ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/279/19Суддя по 1 інстанції: Кончина О.І.
Справа № 712/7293/19 Категорія: ч.4 ст.188-39 КУпАП Суддя в апеляційній інстанції: Биба Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Макеєва В.Ф., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 04 липня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , депутата Черкаської міської ради, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.188-39 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29.05.2019, складеного головним спеціалістом Відділу регіонального представництва в центральних областях Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , як депутат Черкаської міської ради VIII скликання, за депутатським запитом, отримав від Черкаської міської ради відомості (персональні дані) щодо громадянки ОСОБА_3 , у зв`язку з виконанням службових (депутатських) обов`язків, а саме, будівельний паспорт, що містить персональні дані ОСОБА_3 (прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер паспорту, ким та коли виданий, адресу місця проживання), 23.04.2019 оприлюднивши у вільному доступі на веб-сторінці в соціальній мережі «Фейсбук», що у свою чергу призвело до незаконного доступу до них невизначеного кола осіб та порушення прав заявниці на захист своїх персональних даних від незаконної обробки, чим було порушено ч.3 ст.10 та ч.1 ст.24 ЗУ «Про захист персональних даних», відповідальність за, що передбачена ч.4 ст.188-39 КУпАП.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.188-39 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 . подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Соснівського районного суду м.Черкаси від 04.07.2019; постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 04.07.2019 скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.188-39 КУпАП.

Вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам законодавства (нормам матеріального та процесуального права), є такою, що ухвалена з грубим порушенням законодавства, яким врегульовано порядок розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, винесена судом без дослідження і врахування матеріалів і обставин справи та суперечить дійсним обставинам справи.

В апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції безпідставно проігноровано наявні в матеріалах справи його пояснення про те, що звертався із депутатським запитом до розпорядника інформації - Черкаської міської ради, отримав відповідь на вказаний запит та жодних застережень щодо конфіденційності, заборон на поширення інформації, отримана відповідь не містила, тому, на думку апелянта, вказані дані є публічними та не містять ознак конфіденційності, в зв`язку із чим вважає, що порушення законодавства не було.

Також апелянт вказує, що судом першої інстанції було порушено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки розглянуто справу без його належного повідомлення та без його участі.

Згідно ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 в судовому засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, призначене на 04.07.2019, присутнім не був, копію оскаржуваної постанови отримав 12.07.2019, що вбачається з реєстру поштових відправлень, а апеляційну скаргу направив поштою 22.07.2019 (згідно даних Укрпошти), вважаю, що апелянтом не пропущено строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Макеєва В.Ф., про задоволення апеляційної скарги в повному обсязі та який заперечив, що на даний час не встановлено хто розмістив дані ОСОБА_3 в соціальній мережі «Фейсбук», а його підзахисний не підтверджував, що це вчинив саме він та вважає, що від його імені це може здійснити невизначене коло осіб, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У розумінні ст.2 ЗУ «Про захист персональних даних» персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Відповідно до ч.5 ст.6 вказаного Закону, обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч.6 ст.6 Закону).

Згода суб`єкта персональних даних, згідно даного Закону, добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди (ст.2 Закону).

Статтею 10 даного Закону передбачено використання персональних даних, згідно ч.1 якого, використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб`єктам відносин, пов`язаних із персональними даними, що здійснюються за згодою суб`єкта персональних даних чи відповідно до закону.

Згідно ч.2 вказаної статті, використання персональних даних володільцем здійснюється у разі створення ним умов для захисту цих даних. Володільцю забороняється розголошувати відомості стосовно суб`єктів персональних даних, доступ до персональних даних яких надається іншим суб`єктам відносин, пов`язаних з такими даними.

Тобто, володілець персональних даних, згідно даного Закону, є фізична або юридична особа, яка визначає мету обробки персональних даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом.

Згідно ч.1 ст.24 Закону, володільці, розпорядники персональних даних та треті особи зобов`язані забезпечити захист цих даних від випадкових втрати або знищення, від незаконної обробки, у тому числі незаконного знищення чи доступу до персональних даних.

Частиною 3 статті 10 ЗУ «Про захист персональних даних» передбачено, що використання персональних даних працівниками суб`єктів відносин, пов`язаних з персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов`язків. Ці працівники зобов`язані не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які їм було довірено або які стали відомі у зв`язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов`язків, крім випадків, передбачених законом. Таке зобов`язання чинне після припинення ними діяльності, пов`язаної з персональними даними, крім випадків, установлених законом.

За змістом ч.1 ст.14 ЗУ «Про захист персональних даних» поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних.

Частиною 2 даної статті визначено, що поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

За приписами ч.4 ст.188-39 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі недодержання встановленого законодавством про захист персональних даних порядку захисту персональних даних, що призвело до незаконного доступу до них або порушення прав суб`єкта персональних даних.

Із матеріалів справи, а саме із протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 , як депутат Черкаської міської ради, за депутатським запитом, отримав від Черкаської міської ради відомості (персональні дані) щодо громадянки ОСОБА_3 , у зв`язку з виконанням службових (депутатських) обов`язків, а саме, будівельний паспорт, що містить персональні дані останньої (прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер паспорту, ким та коли виданий, адресу місця проживання) та 23.04.2019 оприлюднив у вільному доступі на веб-сторінці в соціальній мережі «Фейсбук», що у свою чергу призвело до незаконного доступу до них невизначеного кола осіб та порушення прав заявниці на захист своїх персональних даних від незаконної обробки.

Згідно пояснень, наданих ОСОБА_1 , які містяться у матеріалах справи, він дійсно звертався із депутатським запитом до розпорядника інформації - Черкаської міської ради, отримавши вказаний запит, при цьому жодних застережень щодо конфіденційності, заборон на поширення інформації, отримана відповідь не містила, тому інформація є публічною.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про поширення ОСОБА_1 , як депутатом Черкаської міської ради, персональних даних ОСОБА_3 , ґрунтується на матеріалах справи, таких як фотокопія розміщеної публікації на веб-сторінці в соціальній мережі «Фейсбук», відповіддю ОСОБА_1 . Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, його письмовими поясненнями, згідно яких він не заперечує факт розміщення інформації відносно ОСОБА_3 на веб-сторінці в соціальній мережі «Фейсбук», однак не визнає своєї вини.

Доводи апеляційної скарги про те, що поширена на веб-сторінці в соціальній мережі «Фейсбук» інформація, а саме, будівельний паспорт, що містить персональні дані ОСОБА_3 (прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер паспорту, ким та коли виданий, адресу місця проживання) не є персональними даними, на які поширюється вимоги щодо їх обробки за ЗУ «Про захист персональних даних», є безпідставними, оскільки аналіз вищевказаних відомостей дає підстави стверджувати про їх достатність для конкретної ідентифікації як фізичної особи, так і місця знаходження її власності.

Таким чином, суддя вірно встановив, що ОСОБА_1 поширив персональні дані ОСОБА_3 , оскільки лише саме перебування ОСОБА_1 на посаді депутата міської ради, який у даному випадку, є володільцем персональних даних, передбачає його обов`язок створювати належні умови для їх захисту.

Доказів письмової згоди ОСОБА_3 на збір та обробку, у тому числі і поширення, персональних даних ОСОБА_1 суду не надано.

Безпідставними також є доводи апелянта про розгляд справи без його належного повідомлення та без його участі, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.17) та довідкою про доставку SMS-повідомлення (а.с.18).

Також у матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.20), згідно якого, поштове відправлення отримано водієм, із зазначенням його прізвища.

Вказані поштові відправлення направлялися ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 , яка також ним зазначена в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, оскільки вина ОСОБА_1 доведена належними доказами, які містяться в матеріалах справи, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 200 неопадаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. відповідає санкції ч.4 ст.188-39 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню та особі правопорушника.

Разом з тим, під час розгляду апеляційної скарги встановлено, що відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 10 ААВ №858926 (а.с.28) ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, тому на підставі п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях, у зв`язку з чим із оскаржуваної постанови необхідно виключити послання щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 384,20 грн. не змінюючи або скасувучи постанови Соснівського районного суду м.Черкаси від 04 липня 2019 року, оскільки на час розгляду даної справи вказана інформація у суду першої інстанції була відсутня.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 04 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, як того просить апелянт, - відсутні.

Враховуючи наведене та керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 04 липня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.188-39 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Виключити із резолютивної частини постанови Соснівського районного суду м.Черкаси від 04 липня 2019 року посилання щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 384,20 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба