Провадження № 33/824/4347/2019 Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С

за участі:

особи,

яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника - Кривошеєва М.Ю.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності на постанову судді Дніпровського районного м. Києва від 18 жовтня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді І-ї інстанції, 21 вересня 2019 року о 04-й годині 50 хвилин, у м. Києві по проспекту Соборності, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Вказує, що місцевий суд прийняв постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права: в порушення приписів ст.252 КУпАП не з`ясував всіх обставин справи та всупереч вимогам ч.5 ст.266 цього ж Кодексу не взяв до уваги ту обставину, що наявні у справі докази не узгоджуються між собою. Постанова не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Зазначає, що суддя під час розгляду справи не врахував приписи ст.62 Конституції України, за якою усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вказує, що він не відмовлявся від проходження огляду у медичному закладі, а протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушенням чинного законодавства України. Зокрема, в протоколі не зазначена жодна ознака наркотичного сп`яніння, яка передбачена Інструкцією №1452/735. За таких обставин, поліцейський не мав жодних підстав пропонувати йому пройти огляд на визначення стану сп`яніння.

Суддя І-ї інстанції не звернув увагу на те, що під час складання протоколу з боку поліцейських мало місце порушення процедури огляду на стан сп`яніння, передбачений ст.266 КУпАП, що вказує на недійсність його проведення.

Крім того, апелянт вказує, що суддя не викликав і не допитував свідків події у судовому засіданні. Відсутність їх показів, наданих під час судового засідання, ставить під сумнів наявність існування таких осіб як доказ правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Суддя першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази з точки зору їх належності та допустимості, а саме: протокол серії ДПР18 №253663 про адміністративне правопорушення від 21 вересня 219 року; письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також відеозапис з нагрудного реєстратора патрульного поліцейського АА 00782, та прийшов до обґрунтованого висновку про достатність цих доказів, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Суддею також враховано фактичні обставини справи, які знайшли своє підтвердження у вищевказаних доказах, і які свідчать про те, що ОСОБА_1 21 вересня 2019 року о 04-й годині 50 хвилин, у м. Києві по проспекту Соборності, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Положення п.4 розділу І цієї ж Інструкції визначають ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови та почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я уповноважена особа в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказує ознаки сп`яніння і дії водія, спрямовані на ухилення від огляду.

Враховуючи вищевикладене та ретельно оцінюючи доводи апелянта, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наданий адвокатом Кривошеєвим М.Ю. висновок Київської міської клінічної лікарні «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.09.2019 року, за яким у ОСОБА_1 не виявлено ознак наркотичного сп`яніння, не містить інформації щодо предмета доказування та жодним чином не спростовує вину ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд критично ставиться до пояснень учасників апеляційного провадження про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони суперечать об`єктивним даним, встановленим місцевим судом та під час апеляційного розгляду даної справи.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.

Порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано обрав вид стягнення відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховуючи особу правопорушника, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та відношення до скоєного, характер вчиненого правопорушення, а також ступінь його вини у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко

у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб має пройти ОСОБА_4 на вимогу поліцейського. А вказана у протоколі фраза «не було часу», на його думку, не свідчить про його відмову від проходження саме огляду на визначення стану наркотичного сп`янінні і саме в найближчому медичному закладі. Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано суті допущеного ним порушення та відомостей про те, який порядок проходження огляду йому було запропоновано (у медичному закладі чи з використанням спеціальних технічних засобів), а також не зафіксована його відмова від проходження огляду, в тому числі і в закладі охорони здоров`я. Формулювання «у встановленому законом порядку» не розкриває суті порушення з огляду на положення ст.266 КпАП України. Ці обставини свідчать про порушення процедури огляду на стан сп`яніння та вказують на його недійсність.

У матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння, що є порушенням п.12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та вказує на те, що ОСОБА_4 був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд.

та передбачає відсторонення водія від керування та передачу керування автомобілем уповноваженій особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії. Такі дії поліцейськими вчинені не були.