Провадження № 33/4808/479/19
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л. М.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю захисника Борсука Д.Я., що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу на постанову судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12.11.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, який не працює,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі та доповненні до неї ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити. Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що не згідний з прийнятим рішенням, вважає, що його прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що в судовому засіданні суду першої інстанції зазначав, що не перебував в стані сп`яніння та не здійснював керування транспортним засобом, однак в постанові зазначено, що він визнав свою вину. Пояснює, що 25.08.2019 року о 22-30 год. по вул. Максимовича, 32, в м. Івано-Франківську до нього підійшли поліцейські, коли він стояв біля власного автомобіля, під час руху його зупинено не було. Повідомили, що начебто від нього чути запах алкоголю та надали прилад Драгер для проходження тесту на стан сп`яніння. Він відмовився, та пояснив, що не перебуває в стані алкогольного сп`яніння, та не здійснював керування транспортним засобом. Тоді йому було запропоновано поїхати до медичного закладу для здачі аналізів на стан сп`яніння. Від погодився. Однак приїхавши в медичний заклад в нього ніхто ніякі аналізи не відбирав, а поліцейські разом з лікарем знову запропонували прилад Драгер для проходження тесту, на що він знову відмовився. Тоді лікар почав складати висновок про стан сп`яніння. Він, в свою чергу, повідомив, що жодних аналізів не здавав і в стані сп`яніння не перебуває. Наголошує, що не перебував в стані алкогольного сп`яніння та написав у висновку, що не згідний. Стверджує, що факт керування транспортним засобом жодним доказом не доведений. Зауважує, що протокол про тимчасове затримання транспортного засобу або пояснення особи, яка його доставляла, дані про відсторонення водія від керування до матеріалів справи не додано, що викликає сумніви в його винуватості. Вказує, що в матеріалах справи відсутні акт медичного огляду. Вважає висновок щодо результатів медичного огляду оформленим з порушенням закону. Наголошує на тому, що відсутні два свідки, не було відібрано біологічний матеріал та, відповідно, не проведено лабораторний аналіз, відсутнє направлення на проведення медичного огляду, не вказано, на підставі яких ознак в особи виявлено стан сп`яніння, не визначено ступінь сп`яніння - проміле алкоголю. Зазначає, що суддею неправильно визначено його місце проживання, не взято до уваги дані з паспорта.

Оскарженою постановою судді суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 25.08.2019 року о 22-30 год. по вул. Максимовича в м. Івано-Франківську керував транспортним засобом марки «DAEWOO Lanos», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду з`явився захисник Борсук Д.Я., що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП України.

Повідомив, що жодних заяв та клопотань поштою не направляв, до канцелярії суду не подавав, на адресу електронної пошти суду не надсилав.

В судове засідання апеляційного суду не з`явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , якого належним чином повідомлено про час та місце слухання справи. Зі слів захисника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 відомо про час та місце слухання справи.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило, вважаю за можливе провести судовий розгляд у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що не суперечить вимогам ст. 268 КУпАП.

Захисник підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у них, просив скасувати постанову судді, закрити провадження по справі.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, постанову судді без змін, виходячи з наступних підстав.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Як вбачається із матеріалів справи, суддею суду першої інстанції з урахуванням вказаних вище вимог закону з`ясовані обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Вважаю, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз та оцінив їх у сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 25.08.2019 року серії ОБ №196784 (а.с. 1); висновком Івано-Франківського обласного наркотичного диспансеру № 398 від 25.08.2019 року; даними, що вбачаються з відеофайлу, який міститься в матеріалах провадження (а.п. 3)

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 25.08.2019 року серії ОБ №196784, ОСОБА_1 25.08.2019 року о 22-30 год. в м. Івано-Франківську по вул. Максимовича, буд 11 «а», керував транспортним засобом марки «DAEWOO Lanos», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду №398, водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП (а.п. 1).

Протокол про адміністративне правопорушення складений на бланку відповідного зразка з серійним номером ОБ №196784, уповноваженою на те особою старшим інспектором взводу моніторингу УПП в Івано-Франківській області Гураль Н.Р., та містить підпис як працівника поліції, так й особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 (а.п. 1).

В протоколі, відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (далі - Інструкція), в графі "дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення" викладена суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол.

Відповідно до норм діючого законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Вказаними правами ОСОБА_1 скористався та в графі пояснення особи написав власноручно, яке зачитав працівника поліції у голос, що зафіксовано на відеозапису, долученому до справи, наступного змісту: «Вважаю, що правила дорожнього руху мною не були порушені» (а.п. 1).

Між тим, жодних клопотань щодо незгоди з діями працівників поліції з приводу незаконного складання протоколу, чи незгоди з проведенням та результатом медичного огляду, ОСОБА_1 не наведено.

Перевірка працівниками поліції стану алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 проводилась відповідно до п. 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року (далі - Інструкція), у зв`язку із виявленими ознаками, а саме: запаху алкоголю з рота, порушення мови, про що є посилання у відповідній графі протоколу (а.п. 1).

В протоколі про адміністративне правопорушення також зазначено, що до протоколу долучено висновок щодо результатів медичного огляду №398 від 25.08.2019 року та відеозапис з нагрудних камер відео реєстраторів, відео автомобільного відео реєстратору, де зафіксовано процес зупинки та фіксації правопорушника за участю ОСОБА_1 ,

Так, з відеозапису вбачається як працівник поліції підходить до автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , який перебуває на водійському сидінні, та повідомляє про те, що його зупинено за порушення правил дорожнього руху України (відеофайл №), а саме за не включення відповідного покажчика повороту при здійсненні маневру повороту, на що останній повідомив, що покажчик повороту перебуває у несправному стані. Після цього працівник поліції перевіряє документи на керування транспортним засобом, наявність страхового полісу. На пропозицію працівника поліції пройти огляд щодо перевірки стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» водій ОСОБА_1 відмовляється, мотивуючи тим, що він не вживав алкоголь. На пропозицію проїхати в медичний заклад для проходження вказаного огляду водій ОСОБА_1 погоджується. Подальші події відбувають в медичному закладі в Івано-Франківському обласному наркотичному диспансері, де працівник поліції роз`яснює права ОСОБА_1 та ознайомлює останнього з протоколом про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складеного на підставі висновку медичного закладу, з наданням ОСОБА_1 можливості написати відповідне пояснення у протоколі (а.п. 3). З відеозапису чути як працівник поліції наголошує на тому, що ОСОБА_1 було зупинено о 22-20 год. або о 22-30 год. Вбачається як працівники поліції вручили ОСОБА_1 копію протоколу про адміністративне правопорушення та надали тимчасовий дозвіл на права керування.

Отже, зміст відеозапису доводить те, що ОСОБА_1 є особою, яка керувала транспортним засобом, у розумінні ст. 130 КУпАП.

Наявність виявлених працівниками поліції таких ознак як запаху алкоголю з порожнини рота та порушення мови у ОСОБА_1 , давали підстави поліцейському право вимагати у водія пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, поліцейський мав всі підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення.

З відеозапису не вбачається жодних протиправних дій працівників поліції або їх упередженість чи будь-яку зацікавленість в результатах розгляду справи про притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Вказаним відеозаписом спростовуються твердження апелянта щодо відсутності доказів керуванням ним транспортним засобом.

Змістом відеозапису поза всяким розумним сумнівом доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а «Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши фактичні обставини справи та оцінивши їх у сукупності, доходжу висновку, що дії ОСОБА_1 повністю охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Що ж стосується доводів апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а лише перебував біля свого автомобілю, то вважаю їх способом захисту правопорушника, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та повністю спростовуються зібраними по справі доказами, зокрема відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Стосовно незгоди апелянта з тим, що в постанові суду зазначено про повне визнання ним своєї вину, вважаю за необхідне зазначити, що доказове значення має не сам факт визнання чи заперечення останнім своєї вини, а ті фактичні дані, які мають значення для встановлення фактичних обставин у справі про адміністративне правопорушення, які оцінюються у сукупності з усіма іншими встановленими відомостями.

Міркування апелянта про те, що відсутність в матеріалах провадження таких документів як: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння; протокол тимчасового затримання транспортного засобу; відомостей про відсторонення водія від керування; направлення на медичний огляд тощо, не є суттєвим порушенням, яке унеможливлює встановити фактичні обставини справи за наявності відеозапису, який повністю узгоджуються зі змістом протоколу.

В той час як відсутність акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не є порушенням закону, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу, виявивши бажання пройти такий огляд в медичному закладі.

Системний аналіз нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, сам факт відсутності в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, не свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки з відеозапису вбачається, що працівники поліції особисто доставили ОСОБА_1 в медичний заклад, у зв`язку із його відмовою проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу.

Доводи апелянта про відсутність свідків під час проведення огляду в медичному закладі, як підстави для визнання огляду недійсним, не є слушними, оскільки такі вимоги, відповідно до приписів ч. 5 ст. 266 КУпАП, стосуються проведення огляду працівниками поліції.

Відсутність посилання на відомості щодо свідків у протоколі про адміністративне правопорушення не є тим суттєвим порушення, яке безумовно свідчить про недійсність проведеного огляду на стан сп`яніння щодо ОСОБА_1 , виходячи з того, що приписами п. 4 Розділу І Інструкції передбачено обов`язковість присутність двох свідків, у разі проведення огляду працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу, в той час як такий огляд, за вимогою ОСОБА_1 , був проведений лікарем закладу охорони здоров`я безпосередньо в Івано-Франківському обласному наркотичному диспансері.

З дослідженого відеозапису вбачається, що працівниками поліції було дотримано процедуру направлення водія ОСОБА_1 для проведення огляду з метою виявлення стану

алкогольного, яка передбачена Розділами І та ІІ Інструкції, зокрема, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 причину зупинку транспортного засобу не вимкнення відповідного покажчика повороту при здійсненні маневру повороту; висловили свою підозру в перебуванні водія в стані алкогольного сп`яніння внаслідок виявлення у нього ознаку алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови; запропонували пройти огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», та отримавши відмову, запропонували пройти такий огляд в медичному закладі, куди й доставили водія, де й був проведений огляд лікарем закладу охорони здоров`я. Після чого, працівники поліції роз`яснили права ОСОБА_1 , надали можливість скласти пояснення по суті правопорушення та вручили останньому копію протоколу про адміністративне правопорушення, складеного на підставі проведеного лікарем огляду.

З наведених вище доказів вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до вимог Інструкції.

Щодо доводів апелянта про відсутність у висновку лікаря посилання на відповідний ступень сп`яніння, як на недійсність огляду, то вони не є слушними, виходячи з того, що вказаний висновок, відповідно до Інструкції, складається на підставі акту медичного огляду, де й міститься повна інформація щодо проведення огляду, відомості щодо використання технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі (відповідно до встановленого рівня), назва спеціального технічного засобу тощо, оригінал якого знаходиться на зберіганні в медичному закладі.

Апелянтом не надано будь-яких відомостей про те, що вказаний висновок визнано недійсним.

Доказів порушення лікарем-наркологом порядку проведення медичного огляду, зокрема в частині того, що висновок був зроблений лише на підставі технічного приладу «Драгер», без взяття необхідних біологічного середовища, апелянтом не надано.

Питання відносно того, який саме необхідно використовувати технічний засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі, або який вид біологічного середовища належить відібрати, відноситься до дискреційних повноваження лікаря, тобто вирішується лікарем на власний розсуд, безпосередньо після огляду особи.

В той же час, відсутність технічної можливості та відповідних тестових систем в медичному закладі, не може бути підставою для відмови особи у проведенні огляду.

Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо незгоди ОСОБА_1 з використанням лікарем технічного засобу для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі, свою незгоду в цій частині апелянти висловив лише в апеляційній скарзі.

Вказаний висновок складений із заповненням всіх необхідних реквізитів, не містить довільних висловлювань або помилок, закреслень тощо, є логічним та послідовним, підписаний як лікарем та завірений печаткою,так й обстежуваною особою ОСОБА_1 (а.п. 2), а тому сумнівів у достовірності викладених у висновку даних немає.

Враховуючи викладене вище, оцінивши зазначений вище висновок Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру відносно ОСОБА_1 як доказ по справі, вважаю його дійсним.

Стосовно доводів апелянта в частині наявності у протоколі про адміністративне правопорушення виправлень у часі складання протоколу з «22-30 год. на 23-30 год.», то вони є слушними, між тим, це не є істотним порушенням, оскільки з відеозапису чути як працівник поліції під час заповнення протоколу наголошує на тому, що водій був зупинений о «22-20 год. або 22-30 год.», що й відображено у протоколі, в той час як в графі протоколу «час та місце складання протоколу» відображається час його безпосереднього складання, а не час зупинки транспортного засобу, а тому вважаю вказане виправлення допустимим, виходячи зі змісту інших доказів по справі, якими встановлено як час початку фіксації адміністративного правопорушення, так й час встановлення стану алкогольного сп`яніння з подальшим початком оформлення самого протоколу.

Оскільки, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, то вважаю зібрані працівниками поліції докази належними та допустимими.

Наведені вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, тому сумніви у їх достовірності, відсутні.

Щодо доводів апелянта в частині неправильного визначення суддею в постанові суду його місця проживання, то це не є підставою для скасування постанови суду, оскільки в рішенні суду зазначено: «жителя АДРЕСА_1 » (а.п. 30), як про це й було зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення (а.п. 1), в той же час, судові повісти направлялись на адресу фактичного мешкання ОСОБА_1 , а саме: «вул АДРЕСА_2 » (а.п. 24, 28).

Крім того, матеріали провадження містять постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.10.2019 року (а.п. 14) про зміну підсудності, саме з тих підстав, що ОСОБА_1 на теперішній час мешкає в с. Манява Богородчанський район Івано-Франківської області.

За таких обставин, прийняття рішення по справі без наявності вказаних вище документах та свідків не перешкоджає, в даному конкретному випадку, всебічному і повному з`ясуванню обставин справи відносно правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за умови наявності в матеріалах провадження відеозапису з нагрудних камер поліцейських.

Докази по справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності та взаємозв`язку вказують на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, він погодився на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, пройшов відповідний огляд, за результатами якого складено висновок про його перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, іншими нормами чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_1 , містять ознаки саме такого правопорушення.

Також, доходжу висновку, що у суду першої інстанції були законні підстави для накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

За таких обставин постанову судді необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло