Справа № 212/7010/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Борис О.Н., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Дніпропетровської області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

До Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 130 ч.2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №208721 від 10.08.2019 року, 10.08.2019 року о 11-48 годині в м. Кривий Ріг по вул. Георга Отса, 23, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda defiant» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова) від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, правопорушення вчинено повторно протягом року, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 ч.2 КУпАП.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, що притягується до адміністративної відповідальності були роз`яснені вимоги ст. 268 КУпАП України й зміст ст. 63 Конституції України.

ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення про час та місце його розгляду був сповіщений належним чином, про причину не явки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Згідно ст. 268 КУпАП явка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не обов`язкова, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 на підстав наявних у справі доказів.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

Частина 2 ст. 130 КУпАП визначає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини (далі - ЄКПЛ) та основних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Європейський суд з прав людини приділяє особливу увагу дотриманню аналізованих принципів як невід`ємної складової права на справедливий суд, практичне застосування яких відбувається при досліджені доказів та оскарженні невмотивованих рішень суду, коли влучні аргументи сторін судом просто проігноровані.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справах: OZTURK v. GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53 та Швидка проти України від 30.10.2014 року), справи про адміністративні правопорушення даної категорії, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відтак, на всі стадії оскарження у судах постанов у справах даної категорії на позивачів (осіб, яких притягнуто до адміністративної відповідальності) поширюються всі гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Рішенням у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії» від 23.05.1993 р. ЄСПЛ вказав, що принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, а також, що вкрай важливо, відповісти на них.

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» від 1.07.2003 р. (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті, та надати стороні можливість його оскарження у разі незгоди з аргументами суду. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), від 27.09.2001 р.). А тому при оскаржені рішення суду слід звертати увагу на те, що залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням процесу.

ЄСПЛ завжди займав визначне місце, забезпечуючи право на справедливий суд (Airey v. Ireland (Ейрі проти Ірландії), § 24; Stanev v. Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], §231). Ця гарантія є «одним з основних принципів будь - якого демократичного суспільства, відповідно до Конвенції» (Pretto and Others v. Italy (Претто та інші проти Італії), § 21).

Оскільки за змістом ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, а юрисдикція їх поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, ключову роль у забезпеченні ефективного захисту прав і свобод громадян на національному рівні відведено саме судам.

Детально вивчивши та дослідивши матеріали справи та надані докази, суддя дійшов висновку, що винність ОСОБА_1 у судовому засіданні встановлена та підтверджується наданими до справи доказами, а саме:

- протоколом серії ОБ № 208721 від 10.08.2019 року про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано, що 10.08.2019 року о 11-48 годині в м. Кривий Ріг по вул. Георга Отса, 23, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda defiant» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова) від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, правопорушення вчинено повторно протягом року (а.с. 1);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.08.2019 року, згідно якого огляд не проводився (а.с. 4)

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які кожен окремо вказали, що 10.08.2019 року в їх присутності громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану сп`яніння (а.с. 3);

- рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Босенко М. відповідно до якого, під час несення служби 10.08.2019 року, у екіпажу 152 було зупинено транспортний засіб «Honda defiant» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_1 , у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння . Водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці або у медичному закладі в присутності двох свідків (а.с. 5);

- CD - диском, який оглянуто та безпосередньо досліджено суддею, у якому чітко зафіксовано керування громадянином ОСОБА_1 транспортним засобом «Honda defiant» державний номерний знак НОМЕР_1 , його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків, ознайомлення ОСОБА_1 з правами та обов`язками передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та складанням протоколу з вказанням дати та місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, роз`яснення наслідків відмови від медичного огляду (а.с.11);

- довідкою інспектора ВАП полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 .Агєєвої від 11.08.2019 року, з якої вбачається, що громадянин ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами Серії НОМЕР_2 категорії А,В,С (а.с. 6);

- довідкою адмінпрактики про притягнення ОСОБА_1 23.05.2019 постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП до штрафу в розмірі 10200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами (а.с. 7)

Судом встановлено узгодження показів свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 рапорту поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції М.Босенко зі змістом запису з бодікамери долученої до матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи, подія адміністративного правопорушення мала місце 10.08.2019, в той час як розгляд справи здійснюється 06.12.2019, тобто після спливу трьох місяців з дня вчинення адміністративного правопорушення, а тому строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, на момент розгляду даної справи в суді закінчилися.

За таких обставин, суд приходить до висновку про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130, 246, 247, 273, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення із закриттям провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із закінченням на момент розгляду даної справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу.

Суддя: О. Н. Борис