Провадження № 33/4808/474/19
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Болюк І. І.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.11.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , приватного підприємця,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП з накладенням на нього, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду як незаконну та необґрунтовану скасувати, закрити провадження по справі. В обґрунтування причини пропуску строку посилається на те, що суд порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП, розглянувши справу у його відсутність, не зважаючи на завчасно подане ним клопотання про перенесення судового розгляду на інший час, з метою надання можливості скористатись послугами захисника. Також зазначає, що копію постанови суду від 06.11.2019 року він отримав 13.11.2019 року, що підтверджується долученою копією поштового конверту.

Постановою судді встановлено, що ОСОБА_1 , 07.08.2019 року, о 15 год. 55 хв., в м. Івано-Франківськ по вул. Надрічна, 2, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Carisma, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3«б», п.10.9 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

Окрім того ОСОБА_1 , 07.08.2019 року, о 15 год. 55 хв., в м. Івано-Франківськ по вул.Надрічна, 2, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Carisma, д.н.з. НОМЕР_1 , залишив місце вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, чим порушив вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду не з`явились особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Соломчак ОСОБА_2 ., яких належним чином, а саме шляхом передачі телефонограми, було повідомлено про час та місце слухання справи (а.п. 31).

Враховуючи те, що учасники судового провадження належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило, вважаю за можливе провести судовий розгляд у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_3 ., що не суперечить вимогам ст. 268 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження належить поновити, апеляційну скаргу - залишити без задоволення, постанову місцевого суду без змін, з наступних підстав.

Право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

В апеляційній скарзі апелянт в якості причини пропуску строку посилався на те, що справу було розглянуто у його відсутність, незважаючи на завчасно подане ним клопотання про перенесення судового засідання, та вказує на отримання ним копії судового рішення лише 13.11.2019 року, а тому, вважає причину пропуску строку на апеляційне оскарження поважною.

З урахуванням викладеного, та з метою доступу до правосуддя вважаю за можливе поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Згідно вимог діючого законодавства, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційних вимог.

Як вбачається з апеляційної скарги, доводи апелянта фактично зводяться до порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки справу було розглянуто у його відсутність, не зважаючи на завчасно, на думку апелянта, подане ним клопотання про перенесення судового розгляду на інший час, з метою надання йому можливості скористатись послугами захисника.

Проте з вказаними доводи апелянта неможливо погодись, оскільки порушень вимог ст. 268 КУпАП апеляційним переглядом не встановлено.

Так, дійсно з матеріалів провадження вбачається, що апелянтом на адресу суду було подане клопотання з проханням відкласти розгляд справи з метою надати час на пошуки захисника (а.п. 22). Вказане клопотання датоване апелянтом 05.11.2019 року.

Між тим, як вбачається зі штампу вхідної кореспонденції суду, зазначене клопотання ОСОБА_1 надійшло до суду 07.11.2019 року.

Апелянтом не наданого жодного доказу на підтвердження часу надіслання ним до суду вказаного листа саме 05.11.2019 року.

Посилання апелянта виключено на дату складання ним вказаного клопотання про перенесення судового розгляду 05.11.2019 року, не є належним підтвердження його надходження до суду саме цього числа.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про дату розгляду, так і про результати судового розгляду.

Виходячи з наведеного вище, а також з направленого ОСОБА_1 клопотання про перенесення судового розгляду, вважаю, що останньому достеменно було відомо про час слухання справи в суді саме 06.11.2019 року.

Враховуючи те, що судове засідання було призначене до розгляду на 06.11.2019 року, та за відсутності клопотання про перенесення судового засідання саме на час розгляду справи, тобто станом на 06.11.2019 року, суд мав законні підстав для розгляду справи у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, що відповідає вимогам ст. 268 КУпАП, а тому, порушень закону з боку суду в цій частині, не вбачаю.

Важливе значення для перегляду судового рішення в порядку апеляційного провадження мають форма і зміст апеляційної скарги. Значною мірою від того, які доводи і мотиви викладені у скарзі та які вимоги висуваються скаржником, залежать наслідки апеляційного провадження.

Свою незгоду з прийнятим судом рішенням апелянт висловив в апеляційній скарзі наступним чином: «Дана постанова є незаконною, оскільки винесена з порушення вимог закону через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав», та у подальшому зазначає лише про порушення судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП.

Апелянтом не конкретизовано які ж саме, на його думку, порушення були допущені судом чи працівниками поліції під час складання протоколів про адміністративне правопорушення, що є підставами для закриття провадження, як про це наголошено в апеляційній скарзі.

Дослідивши зібрані по справі докази, а також з`ясувавши всі обставини у справі, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених як ст. 124 КУпАП так й ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

За вимогами ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Вважаю висновок суду першої інстанції таким, що дійсно ґрунтується на змісті досліджуваних матеріалів, та відповідає як схемі ДТП (а.п. 2 т. 1), так й поясненням учасників події, які були надані ними безпосередньо після її вчинення (а.п. 3-4 т. 1), що повністю узгоджується з викладеними у протоколах про адміністративне правопорушення серії ОБ №196679 від 13.08.2019 року та серії ОБ №196680 від 13.08.2019 року фактичними обставинами справи (а.п. 1 т. 1, т. 2).

Згідно протоколів про адміністративне правопорушення серії ОБ №196679 від 13.08.2019 року та серії ОБ №196680 від 13.08.2019 року, ОСОБА_1 пред`явлене обвинувачення у тому, що він, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, тобто у порушені ним п. 2.3 «б» та п. 10.9 ПДР України, а також у тому, що він залишив місце вчинення вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, чим порушив й п. 2.10 ПДР України.

В той же час, відповідно до п. 2.3 б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 10.9 ПДР, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Аналізуючи надані докази, вважаю, що суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 у ситуації що склалась, повинен був належним чином слідкувати за дорожньою обстановкою та переконатись у безпечності маневру.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Враховуючи схему наслідків ДТП, локалізацію механічних пошкоджень на транспортних засобах, пояснення учасників пригоди, а також аналізуючи інші надані докази, суд першої інстанції, з урахуванням п. 1.3 ПДР України в частині того, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила, дійшов правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 2.10 ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП також знайшла своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої інстанції, що підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, зокрема протоколом серії ОБ №196680 від 13.08.2019 року, поясненням ОСОБА_1 від 13.08.2019 року (а.п. 4 т. 1), де останній не заперечує факту залишення ним місця пригоди.

Таким чином, суддя повно та всебічно дослідив докази по справі, дав їм належну оцінку та обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених як ст. 124 КУпАП, так й ст. 122-4 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, врахувавши характер вчиненого правопорушення та особу порушника.

Істотних порушень закону, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

З урахуванням викладеного, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді належить залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.11.2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло