Провадження № 33/4808/32/19
Категорія ч.2 ст.172-6 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О.Б.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю заявника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську, подану ним заяву про роз'яснення змісту резолютивної частини постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 07.02.2019 року щодо нього, -

в с т а н о в и в:

Суддя-доповідач оголосив зміст заяви, зазначивши, що 05 березня 2019 року до Івано-Франківського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про роз'яснення змісту резолютивної частини постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року з тих підстав, що вона є незрозумілим для нього, в тому числі, чи дана постанова для нього є реабілітуючою. Розглядом заяви встановлено: Постановою Івано-Франківського міського суду від 21 грудня 2018 року ОСОБА_2 визнаний винуватим за ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн. Не погодившись із вказаною постановою судді, ОСОБА_2 подав АС, в якій покликався на незаконність та необґрунтованість постанови щодо нього, оскільки суддя неповно дослідив докази, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Просив постанову судді скасувати та закрити провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення і відсутності його вини. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнено частково. Скасовано постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано - Франківської області від 21 грудня 2018 року щодо ОСОБА_2 та постановлено нову, якою визнано його винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

На підставі ст.38 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, відповідно до положень п.7 ч.1 ст.247 цього Кодексу.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_2, який підтримав подану заяву, просить її задовольнити; переглянувши матеріали, які є в розгляді апеляційного суду, приходжу до висновку, що її слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із змістом ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч.ч.1.2 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається із цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Адміністративну відповідальність слід розглядати в позитивному (перспективному) та ретроспективному (негативному) видах. У перспективному розумінні адміністративна відповідальність характеризується як відповідальне ставлення суб'єкта адміністративного права до своїх обов'язків і додержання заборон. У ретроспективному значенні - це специфічне правовідношення між державою (її органами й посадовими особами) та суб'єктом адміністративного правопорушення щодо реагування на вчинене правопорушення і на суб'єкт, що його вчинив, а також покладання на правопорушника виду й міри адміністративного стягнення.

Адміністративне стягнення - це захід відповідальності, що застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративний проступок, а також попередження вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Адміністративна відповідальність виявляється в накладенні на порушників певних видів адміністративних стягнень, специфічних за змістом і відмінних від інших заходів стягнення та впливу, які застосовують у різних галузях права.

Відповідно до вимог ст. 39 КУпАП, якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення, відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Підставою для скасування постанови судді Івано-Франківського міського суду від 21.12.2018 року, було грубе порушення права ОСОБА_2 на захист.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 цього Кодексу провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 названого Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, слід зазначити, що у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, на ОСОБА_2 не могло бути накладено адміністративне стягнення, а тому з 07.02.2019 року, тобто з моменту винесення постанови Івано-Франківським апеляційним судом, він вважається таким, що не притягнутий до адміністративної відповідальності.

Вимога, викладена в заяві ОСОБА_2 про те, чи дана постанова суду апеляційної інстанції для нього є реабілітуючою, є безпідставною, оскільки діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачена можливість такого роз'яснення та не відноситься до компетенції апеляційного суду.

Згідно зі ч. 2 ст. 19 Конституції України посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дана правова норма поширюється в тому числі на суддів усіх судових інстанцій без виключення.

За таких обставин, заява ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.7, 294 КУпАП,?

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Згідно постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 07.02.2019 року ОСОБА_2 вважається особою, яка не була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП, відповідно до вимог п.7 ч.1 ст. 247 названого Кодексу, оскільки постанова судді Івано-Франківського міського суду від 21.12.2018 року щодо нього скасована повністю, з наведених підстав, у постанові апеляційної інстанції.

Копію постанови направити заявнику ОСОБА_2

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк