ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/6906/18 Суддя 1 інстанції: Теслікова І.І.
Провадження: 33/818/66/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

16 січня 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюЧервонозаводського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 19.09.18р. о 23-30 год. у м. Харкові по пров. Банному, 2, водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп»яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук. Від проходження огляду на місці зупинки ТЗ на стан сп»яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

У суді першої інстанції ОСОБА_2 свою провину не визнав.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасуватипостанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018 року та закрити провадження у справі у зв»язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що під час зупинки його ТЗ співробітниками поліції в останніх не було при собі в наявності спеціальних технічних засобів, у зв»язку із чим водій був позбавлений можливості пройти огляд на місці зупинки ТЗ. Крім того, у матеріалах справи відсутнє направлення водія до закладу охорони здоров»я для проходження огляду. Більш того, районним судом не був врахований факт незгоди ОСОБА_2 із відомостями, викладеними у протоколі, про що той і зазначив, так як останньому не пропонували пройти освідування на місці зупинки ТЗ через відсутність відповідного приладу. При цьому, свідків на місці події не було, останні були запрошені підписати вже складений протокол. Таким чином, як вказує апелянт, протокол був складений з порушенням визначеної законом процедури, а тому не є належним та допустимим доказом. Окрім того, суд першої інстанції не допустив у судове засідання представника ОСОБА_2, чим порушив право на захист, гарантоване ст. 59 Конституції України. Також, місцевим судом було відмовлено у задоволенні клопотання щодо виклику свідків. Також, ОСОБА_2 не було надано можливості ознайомитися з усіма наявними матеріалами справи, зокрема, відеозаписом правопорушення, який до речі, залучений до матеріалів адміністративної справи, однак, не вказаний у протоколі у якості додатку.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити. акцентував свою увагу на відсутності алкотестеру на місці зупинки ТЗ та численних порушеннях, допущених під час розгляду адміністративного матеріалу у районному суді (відмова у наданні правової допомоги, виклику свідків та інспекторів поліції тощо).

Вивчивши матеріали справи, доводи ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп*яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 401065 від 19.09.18р. (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 2, 3), рапортом інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Холод Д.І. від 20.09.18р. (а.с. 4), відеозаписом правопорушення (а.с. 8).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов»язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДРУ, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апелянта щодо ненаданння йому можливості пройти огляд на стан сп»яніння на місці зупинки ТЗ через відсутність у екіпажа поліції алкотестеру, спростовуються зібраними доказами, зокрема, змістом залученого до матеріалів справи відеозапису та письмовими поясненнями свідків. (а.с. 2, 3, 8).

Посилання скаржника на процесуальні порушення, допущені під час розгляду справи місцевим судом, також не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіЧервонозаводського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева