Справа № 167/806/18 Провадження №33/802/174/19 Головуючий у 1 інстанції:Сіліч І. І.
Категорія:ч.1 ст.172-6 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника Вічинюка М.А., прокурора Артиш Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Рожищенського районного суду Волинської області від 13 лютого 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді Павлюка Петра Миколайовича, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, працюючого начальником сектору превенції Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п.7 ст.247 КпАП України у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього ж Кодексу.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру судові витрати в сумі 4147 (чотири тисячі сто сорок сім) грн.

Так, ОСОБА_1 визнано винним за те, що він будучи начальником сектору превенції Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП України у Волинській області, якому присвоєно спеціальне звання майор поліції, відповідно до пункту 1 підпункту «з» частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом на якого поширюється дія зазначеного Закону, до офіційного веб-сайту Національного агентства несвоєчасно подав без поважних причин щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік за формою, що визначається Національним агентством, чим і вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КпАП України.

При цьому місцевий суд закрив провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КпАП України, оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені ст.38 КпАП України.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України - за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, суд першої інстанції вважав, що його вина доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді Павлюк П.М. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність через порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України - у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника, які скаргу підтримали із наведених у ній підстав, прокурора, яка просила відхилити скаргу та залишити без змін оскаржуване судове рішення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Всупереч вказаним вимогам закону, судом не вжито всіх заходів, передбачених КпАП України для з'ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, а тому вищевказані висновки суду першої інстанції є передчасними та не відповідають вимогам ст.280 КпАП України.

Постанова судді Рожищенського районного суду Волинської області від 13.02.2019 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, як це передбачено п.2 ч.8 ст.294 КпАП України з наступних підстав.

Судом встановлено, що дійсно ОСОБА_1, будучи начальником сектору превенції Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП України у Волинській області, якому присвоєно спеціальне звання майор поліції, відповідно до пункту 1 підпункту «з» частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом на якого поширюється дія зазначеного Закону, а тому відповідно до ч.1 ст.45 цього ж Закону, зобов'язаний щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається НАЗК.

Даний факт не заперечується і самим ОСОБА_1

19 липня 2018 року заступником начальника відділу моніторингу і зонального контролю Волинського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Дулишем С.І. відносно ОСОБА_1 складено протокол №34/42-02/2018 про вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, тобто - за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2016 рік.

Цей протокол фактично було покладено в основу оскаржуваного судового рішення.

Однак, такий протокол на думку апеляційного суду, не може вважатись допустимим доказом в даній справі з наступних підстав.

Частиною 2 ст.49 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов'язані перевіряти факт подання суб'єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Порядок перевірки факту подання суб'єктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій затверджений рішенням НАЗК від 06.09.2016 року №19, який зареєстрований в МЮУ 15.11.2016 року за №1479/29609 (в редакції закону станом на 01.04.2017).

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що перевірка факту подання декларацій та повідомлення Національного агентства про випадки неподання чи несвоєчасного подання декларацій покладаються на уповноважений підрозділ (особу) з питань запобігання та виявлення корупції відповідного органу, або інший структурний підрозділ такого органу (далі - відповідальний підрозділ (особа)), визначений керівником органу.

Керівник відповідного органу, визначає порядок взаємодії відповідального підрозділу (особи) з іншими підрозділами з метою обліку суб'єктів декларування, у яких виник обов'язок подати декларації відповідно до вимог Закону.

Водночас, строки перевірки факту подання декларацій передбачені п.4 цього ж Порядку. Зокрема в пп.1 п.4 визначено, що відповідальний підрозділ (особа) органу, в кому працюють (працювали) суб'єкти декларування, перевіряє факт подання щорічних декларацій суб'єктів декларування протягом 10 робочих днів з граничної дати подання таких декларацій.

Факт подання декларацій перевіряється шляхом пошуку та перегляду інформації в публічній частині Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства (п.5 Порядку).

Таким чином, антикорупційним законодавством чітко встановлено обов'язок державного органу (уповноважений підрозділ/особа) перевіряти факт подання щорічних декларацій суб'єктами декларування, які в них працюють протягом 10 робочих днів з граничної дати подання таких декларацій шляхом пошуку та перегляду інформації в публічній частині ЄДР декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Апеляційним судом встановлено, що уповноваженим працівником, який повинен був перевірити факт подання декларації ОСОБА_1, являється ОСОБА_4 - старший інспектор сектору кадрового забезпечення Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області, який є відповідальним за організацію роботи щодо дотримання працівниками цього відділення вимог антикорупційного законодавства. З цього приводу в матеріалах справи містяться його письмові пояснення (а.с.44).

У передбачений законодавством строк, тобто до 14 квітня 2017 року, факт неподання або несвоєчасного подання декларації за 2016 рік ОСОБА_1 встановлено не було з невідомих для суду причин, оскільки матеріали справи таких даних не містять і здобуто таких не було в ході апеляційного розгляду.

Водночас встановлено те, що факт щодо несвоєчасного подання до ЄДР декларації за 2016 рік ОСОБА_1 було виявлено заступником начальника відділу Волинського управління ВБ ДВБ НП України Дулишем С.І. 07 липня 2018 року в ході моніторингу своєчасності подання суб'єктами декларування Волинської області декларацій до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Протокол про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією відносно ОСОБА_1 складено 19 липня 2018 року (а.с.6).

Відповідно до ч.3 ст.38 КпАП України адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно з п.7 ст.247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

З аналізу цих норм законодавства зокрема вбачається, що стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено зокрема протягом трьох місяців з дня його виявлення, а провадження в справі не може бути розпочато, якщо закінчились строки його накладення.

Враховуючи вищевказані норми антикорупційного законодавства та положення КпАП України, а також беручи до уваги встановлені вище обставини, апеляційний суд вважає, що кінцевим днем виявлення факту неподачі ОСОБА_1 декларації за 2016 рік уповноваженими на те органами, слід вважати саме 14 квітня 2017 року, тобто десятий робочий день з граничної дати подання такої декларацій - 01 квітня 2017 року.

Як встановлено вище, протокол відносно ОСОБА_1 складений був 19 липня 2018 року.

При цьому правопорушення, передбачене ч.1ст.172-6 КпАП України не належать до категорії триваючих.

Оскільки на час складення вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення минули строки, визначені у ст.ст.38, 247 КпАП України, то апеляційний суд вважає цей протокол є недопустимим доказам в даній справі, так як складений через невідповідність із законодавством, тобто поза межами трьохмісячного строку з часу необхідного виявлення правопорушення, який чітко встановлено законодавством та був необхідний для встановлення факту подання (неподання/несвоєчасного подання) щорічної декларації ОСОБА_1

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, яке ставиться йому у провину, належними і допустимими доказами не доведена, провадження у даній справі розпочато протиправно, оскільки протоколи складені поза строком, передбаченим ч.3 ст.38 КпАП України.

Проте на вищевказані обставини місцевий суд уваги не звернув.

Статтею 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Рожищенського районного суду Волинської області від 13.02.2019 року, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки склад адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1, складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, то провадження в справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.247, 294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Рожищенського районного суду Волинської області від 13 лютого 2019 року в даній справі щодо нього скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук