Справа № 299/2560/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

15.01.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Гошовського Г.М. за участі захисника - адвоката Король Р.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 33/4806/141/19 щодо ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 41 КУпАП, за апеляційною особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, на постанову судді Виноградівського районного суду від 27.09.2018.

Цією постановою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, працюючий директором ТОВ «Фаб-Саб» (смт. Вилок, вул. Ференца Раковці буд. 18), притягнутий до відповідальності як такий, що вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП, і підданий адміністративному стягненню в виді штрафу в розмірі 8 500 (вісім тисяч п'ятсот) грн.

Як убачається з постанови, суддя визнав установленим наступне.

«11.07.2018 в ході інспекційного відвідування інспекторами Управління Держпраці у Закарпатській області ТОВ «ФАБ-САБ» встановлено, що директор Товариства ОСОБА_2 допустив до роботи у швейному цеху Товариства за адресою смт. Вилок, вулиця Раковці, буд. 18 Виноградівського району ОСОБА_3, без укладання з нею трудового договору».

До висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП, суддя дійшов на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 11.07.2018 № ЗК 318/217/АВ/П/ПТ, акту інспекційного відвідування № ЗК 318/217/АВ від 11.07.2018, пояснення ОСОБА_3 та, як зазначено у постанові, «інших зібраних доказів».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що висновки, викладені у постанові судді зроблено без врахування його пояснення та зауважень до протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень ОСОБА_3, інших свідків, а також того, що будь-яких доказів його вини в учиненні адміністративного правопорушення у справі немає. Зауважує, що письмове пояснення від неповнолітньої ОСОБА_3, на яке послався суддя у постанові, було отримано інспекторами під тиском з їх боку, без участі законного представника або педагога, без роз'яснення неповнолітній будь-яких прав, що акт інспекційного відвідування не підписали два його учасники, які вказані в цьому акті. Просить постанову судді скасувати, провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 був завчасно, установленим порядком повідомлений про час і місце апеляційного розгляду справи, однак у судове засідання не прибув, про причину неприбуття суд не повідомив, клопотання про перенесення апеляційного розгляду не подав. Захисник - адвокат Король Р.М. апеляційному суду повідомила, що ОСОБА_2 про час і місце апеляційного розгляду справи обізнаний, у судове засідання не прибув через зайнятість на роботі, однак не заперечує проти розгляду справи за його відсутності.

Апеляційний суд заслухав пояснення захисника на підтримання апеляційної скарги, перевірив матеріали справи, доводи апеляційної скарги і приходить до висновку, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Адміністративним правопорушенням (проступком), згідно зі ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративним правопорушенням, в якому обвинувачується ОСОБА_2 і відповідальність за яке передбачена у ч.3 ст. 41 КУпАП, є фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору. Склад цього правопорушення є формальним. Його об'єктом є суспільні відносини у сфері охорони права громадян на працю, оплату праці, на охорону праці та інших прав у трудовій сфері. Його об'єктивна сторона виражається у формі порушення вимог КЗпП України, а суб'єктивна сторона визначається ставленням до наслідків і характеризується як умисною так і необережною формою вини. Суб'єктом цього правопорушення є посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують найману працю.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що під час інспекційного відвідування у швейному цеху ТОВ «ФАБ-САБ» по вул. Ференці Раковці, 18 в смт. Вилок знаходилася і виконувала роботу швачки без укладеного трудового договору ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, допуск до роботи котрої ОСОБА_2, як директором ТОВ «ФАБ-САБ», і містить склад адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 з цього приводу в протоколі зазначив, що ОСОБА_3 є студенткою, донькою начальника цеху ОСОБА_4, часто заходить до матері і знаходиться в цеху з його дозволу на прохання матері.

В акті інспекційного відвідування зазначено, що ОСОБА_3, за її власним письмовим поясненням, навчається роботі швачки протягом двох тижнів і що трудовий договір з нею не укладався. До акту додано копію пояснення від імені ОСОБА_3, в якому вказано: «Я ОСОБА_3 навчаюся роботі швеї протягом двох тижнів у «Фаб-Саб» для отримання кваліфікації швеї. Трудовий договір цивільно-правового характеру зі мною не укладався».

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник підтримала доводи апеляційної скарги і зауважила, що неповнолітня ОСОБА_3 була опитана інспектором за відсутності законного представника, що в протоколі і матеріалах справи немає відомостей про те, яку конкретно роботу вона виконувала, чи була у неї домовленість з уповноваженою особою щодо працевлаштування, обсягу обов'язків, чи отримувала вона заробітну плату.

Апеляційним судом встановлено, що у справі немає доказів, які доводили б, що ОСОБА_2 11.07.2018 у будь-якій формі допустив до роботи у швейному цеху неповнолітню ОСОБА_3, визначив їй певний обсяг трудових обов'язків, зобов'язав підкорятися правилам внутрішнього трудового розпорядку, сам зобов'язався виплачувати їй заробітну плату, забезпечувати умови праці, а також доказів, які доводили б виконання ОСОБА_3 принаймні щонайменшого обсягу певної роботи та наявність будь-якого її результату.

Тими доказами, на які послався суддя в оскарженій постанові, доводи ОСОБА_2 і його захисника не спростовані і тому не можуть бути відкинуті, а їх врахування виключає склад адміністративного правопорушення в діянні, яке ставиться ОСОБА_2 в провину.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді Виноградівського районного суду від 27.09.2018 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч.3 ст. 41 КУпАП, скасувати, провадження в справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М. Гошовський