Справа № 464/3751/18 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 33/811/135/18 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Швеця Дмитра Юрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 - адвоката Швеця Дмитра Юрійовича на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 30 липня 2018 року відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 29.06.2018 року о 16 год. 40 хв. на проспекті Червоної Калини, 59 у м. Львові, керував автомобілем марки «ЗАЗ TFG 98 К ONЗ», д.н.з. НОМЕР_3, з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, порушення мови, координації рухів), від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, захисник ОСОБА_2 - адвокат Швець Д.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 30 серпня 2018 року та прийняти нову, якою задоволити його апеляційну скаргу та закрити провадження.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат покликається на те, що ОСОБА_2 не перебував у стані наркотичного сп'яніння, однак був введений в оману працівниками поліції щодо порядку огляду на стан сп'яніння та порядку притягнення до адміністративної відповідальності.

Окрім того, вважає, що суд першої інстанції не дослідив усіх обставин, а саме не викликав свідків та працівників поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення.

Звертає увагу, що суд не роз'яснив права ОСОБА_2, зокрема, скористатися правовою допомогою.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 29 червня 2018 року серія ВР №025493 (а.с.5), причиною зупинки та перевірки водія транспортного засобу «ЗАЗ TF 698 K», д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_2 стало порушення останнім вимог п.2.3в та п.2.1а ПДР, зокрема, такий не був пристебнутий ременем безпеки та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан, зокрема, наркотичного сп'яніння.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №061491 від 29 червня 2018 року (а.с.1), ОСОБА_2 29.06.2018 року о 16 год. 40 хв. на проспекті Червоної Калини, 59 у м. Львові, керував автомобілем марки «ЗАЗ TF 698 K», д.н.з. НОМЕР_2, з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, порушення мови, координації рухів), від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Зі змістом вказаного протоколу ОСОБА_2 ознайомився, про що свідчать

проставлені ним у відповідних графах підписи, при цьому, без жодних зауважень до протоколу дав письмові пояснення, зазначивши, що «купив вчора марихуану, провину визнає, більше такого не буде».

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2, підтримавши апеляційні вимоги, не визнав вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Поряд з тим не заперечив, що відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, оскільки поспішав на роботу. ОСОБА_2 підтвердив, що наявні у протоколі серії БД №061491 від 29 червня 2018 року підписи належать йому, однак письмові пояснення записані ним власноручно внаслідок омани зі сторони працівників поліції.

Однак вказані пояснення ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження, зокрема, як встановлено апеляційним судом дії працівників поліції у встановленому законом порядку ОСОБА_2 не оскаржувалися та до відповідних правоохоронних органів останній не звертався.

На переконання апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Так, ОСОБА_2 був ознайомлений зі змістом складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, останньому роз'яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, на момент складання адміністративного протоколу він, як особа, яка володіє водійськими правами та повинна знати Правила дорожнього руху, усвідомлював, що наслідком його відмови від проходження огляду є порушення вимог ПДР і складання протоколу від 29 червня 2018 року серія БД № 061491. Окрім цього, жодних зауважень в частині порушення його права на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння ОСОБА_2 в протоколі не вказано.

Оскільки з працівниками поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 раніше не був знайомий, підстав в останніх його оговорювати не було, відтак його твердження про написання пояснень під оманою розцінюються судом як спосіб уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння також підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.3,4), згідно з якими такі були запрошені працівниками поліції 29 червня 2018 року засвідчити факт відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі водія ОСОБА_2, останній в їх присутності відмовився пройти медичний огляд.

Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП всебічно і повно з'ясовано всі обставини справи, а тому те, що в судовому засіданні не допитано свідків у справі, не вплинуло на правильність висновків судді.

Доводи адвоката про те, що ОСОБА_2 не перебував в стані наркотичного сп'яніння, не заслуговують на увагу, оскільки йому ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення в частині відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, що формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також безпідставними є доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, про те, що ОСОБА_2 в суді першої інстанції не роз'яснено прав, оскільки з матеріалів справи вбачається, що 30 липня 2018 року ОСОБА_2 був ознайомлений з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, про що свідчить його підпис у відповідній графі пам'ятки про права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с.9). Клопотань про залучення захисника, виклику свідків або з інших підстав він не заявляв.

Штраф в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів є безальтернативним стягненням, передбаченим санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 30 липня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Швеця Дмитра Юрійовича - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М.Урдюк