БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1823/19 Провадження № 3/497/603/19
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.12.2019 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря судового засідання - Ковтун О.І.,
особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 ,
особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2 ,
прокурора - Дундер Е.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли до суду 03.12.2019 року відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця Військової частини № НОМЕР_1 командира відділення-командира машини, сержанта, особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 07.12.2010 року Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.172-6 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 16.11.2016 року № 1538 о/с, сержанта поліції ОСОБА_1 було призначено на посаду поліцейського з обліку та збереження речових доказів і озброєння Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, тобто згідно п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 був посадовою особою юридичної особи публічного права, на якого поширюється дія цього Закону (а.с.19).
06.01.2017 року сержанта поліції ОСОБА_1 на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області № 21 о/с (а.с.20) звільнено з посади поліцейського з обліку та збереження речових доказів і озброєння Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області за власним бажанням, відповідно до п.1 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліції» на підставі його, ОСОБА_1 власноручно написаного рапорту від 19.12.2016 року (а.с.21, 22) та подання т.в.о. Начальника Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області від 20.12.2016 року.
Однак, ОСОБА_1 будучи особою, звільненою з посади поліцейського з обліку та збереження речових доказів і озброєння Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, маючого спеціальне звання сержант поліції та спеціальний жетон з індивідуальним номером 0042240, несвоєчасно без поважних причин подав електронну декларацію (після звільнення) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим порушив вимоги пункту 1 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».
25.11.2019 року заступником начальника відділу моніторингу та зонального контролю Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України полковником поліції Драгановим Дмитром Васильовичем було складено протокол про адміністративне правопорушення № 68/2019.
Відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 45 Закону, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Частиною 1 п. 2 підпункту «а» ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, особами, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на яких поширюються дія Закону, є посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті.
Згідно рішення Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 11.08.2016 року «Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю» - декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування подається не пізніше дня такого припинення.
Саме на виконання названого роз`яснення ОСОБА_1 був зобов`язаний подати електронну декларацію у строк до 06.01.2017 року.
Проте, ОСОБА_1 в порушення вимог п.1 ч.2 ст.45 Закону та Рішення НАЗК №3 від 11.08.2016 року, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію після звільнення, а саме: 23.01.2019 року о 23:00 годині 02 хвилині.
На думку особи, яка склала протокол, вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
Особа, відносно якої складено протокол пояснив, що допустив порушення не умисно, так як ніхто не попередив його про необхідність подачі електронної декларації. Підтвердив, що у грудні 2016 року був ознайомлений під підпис з витягом ЗУ «Про засади запобігання та протидії корупції». Разом з тим, після отримання повідомлення за № 44-01/83/19 від 02.01.2019 року Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агенства з питань запобігання корупції ним, ОСОБА_1 було подано електронну декларацію 23.01.2019 року. У подальшому зобов`язався не порушувати законодавство України».
Особа, яка склала протокол ОСОБА_2 підтримав відомості, викладені у протоколі, стверджував про наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, наполягав на притягненні його до відповідальності.
Пояснив, що своїми діями ОСОБА_1 , будучи особою, звільненою з посади поліцейського з обліку та збереження речових доказів і озброєння Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, маючого спеціальне звання сержант поліції та спеціальний жетон з індивідуальним номером 0042240, несвоєчасно подав декларацію особи, яка згідно підпункту "а" пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті» за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а тому вчинив дії, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури Дундєр Е.В. підтримала відомості, викладені у протоколі, наполягала на притягненні ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Вислухавши у судовому засіданні пояснення усіх присутніх, вивчивши надані суду матеріали, дослідивши надані докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються обвинувачення та заперечення, відповідність їх вимогам законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і ухвалення об`єктивного законного рішення по суті, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 256, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити у судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, ухвалити мотивоване законне рішення.
Суть корупційного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП полягає в порушенні вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Судовим розглядом встановлено, що 25.11.2019 року заступником начальника відділу моніторингу та зонального контролю Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України полковником поліції Драгановим Дмитром Васильовичем було складено протокол про адміністративне правопорушення №68/2019 відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
З даного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 будучи особою, яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за угодою сторін, з посади поліцейського з обліку та збереження речових доказів і озброєння Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, несвоєчасно без поважних причин подав електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим порушив вимоги пункту 1 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».
Так, на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 06.01.2017 року № 21 о/с (а.с.20), сержант поліції ОСОБА_1 звільнений з посади поліцейського з обліку та збереження речових доказів і озброєння Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області за власним бажанням, відповідно до п.1, ч.1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліції», тобто з 06.01.2017 року припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави.
Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» N 1700-VII від 14 жовтня 2014 року з послідуючими змінами і доповненнями, корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
В п.2 роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017 року зазначено, що «вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати:
1) об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.
Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.
Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.
Зазначимо, що в ч. 1 ст. 45 Закону визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов`язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання "щорічно до 1 квітня". Разом з тим у випадках, передбачених ч. 2 ст. 45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.
Слід зазначити, що системний аналіз вжитого в абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону формулювання "припиняє діяльність" дає підстави констатувати, що термін "припинення" за загальним правилом (ст. 36 Кодексу законів про працю України) співвідноситься із терміном "звільнення" як ціле і частина, охоплюючи останнє. Це саме випливає з аналізу норм інших спеціальних нормативно-правових актів, зокрема з положень Закону України "Про державну службу" (ст. 83), Закону України "Про статус народного депутата України" (ст. 4) тощо, де зазначена термінологія підміняється одна одною».
ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» - «посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини1 цієї статті», оскільки на момент звільнення займав посаду поліцейського з обліку та збереження речових доказів і озброєння Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.
В грудня 2016 року при прийнятті його на роботу був письмово ознайомлений із витягом із Закону «Про засади запобігання і протидії корупції» (а.с.25), в тому числі про необхідність подання декларації при звільненні.
У день звільнення 06.01.2017 року ОСОБА_1 отримав у відділі кадрів копію наказу про звільнення, трудову книжку, та військовий квиток, що підтверджується його розпискою (а.с.23), та відміткою на титульній сторінці особової справи (а.с.28).
На адресу місця проживання ОСОБА_1 . Департаментом перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агенства з питань запобігання корупції було надіслано повідомлення датоване 02.01.2019 року про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування про необхідність протягом десяти днів з дня отримання цього повідомлення подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування в порядку, визначеному ч.1 ст.45 Закону (а.с.36).
За даними з сайту Єдиного державного реєстру декларацій ОСОБА_1 подав декларацію після звільнення - 23.01.2019 року (а.с. 29-33).
Згідно з пунктом 2 частини 1 роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 №3, декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнаватися про таке припинення.
Надалі в роз`ясненні Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017 року йде мова про те, що « ОСОБА_4 ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо;
2) предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями;
3) суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності».
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Предметом правопорушення за ч.1 ст.176-2 КУпАП є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
З протоколу вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, предметом якого є декларація за минулий рік (після звільнення).
Щоб вважати, що відповідні дії мали ознаки відповідного адміністративного правопорушення, необхідно виходити, крім того, із вимог ст. 9 КУпАП.
Згідно з вказаною нормою, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов`язково має встановлюватись умисний характер вчиненого. З об`єктивної сторони дане правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб`єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні.
Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Згідно зі ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відверненні або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Положенням статті 245 КУпАП регламентовано, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання ухваленої постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, та заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, про наявність в діях (бездіяльності) ОСОБА_1 складу правопорушення, оскільки у судовому засіданні ОСОБА_1 факт скоєння ним адміністративного правопорушення передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП визнав.
З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.9-11, 24, 33, 40-1,172-6 ч.1, 213 ч.1 п.4, 221, 256, 283-285 КУпАП, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі санкції цієї статті призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850.00 гривен (вісімсот п`ятдесят гривен).
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 352.40 гривен (триста п`ятдесят дві гривни сорок копійок).
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законом (ч.3 ст.307 КУпАП).
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області.
Повний текст судового рішення виготовлено 11.12.2019 року.

Суддя: С.В. Кодінцева