ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/870/19
провадження № 3/753/518/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2019 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Щасна Т.В., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

в с т а н о в и в:

21 грудня 2018 року о 21 годині 31 хвилин, ОСОБА_2 по вул. Дніпровській Набережній, 33 в м. Києві, керував автомобілем «Шкода» НОМЕР_1 в стані алокггольно сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» на місці зупинки, результат тесту 1,48 проміле. Після чого огляд було проведено у лікаря нарколога за адресою: м. Київ, вул. Визволителів, 6, КМНКЛ «Соціотерапія», де відповідно до висновку лікаря ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

На неодноразові виклики, в суд ОСОБА_2 не з'явився, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи, однак про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Надіслав до суду письмові пояснення.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За таких обставин, суд визнає неявку ОСОБА_2 до суду без поважних причин, та вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних доказів.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 керував автомобілем«Шкода» НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння.

В свої письмових поясненнях ОСОБА_2 вказав, що він не погоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що він керував транспортним засобом, на відеозаписі, який був долучений до матеріалів справи теє не зафіксовано факт керування ним транспортним засобом, просив суд закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Також долучив до свого письмового пояснення копію листа, адресованого до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо неправомірних дій працівників поліції.

Дослідивши відеозапис, судом встановлено, що водій ОСОБА_2 був зупинений у зв"язку з порушенням ПДР, на відео видно, що він заперечував факт керування транспортним засобом, проте під час спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_2 запитував у них «де вони його зупинили та просив повідомити причину зупинки?» На, що співробітник поліції вказав, що водій був зупинений за порушення ПДР, а саме: керування автомобілем та зміна напрямку руху без вімкнених показників повороту. Також під час спілкування водій вказав, що за кермом був інший чоловік, який відразу після зупинки пішов з автомобіля. Потім ОСОБА_2 вказував, що автомобіль стояв припаркований і не рухався. Водій плутався у своїх пояснення, показати особу, яка керувала автомобілем "Шкода" він відмовився, і разом з цим заперечував, що і він був за кермом. Зафіксовані дані на відео свідчать про те, що автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 був дійсно зупинений працівниками поліції, а не стояв припаркований.

Проаналізувавши відеозапис, суд приходить до висновку, що дії водія ОСОБА_2 з самого початку були спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності за керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, а його письмові доводи вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

За таких обставин вважає, що винність ОСОБА_2 у порушенні п. 2.9 а) ПДР України повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими судом доказами: зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 171141 від 21.12.2018 року ( а.с.1), квитанцією приладу «Драгер» (а.с.2-3), актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням технічних засобів (а.с.4), висновком КМНКЛ «Соціотерапія» № 072768 від 21.12.2018, відповідно до якого ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння (а.с.5), поясненями свідків (а.с.6) та відезаписом. (а.с.7)

Зокрема, згідно зі ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Зокрема, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Будь-яких доказів на спростування викладених в протоколі обставин та підтвердження відсутності вини ОСОБА_2 суду надано не було.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є накладення на нього адміністративного стягнення у межах санкції статті ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягається до адміністративного відповідальності підлягає стягненню судовий збір.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 352 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч. 1, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 352 грн.40 коп.

Строк пред'явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя