, а ні на адресу його реєстрації, а ні за адресою його фактичного проживання, що ускладнило підготовку ним апеляційної скарги, оскільки апелянту не було відомо про її існування.

Окрім того, суд апеляційної інстанції враховує положення ст.129 Конституції України, яка зазначає, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Дана норма Основного закону України також вказує на основні засади судочинства, які зобовязаний дотримуватися кожний суддя при здійсненні правосуддя.

Суд апеляційний інстанції вважає, що суд першої інстанції не дотримався цих вимог, а також завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якої прямо зазначено, що завданнями цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

З змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_2 не приймав участь у суді першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення № 294 від 16.10.2018 року за ч.1 ст.164 КУпАП, складеного щодо нього, який надійшов до суду 28.11.2018 року (а.с.29), оскільки судом першої інстанції він не був належним чином повідомлений.

Твердження ОСОБА_2 про те, що у розпорядженні суду були всі відомості про місце його знаходження, є обґрунтованими та підтверджені матеріалами справи (а.с.2,17,18,29)

Копію постанови Рубіжанського міського суду Луганської області від 18.12.2018 року він отримав лише 20.02.2019 року, що також підтверджується документально (а.с.37), у звязку з чим відправлена ним поштою 02.03.2019 року апеляційна скарга була подана у встановлений законом десятиденний строк.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права, або порушення норм процесуального права.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право :

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, пославшись на те, що в протоколі ОСОБА_2 зазначав, що з останнім не згоден та має всі необхідні дозвільні документи, однак до протоколу таких документів не додавав, не надсилав до суду будь-яких документів про наявність необхідних дозвільних документів.

За відсутності будь-яких документів які б спростовували відомості вказані у протоколі, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджується протоколом №294 від 16.10.2018 року та наданими до протоколу документами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції допустив спрощений формальний підхід до розгляду протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП щодо ОСОБА_3, що є недопустимим, а тому дійшов поспішного висновку о доведеності вини ОСОБА_2 у вчинені вказаного адміністративного правопорушення, та накладенні на нього адміністративного стягнення відповідно до санкції зазначеної статті.

З матеріалів адміністративного провадження вбачається, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду адміністративного провадження відносно нього, не зважаючи на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення № 294 від 16.10.2018 року прямо вказаний адрес його фактичного проживання, який відрізняється від адреси його реєстрації у паспорті.( а.с.1).Крім того, у супровідному листі ГУ ДФС у Луганській області від 28.11.2018 року також зазначений його адрес не за місцем його реєстрації у паспорті.(а.с.29)

У звязку з чим, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду адміністративної справи щодо нього за адресою реєстрації, зазначеної у паспорті, а адресат не зявився для отримання поштового повідомлення, що вказує про його ухилення від явки до суду з метою уникнення відповідальності є помилковим, та обґрунтовано спростовується ОСОБА_2

З змісту пояснень ОСОБА_2, які він надав завідуючому 3-го сектору управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області ОСОБА_4, вказані у протоколі, слідує, що він має всі дозвільні документи (.а.с.3)

За таких обставин, суд першої інстанції повинен бути більш ретельним та уважним при вивчені матеріалів, які надходять до нього разом з протоколами про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), якій розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статті, етичного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Згідно з положеннями ст. 252 КУпАП орган ( посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції дані вимоги закону належним чином не виконав.

Так, з матеріалів адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_2 вбачається, що вже у суді першої інстанції була наявність обєктивної неоднозначності, які треба було усунути шляхом виклику ОСОБА_2 до суду.

Даних про те, що ОСОБА_2 повинен був при здійсненні господарської діяльності з реалізації пального мати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки згідно ст.21 Закону України « Про охорону праці» у матеріалах адміністративного правопорушення не має.

З таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належним чином не мотивував свій висновок про те, що ОСОБА_2 винний у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, оскільки відсутні не тільки субєктивні дані, які б свідчили про те, що у ОСОБА_2 був намір здійснювати господарську діяльність з порушеннями ст.21 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 року № 2694-12 із змінами та доповненнями, а також обєктивні дані про порушення ним Постанови КМУ від 26.10.2011 р.№ 1107 «Про затвердження порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки», про яке у постанові суду не має ніякої згадки, а у протоколі про адміністративне правопорушення на нього є посилання.(а.с.2)

На підставі наданих посадовою особою Управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області ОСОБА_4 суду першої інстанції доказів неможливо зробити безсумнівний висновок про те, що ОСОБА_2 займався господарської діяльністю з порушеннями, які тягнуть за собою складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що фіскальна служба в особі завідуючого 3-го сектору ОУЗ на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області ОСОБА_4 та інших осіб, причетних для направлення матеріалів до суду відносно ОСОБА_2 направила до суду недостатньо доказів того, що ОСОБА_2 порушив порядок провадження господарської діяльності у розумінні ч.1 ст.164 КУпАП та ст.21 Закону України « Про охорону праці» від 14.10.1992 року № 2694-12 із змінами та доповненнями, а також Постанови КМУ від 26.10.2011 р.№ 1107 « Про затвердження порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки».

Пославшись у протоколі про адміністративне правопорушення на норми вищевказаного законодавства, посадова особа фіскальної служби повинна була навести докази того, що ОСОБА_2 зобовязаний був мати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування)машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки у розумінні ст. 21 Закону України «Про охорону праці», що складає істотну ознаку адміністративного правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП.

Відповідно до вимог статей 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на це, виходячи зі змісту ст. ст. 280, 283 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати безпосередньо у судовому засіданні, чи було вчинене адміністративне правопорушення, а в постанові по справі навести опис встановлених ним обставин за результатами розгляду справи.

Додержання цих вимог процесуального права суддею першої інстанції не забезпечене, оскільки обставини правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_2 визнано винним, сформульовані в судовій постанові виходячи з посиланням на зміст лише тільки на протокол адміністративного правопорушення, та не перевірені належним чином письмові пояснення правопорушника, що є безумовною підставою до скасування постанови суду першої інстанції.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_2 не має відповідних документів.

З пояснень ОСОБА_2, які він надав апеляційному суду, та зазначив у своєї апеляційної скарги, слідує, що ТОВ «Приват Оил» (), зареєстровано та внесено до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як юридична особа з основним видом діяльності «47.30 Роздрібна торгівля пальним».

18 серпня 2017 року ТОВ «Приват Оил», згідно норм Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» від 18 січня 2001 року №2245-ІІІ та Постанови Кабінету Міністрів України «Про ідентифікацію та декларування безпеки об'єктів підвищеної небезпеки» від 11 липня 2002 р. №956, було організовано та проведена ідентифікації малої модульної АЗС типу «В», яка розташована за адресою: місто Рубіжне, вулиця Заводська, 26, згідно якої мала модульна АЗС типу «В», яка розташована за вищевказаною адресою, не належить до обєктів підвищеної небезпеки і не підлягає Державній реєстрації.

Окрім того, ОСОБА_2 надав апеляційному суду копію та оригінал повідомлення про закриття досудового розслідування від 25.01.2019 року , складеного слідчим Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_5 за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000186 від 09.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України, з змісту якого вбачається, що органи досудового розслідування проводили перевірку господарської діяльності ТОВ «Приват Оил» (), та встановили, що мала модульна АЗС типу «В», яка розташована за адресою: місто Рубіжне, вулиця Заводська, 26, не належить до обєктів підвищеної небезпеки і не підлягає Державній реєстрації.

А також у свої поясненнях звернув увагу суду апеляційної інстанції на той факт, що мала модульна АЗС типу « В» за вищевказаною адресою не належить до обєктів підвищеної небезпеки і не підлягає Державній реєстрації підтверджено листом Головного управління Держпраці у Луганській області від 04.12.2018 року № 01-15/4024 «Про результати перевірки ідентифікації обєкта підвищеної небезпеки».

За таких обставин, на його думку, обладнання та здійснення підприємницької діяльності ТОВ «Приват Оил» за допомогою малої модульної АЗС типу « В»,яка розташована за вищевказаною адресою, не повязані з виконанням робіт з підвищеною небезпекою , а тому не передбачає одержання ТОВ «Приват Оил» дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, який передбачається Порядком видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1107.

Таким чином, слід визнати, що судом першої інстанції не було досліджено всі обставини, що стосуються обставин правопорушення, а також не дана належна правова оцінка доказам, які спростовують факт вчинення адміністративного правопорушення, через що суд прийшов до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_2 є обґрунтованою, постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 18 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 грн. - скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 164 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського апеляційного суду: Є.В.Тополюк