Справа № 301/1947/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/680/19, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 09. 09. 2019.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , не працюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 ( десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп..

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 059952 від 17.08.2019 та постанови судді від 09.09.2019 вбачається, ЩО 17.08.2019, близько 01 год. ОСОБА_1 , по вул. Центральній в селі Нижнє Болотне керував автомобілем марки Шкода Октавія, держаний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку КЗ Іршавської РЛ № 89 від 17.08.2019, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування постанови судді від 09. 09. 2019 та повернення матеріалів справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП до Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області для належного оформлення у зв`язку з їх невідповідністю вимогам ст. ст. 251, 256 КУпАП, або закриття провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом винесено постанову без належного з`ясування фактичних обставин справи, внаслідок чого прийнято незаконне рішення, а судовий розгляд справи проведено з порушенням його права на захист та без дотримання вимог, передбачених ст. 268 КУпАП, оскільки судом було розглянуто справу без його участі та проігноровано клопотання про відкладення судового засідання для залучення у справі захисника. Вважає, що наявність висновку лікаря не є достатньою підставою для визнання його винним за ч.1 ст.130 КУпАП.

-2-

Стверджує, що за встановлених у протоколі обставин жодним транспортним засобом не керував. Також вказує, що номерний знак автомобіля указано невірно, оскільки згідно технічного паспорту - 6 НОМЕР_2 , дата вчинення адміністративного правопорушення у постанові різниться із датою вказаною у протоколі, а вулиці із назвою «Центральна» в с. Нижнє Болотне не існує. З цих підстав вважає, що постанова суду першої інстанції постановлена з порушенням вимог ст. ст. 278, 283 КУпАП та практики Європейського Суду з прав людини.. Також вказує про відсутність свідків при складанні протоколу щодо нього, а зазначені працівником поліції особи є евакуаторщиками, які знаходяться у зговорі з працівниками поліції. Звертає увагу на відсутність в матеріалах справи відеозапису, фото доказів, показань, чи інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ним транспортним засобом. Стверджує, що у вказані у протоколі час та дату, знаходячись в кафе по вул. Центральній с. Вільхівка Іршавського району, вживав алкогольні напої, проте жодним транспортним засобом не керував та жодних технічних дій, пов`язаних із керуванням транспортним засобом не виконував. При цьому автомобіль «Шкода Октавія», н.з. НОМЕР_3 знаходився навпроти кафе-магазину припаркований, із вимкнутим двигуном по вул. Центральній в с. Вільхівка, а працівники поліції підійшли в кафе і попросили пройти освідчення, що свідчить про неправомірність вказаних дій. Крім того звертає увагу на те, що пояснення свідків отримані з порушенням порядку встановленого законом, оскільки такі виконані заздалегідь надрукованим текстом, що свідчить про їх неналежність та недопустимість в якості доказів. Також вказує на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки такий не містить повністю суть правопорушення, не вказана підстава перевірки особи на стан сп`яніння, не долучено пояснення свідків, не вказано підставу для зупинки транспортного засобу ( в разі проведення такої), не вказано чи пропонувалось пройти освідчення на місці. У зв`язку з наведеним, вважає, що провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності не відповідало вимогам ст. ст.1, 9, 245, 280 КУпАП та ст. ст. 55, 62 Конституції України.

Будучи належними чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо нього повторно не з`явився, реалізувавши своє право за допомогою адвоката Поповича В.І., який також в судове засідання апеляційного суду не з`явився, а подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його особистої участі. За клопотанням захисника Поповича В.І. розгляд справи відкладався, ОСОБА_1 рухом справи не цікавився, судову кореспонденцію не отримував, до суду не з`являвся, заяву про зміну адреси не подавав, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського Суду з прав людини «Юніон Аліментаріа протии Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процессу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Поповича В.І., що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав.

-3-

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Так, відповідно до підпункту а) пункту 2. 9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 059952 від 17.08.2019, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 059952 від 17.08.2019, водій ОСОБА_1 17.08.2019, близько 01 год., по вул. Центральній в с. Нижнє Болотне керував автомобілем марки «Шкода Октавія», держаний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку КЗ Іршавської РЛ № 89 від 17.08.2019, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджується висновком № 89 від 17.08.2019 лікарем Іршавської районної лікарні ОСОБА_3 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння .

Згідно наданого на запит апеляційного суду Акту № 89 від 17.08.2019 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, складеного лікарем ОСОБА_3 - ОСОБА_1 о 01 год. 40 хв. - 01 год. 45 хв. - 17.08.2019 знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

-4-

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський - інспектор СРПП Іршавського ВП Яцканич А.В. був упереджений при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв в межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та згідно вимог ст. 256 КУпАП. Не встановлено апеляційним судом і те, що лікар ОСОБА_3 був упереджений при освідуванні ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, на такі дані не вказується і в апеляційній скарзі.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про допущення працівниками поліції при оформленні матеріалів ряду порушень, є безпідставними.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №059952 від 17.08.2019 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів про порушення інспектор СРПП Іршавського ВП Яцканич А.В. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №059952 від 17.08.2019 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Апеляційним судом також не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008, № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Також, жодних клопотань від ОСОБА_1 з приводу допиту в судовому засіданні в суді першої інстанції інспектора, що склав протокол та свідків, що зазначені в протоколі, не надходило. Не подано таких і під час апеляційного розгляду справи.

Відсутність свідків саме під час зупинки транспортного засобу, не впливає на правильність прийнятого рішення, як на це посилається ОСОБА_1 , оскільки такі вимоги не передбачені а ні положеннями КУпАП, а ні положеннями Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

-5-

На думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу і посилання ОСОБА_1 на те, що пояснення свідків були викладені заздалегідь на попередньо надрукованому особами бланку. Як вбачається з матеріалів справи основний текст пояснень свідків заповнено власноруч і лише незначна частина тексту, що стосується особистих відомостей понятих, виготовлені за допомогою принтеру. Такі пояснення не викликають обґрунтованих сумнівів в їх достовірності, разом з тим такі обґрунтовано не були покладені в основу рішення суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені правопорушення, оскільки присутність двох свідків необхідна згідно ст. 266 КУпАП лише під час прийняття відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він транспортним засобом не керував апеляційний суд до уваги не бере й розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності, оскільки вони не узгоджуються з іншими об`єктивними доказами у справі, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 17.08.2019 серії ОБ №059952.

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 в порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується розбіжностей у зазначені однієї цифри номерного знаку згідно технічного паспорту - 6 НОМЕР_2 , то вони не впливають на доведеність факту керування ОСОБА_1 17.08.2019 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та на правильність висновків суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначену у постанові дату вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення - 17 липня 2019 року, слід вважати опискою, яка не впливає на законність і обгрунтованість прийнятого судом рішення.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події, яким дано вірну оцінку.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_1 через розгляд справи у його відсутність, то апеляційний суд також вважає їх необґрунтованими, оскільки останній був обізнаним про наявність в суді відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення і мав можливість приймати участь у його розгляді в судовому засіданні при бажанні, а також вчасно залучити до участі в суді свого захисника.

Так, із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судді постановлена 09. 09. 2019 за відсутності ОСОБА_1 .. Разом з тим, згідно матеріалів справи, про час та місце розгляду справи судом першої інстанції на 09.09.2019, ОСОБА_1 був належним чином повідомленим, але до суду не з`явився, подавши заяву про відкладення судового засідання, у зв`язку із наміром укласти договір з адвокатом для отримання юридичної допомоги. Суддя суду першої інстанції вважав, що така причина неявки в судове засідання не є поважною, заявлені клопотання є зловживанням процесуальними правами, спробою уникнути відповідальності за

-6-

правопорушення шляхом затягування строків розгляду справи, у зв`язку з його неявкою розгляд справи неодноразово відкладався, а тому судом першої інстанції, цілком правомірно була розглянута справа без участі ОСОБА_1 ..

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі. Дійсно, неявка в судові засідання в поєднанні з безпідставними клопотаннями про відкладення розгляду справи впродовж тривалого часу, що фактично співпадає з визначеним строком для притягнення до адміністративної відповідальності, має ознаки зловживання процесуальними правами, перешкоджає судді правильно та своєчасного розглянути справу про адміністративне правопорушення і прийняти рішення.

Також апеляційний суд враховує, що в рішенні Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

При таких даних, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 , що допускається положеннями ст. 268 КУпАП, оскільки останній був обізнаний про існування справи, місце та час її розгляду. При цьому апеляційний суд враховує процесуальну поведінку сторони захисту та усталену судову практику ЄСПЛ щодо оцінки поведінки особи та її вплив на тривалість розгляду справи і вважає, що процесуальні права та законні інтереси ОСОБА_1 не порушені, в тому числі право на захист та доступ до правосуддя, оскільки розгляд справи відкладався достатню кількість разів і суддею неодноразово надавалася можливість для реалізації ОСОБА_1 своїх процесуальних прав.

Крім того, будучи неодноразово викликаним у встановленому законом порядку до суду апеляційної інстанції для з`ясування фактичних обставин вчиненого правопорушення, підтвердження чи спростування доводів апеляційної скарги, показань свідків тощо, ОСОБА_1 також жодного разу не з`явився і про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомив, проігнорувавши апеляційний розгляд справи.

Європейсьукий Суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 §1 Конвенції, «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави - учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 §1 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II протии Німеччини» (Prince Hans-Adam II ofLiechtenstein v. Germany). «Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання» (рішеннявід 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. протии Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

-7-

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та розгляду справи з порушенням його процесуальних прав та права на захист, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діяння ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону .

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 , задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що правопорушником та його захисником жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 09.09.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя