Справа №591/6852/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/816/108/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Олійник В. Б. ,з участю особи, відносно якої застосовано адміністративне стягнення ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми, від 30 січня 2019 року, відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

про застосування адміністративного стягнення за ст. ст. 124; 130 ч. 1 КУпАП та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 122 4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми, від 30 січня 2019 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124; 130 ч. 1 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік та закрито провадження у справі, відносно ОСОБА_3, за ст. 122 4 КУпАП в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_3 підданий до адміністративного стягнення у звязку у звязку з тим, що він 11 листопада 2018 року, о 22 год. 55 хв., рухаючись у м. Суми по просп. Михайла Лушпи, керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 21114», реєстраційний номер НОМЕР_1, маючи ознаки алкогольного спяніння. При цьому, порушуючи вимоги п. п. 2.3 б); 12.1 Правил дорожнього руху України, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок неуважності, не впоравшись з керуванням транспортного засобу, допустив наїзд на електроопору, в результаті чого електроопора, як дорожня споруда, була механічно пошкоджена.

Після настання дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_3 на вимогу працівників поліції пройти обстеження на стан алкогольного спяніння, відповів відмовою у проходженні обстеження.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_3 мотивує тим, що він не відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного спяніння в медичному закладі, оскільки він був доставлений в медичний заклад охорони здоровя де і пройшов огляд, як особа, що отримала травми під час дорожньо транспортної пригоди, що підтверджується довідкою лікаря

ОСОБА_3 вказує, що суд безпідставно відмовив йому в клопотанні про виклик свідків для вст. Анволення того, що один із свідків є неповнолітньою особою.

ОСОБА_3 зазначає, що судом було порушено його право на захист і справедливий суд, оскільки суд першої інстанції, у відсутність сторони обвинувачення ? в особі працівника поліції, фактично перебрав на себе функції обвинувачення.

Також ОСОБА_3 вказує, що йому не розяснювались його права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст.ст. 55; 56; 59; 63 Конституції України. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складений на неналежному бланку, в протоколі не сформульована суть обвинувачення, що свідчить про незаконність даного протоколу, а отже, і на недопустимість даного доказу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та думку захисника ОСОБА_4 про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріли справи, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 суддею, у відповідності зі ст. ст. 245; 251; 252; 280 КУпАП, були повно встановлені всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності.

З матеріалів справи судом першої інстанції було встановлено, що 11 листопада 2018 року, о 22 год. 55 хв., водій ОСОБА_3, рухаючись у м. Суми по просп. Михайла Лушпи, керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 21114», реєстраційний номер НОМЕР_1, маючи ознаки алкогольного спяніння. При цьому ОСОБА_3, не обравши безпечної швидкості руху, проявляючи неуважність, не впорався з керуванням транспортного засобу, здійснив наїзд на електроопору, що призвело до її механічного пошкодження та заподіяння матеріальних збитків комунальному підприємству Сумської міської ради «Електроавтотранс» на суму 27191 грн.

Після настання дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_3 на вимогу працівників поліції пройти обстеження на стан спяніння, відмовився.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження при дослідженні суддею протоколів про адміністративні правопорушення та доданих до протоколів доказів, зокрема: пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які пояснювали, що ОСОБА_3 в їх присутності відмовився пройти обстеження на стан сп'яніння на місці події за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Драгер», а також відмовився від огляду на стан алкогольного спяніння в Сумському обласному наркологічному диспансері; пояснень самого ОСОБА_3 в яких він зазначив, що під час керування ним транспортним засобом він перебував у стані алкогольного спяніння; файлів відео фіксації обставин події.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України зобов'язує водія транспортного засобу на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відмова водія від такої вимоги тягне за собою порушення вказаного пункту Правил дорожнього руху України і адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Об'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП полягає не тільки в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також в передачі керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само, і у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

За таких обставин судом першої інстанції обґрунтовано встановлено наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, оскільки ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом та, маючи ознаки алкогольного спяніння, на вимогу працівників поліції пройти обстеження на стан спяніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху України.

Суд апеляційної інстанції, оцінюючи мотиви апеляційної скарги ОСОБА_3 відносно того, що свідок ОСОБА_6 є неповнолітньою особою, приходить до висновку, що анкетними даними, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення і поясненнях ОСОБА_6 до протоколу повністю спростовуються зазначені доводи, а тому вони не заслуговують на увагу.

Не обґрунтованими є доводи апеляційної скарги й про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_3 на бланку, форма якого не відповідає тій, що передбачена законом.

Відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, від 6 листопада 2015 року, № 1376, бланк протоколу про адміністративне правопорушення повністю відповідає вказаним вимогам Інструкції, при цьому, протокол складено поліцейським відповідно до вимог ст. ст. 254; 256 КУпАП, оскільки в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала, та особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення. при складанні протоколу ОСОБА_3 були розяснені його права та обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджено його особистим підписом у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що будь яких підстав вважати, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, як доказ, що є недопустимим на підтвердження факту відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан спяніння, ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції, не встановлено.

Не може взяти суд апеляційної інстанції до уваги і мотиви апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, оскільки він проходив огляд, як особа, яка постраждала внаслідок дорожньо транспортної пригоди, а тому такий огляд повинен був проведений під час його медичного обстеження.

Так, з висновку лікаря нейрохірурга Сумської обласної лікарні, від 11 листопада 2018 року, вбачається, що ОСОБА_3 був оглянутий ургентним нейрохірургом ( а. с. 44) і, відносно ОСОБА_3 був встановлений діагноз під сумнівом забій грудної клітки та точний садно підборіддя.

Суд апеляційної інстанції вважає, що за встановленого діагнозу у ОСОБА_3 відносно нього при даному медичному огляді не повинно було проводитись медичне обстеження на стан спяніння саме ургентним нейрохірургом Сумської обласної лікарні, оскільки, відповідно до п. 14. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, таке обстеження повинно проводитись тільки у випадку, якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок дорожньо транспортної пригоди перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, у звязку з чим обовязково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоровя, куди він доставлений.

Також суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 стосовно того, що суд першої інстанції при розгляді обєднаного провадження по справі про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_3, виконав функцію сторони обвинувачення.

Так, Практика Європейського суду з прав людини в першу чергу виходить з презумпції незалежності судів. Незалежність розуміється, як здатність суду розглядати справу та ухвалювати рішення, не перебуваючи при цьому у будь якій залежності від волі сторін чи органів державної влади. Принцип безсторонності передбачає відсутність у судді особистої заінтересованості у справі та спроможності виконати роль безстороннього арбітра, який вирішує справу незалежно, підпорядковуючись виключно закону.

З огляду на таку практику, приймаючи до уваги, що нормами КУпАП не передбачена обовязкова участь інспектора патрульної служби поліції для підтримки складеного ним протоколу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції не перебрав на себе функцію підтримки обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, знаходячи постанову суду першої інстанції законною, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни чи скасування постанови суду, відповідно, не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 285; 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Зарічного районного суду м. Суми, від 30 січня 2019 року, про застосування адміністративного стягнення за ст. ст. 124; 130 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_3, у виді штрафу на суму 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуОСОБА_2.