Провадження № 33/801/923/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вишар І. Ю.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., за участі секретаря судового засідання Богацької О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2019 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн. на користь держави.

У постанові суду зазначено, що згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 200943, 09 вересня 2019 року о 08:36 год. в місті Вінниці, на Гніванському шосе ТО216, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «NISSAN Primera», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на дорожній знак 1.4.1, що призвело до ДТП та механічних пошкоджень автомобіля. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1, 2.3.б ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 200942, 09 вересня 2019 року о 08:36 год. в місті Вінниці, на Гніванському шосе ТО216, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «NISSAN Primera», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив вживання алкоголю після ДТП за його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, у зв`язку з чим виявлені ознаки сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2019 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції в порушення норм закону неправомірно перекваліфікував його дії з частини 4 статті 130 КУпАП на частину 1 статті 130 КУпАП.

Також, заперечив вчинення ним інкримінованого йому ДТП, оскільки вказаний факт нічим не доведений та не підтверджений належними доказами.

Заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, яка просить задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та закрити провадження у справі, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд прийшов до таких висновків.

Згідно ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

09 вересня 2019 року о 08:36 год. в місті Вінниці, на Гніванському шосе ТО216, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «NISSAN Primera», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на дорожній знак 1.4.1, що призвело до ДТП та механічних пошкоджень автомобіля. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1, 2.3.б Правил дорожнього руху України.

Вказані обставини зафіксовані протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 200943 від 09 вересня 2019 року, а також підтверджуються схемою місця ДТП з описом завданих автомобілю механічних пошкоджень. В матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували наведені обставини, котрі в свою чергу узгоджуються між собою та з протоколом про адміністративне правопорушення.

Ці та інші наявні у матеріалах справи докази, які проаналізовані в оскарженій постанові, повністю підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 200942, 09 вересня 2019 року о 08:36 год. в місті Вінниці, на Гніванському шосе ТО216, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «NISSAN Primera», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив вживання алкоголю після ДТП за його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, у зв`язку з чим виявлені ознаки сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2019 року, суд, дослідивши матеріали справи, перекваліфікував вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення з ч. 4 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП.

Перекваліфіковуючи адміністративне правопорушення, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що у водія ОСОБА_1 був відсутній проміжок часу від здійснення ним дорожньо-транспортної пригоди до вживання алкоголю.

Досліджуючи наявні у справі докази, а саме: відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, протоколи про адміністративне правопорушення ОБ № 200942 та ОБ № 200943, показання свідків, можливо зробити обгрунтований висновок, що ОСОБА_1 вже перебував в стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди і відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

З огляду на вищезазначене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо кваліфікації вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками сп`яніння, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

За змістом ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до вимог пунктів 4,8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008р. № 1103, передбачено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків, якими не можуть бути особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Також, п.7 розділу IX "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З матеріалів справи слідує, що відмову водія ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки зафіксовано поліцейськими взводу № 2 роти № 2 БУПП у Вінницькій області ДПП рядовим поліції Левчук К.Л. за участі свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відповідності до положень КУпАП та "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року.

Вказані обставини зафіксовані протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 200942 від 09 вересня 2019 року та не спростовуються доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Із змісту вказаного протоколу про адміністративне правопорушення видно, що ОСОБА_1 підписав протокол, був ознайомлений з правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції, ст. 268 КУпАП, при цьому особисто зазначив, що пояснення надасть в суді.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні, тому апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні доказі, які б свідчили про причетність ОСОБА_1 до ДТП, а також те, що він вживав алкогольні напої, не заслуговують на увагу, оскільки нічим не підтверджені та суперечать матеріалам справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення та відомості про особу порушника прийшов до висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідно до положень статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП., а тому такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

З огляду на викладене, суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду /підпис/ В.В. Оніщук

Згідно із оригіналом:

Суддя Вінницького

апеляційного суду В.В. Оніщук