Справа № 487/5259/19
Провадження № 3/487/1342/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого-судді Кузьменко В.В.,

за участю секретаря судових засідань Акімової Т.І.,

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого директором ПП «Інвестиційна група Вікос», РНОКПП відсутній,

за ч.2 ст.212-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

24.06.2019р. відносно ОСОБА_1 старшим ДОП СП Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області складено протокол серії АПР18 №569486/1128 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-13 КУпАП, згідно якого 20.06.2019р. о 21:56 год. в м. Миколаєві по вулиці Генерала Карпенко біля будинку №31 було виявлено факт розповсюдження гр. ОСОБА_1 матеріалів передвиборної агітації, яка не містить відомостей про установу, що здійснила друк та тираж.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, також просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопрушення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

При цьому, у відповідності до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ст.251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.212-13 ч.2 КУпАП, суд враховує положення пунктів 4.1. та 4.2 Рішення КСУ від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, відповідно до яких:

«4.1. Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005).

Принцип правової визначеності означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки" (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року N 17-рп/2010). Наведені конституційні засади враховуються Конституційним Судом України у процесі перевірки на відповідність Конституції України положень статті 141, частини шостої статті 258 Кодексу.

Диспозиція ч.2 ст.212 - 13 КУпАП є бланкетною, тобто вона відсилає до іншого законодавства, зокрема про вибори Народних депутатів України. Натомість у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на Закон України «Про вибори Народних депутатів України» .

Так, стаття 212-13 ч.2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за виключно за розповсюдження (рознесення, вивішування, роздавання) під час виборчого процесу друкованих матеріалів передвиборної агітації, які не містять відомостей про установу, що здійснила друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, або у яких така інформація означена неправильно чи неповно, а так само організація такого розповсюдження, - а не передвиборчої агітації як такої взагалі, про що вказано в протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не сформульована суть адміністративного правопорушення, він містить неконкретне обвинувачення і не може бути підставою для притягнення особи до відповідальності.

Оскільки поставлене у провину правопорушення ОСОБА_1 є фактично не визначеним та неконкретним, це позбавляє суд можливості надати його діям належну правову оцінку та об`єктивно розглянути справу.

Слід звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, - на провадження у справах про адміністративні правопорушення - п.39 Рішення ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року (Заява № 16347/02).

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Таким чином, в супереч вимогам ч.1 ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 569486/1128 від 26.06.2019 року не викладені конкретні обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 212-13 КУпАП. Зокрема, не вказано суть дій, а також відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт розповсюдження під час виборчого процесу матеріалів передвиборної агітації, що ставляться йому в провину та підпадають під ознаки даного адміністративного правопорушення. Не зазначено норми виборчого законодавства України, які було порушено, особою щодо якої його складено. Відсутні дані про свідків та понятих вчинення адміністративного правопршунення. В протоколі лише зазначено, що ОСОБА_1 з протоколом не згоден, розміщення матеріалів не є політичною агітацією, тобто останній категорично не погоджується із викладеними обставинами.

Сама справа про адміністративне правопорушення містить лише рапорт та письмові пояснення офіційного спостерігача «Громадської мережі «ОПОРА» ОСОБА_2 . Належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів які б беззаперечно підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 212-13 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення не надано. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути покладений в основу визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 569486/1128 від 26.06.2019 року складено з порушенням вимог ст.256 КУпАП, тому він не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви. А згідно зі ст.62 ч.3 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-13 КУпАП.

Керуючись ст.ст.212-13 ч.2, 247, 268, 280, 283-285 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-13 КУпАП - закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили через 10 днів з моменту винесення та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду у строк та порядку, що передбачені ст.294 КУпАП.

Суддя Заводського районного суду

м. Миколаєва В.В.Кузьменко