Провадження № 33/801/897/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Михайленко А. В.
Доповідач: Якименко М. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 21 серпня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на 1 рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 384,20 гривень на користь держави.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи клопотання тим, що про постанову суду він дізнався лише 14.10.2019, а тому вважає, що строк пропущений ним з поважних причин.

В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати. Вказує, що суд допустив порушення норм процесуального права, не повно з`ясував усі обставини справи, не дав належної оцінки доказам. Також було порушено його право на захист, оскільки суд розглянув справу без його участі.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Посилаючись на викладені у ній доводи скаржник пояснив, що не керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння. Відмовився від медичного огляду через побоювання позитивного результату. Наслідки відмови від такого проходження йому не були відомі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав та просив поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, суддя вважає, що клопотання слід задовольнити - поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін з огляду на таке.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, суд розглянув її у відсутність правопорушника, про існування постанови ОСОБА_1 дізнався 14.10.2019 на офіційному сайті Судової влади України . Звернувся з апеляційною скаргою 23.10.2019, що підтверджується відтиском поштового штемпеля на конверті (а.с. 56).

Вказані обставини вказують на об`єктивну неможливість своєчасного оскарження постанови суду та поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, хоча її копія надсилалася судом на адресу правопорушника, а тому цей строк підлягає поновленню.

Згідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є правильними і узгоджуються з наявними та дослідженими судом доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 311165 від 06.07.2019 о 09 год. 50 хв., де зазначено, що ОСОБА_1 , 06.07.2019 о 09 год. 50 хв. по вул. Зодчих, 15 в м. Вінниця, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме блідість обличчя, тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності лікаря-нарколога, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (а.с.2);

- висновком КП «ВОНД «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1867 від 06.07.2019 року 09 год 40 хв, зазначено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (а. с. 3) та - рапортом старшого лейтенанта поліції В. Корнійчука від 06.07.2019 (а.с. 4).

Сукупність зазначених вище доказів узгоджуються між собою. Зазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, в даному випадку вина ОСОБА_2 підтверджується зібраними матеріалами по справі.

Суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, і дійшов вірного висновку про доведеність його вини у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п.7 даної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).

Судом встановлено, що поліцейським вимоги були дотримані. Працівники поліції забезпечили проведення огляду правопорушника в закладі охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан наркотичного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Відповідно до п. 13 Порядку №1103 лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.

У висновку КП ВОНД «Соціотерапія» щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 06.07.2019, зазначено про відмову особи від проходження медичного огляду в присутності поліцейського.

Апеляційний суд звертає увагу, що правопорушник не заперечив факт відмови від проходження медичного обстеження.

Оскільки водій ОСОБА_1 за наявності ознак наркотичного сп`яніння, як особа яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку відмовився, висновок суду, що в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, є правильним.

Разом з тим, відповідальність за ст. 130 КУпАП настає саме після встановлення факту відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Належних доказів в підтвердження неправомірності в діях працівників поліції ОСОБА_1 також не надав.

Будь-яких порушень законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, суддею апеляційного суду не встановлено.

Жодних зауважень при складенні адміністративного протоколу , а також щодо процедури проходження медичного огляду в медичному закладі від правопорушника не надходило.

Суддя апеляційної інстанції розцінює зазначені доводи, як намагання правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що огляд на стан наркотичного сп`яніння повинен проводитись на місці зупинки, суддя вважає не обґрунтованими з огляду на таке.

Як передбачено п. 12 Розділу ІІ згаданої вище Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктом 17 Розділу ІІІ Інструкції встановлено, що зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Аналіз вимог зазначеного вище нормативно-правового акту, з урахуванням відповідних норм КУпАП, дозволяє зробити висновок про те, що, у разі виявлення у водія транспортного засобу, в даному випадку ОСОБА_1 , ознак наркотичного сп`яніння, огляд останнього повинен проводитися не на місці зупинки, а у лікаря-нарколога у відповідному закладі охорони здоров`я.

При цьому, такий огляд ОСОБА_1 повинен був пройти в супроводі поліцейського у порядку, передбаченому Інструкцією від 09.11.2015 року № 1452/735.

За таких обставин, оскільки за змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні, апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи у апеляційній скарзі щодо порушення працівниками поліції процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) скаржник не надав.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить розбіжностей, з іншими матеріалами справи.

Під час складання протоколу працівниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 його зміст, права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП, вилучено у останнього водійське посвідчення та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Будь-яких зауважень щодо змісту протоколу, неправомірних дій працівників поліції чи працівників медичного закладу ОСОБА_1 не заявляв, до суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин не надав, з протоколом ознайомився, про що свідчить його особистий підпис.

Отже доводи скаржника апеляційної скарги про відсутність вини та порушення працівниками поліції процедури складання протоколу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Доводи ОСОБА_1 , про порушення судом першої інстанції процесуальних норм, що полягали в розгляді справи у його відсутність, внаслідок чого він був позбавлений можливості надати пояснення та докази в суді, суддя вважає також необґрунтованими, які спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 статті 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції неодноразово викликав особу, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи за адресою АДРЕСА_1 , яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення. Однак, судові повістки повертались на адресу суду із відміткою інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення (а.с. 10, 13).

У рішенні Європейського суду з прав людини в справах "Пономарьов проти України" та "Мушта проти України" вказано, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Судом першої інстанції вжито усіх заходів для належного повідомлення про день, час та місце розгляду справи правопорушника, однак ОСОБА_1 , не зважаючи на достовірну обізнаність про наявність справи щодо нього у Вінницькому міському суді, не вжив будь-яких заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Будь яких заяв від правопорушника про причини його неявки чи будь-якої уповноваженої на це особи до суду не надходило.

Відповідно до ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Відтак розгляд судом адміністративної справи у відсутність ОСОБА_1 не впливає на склад адміністративного правопорушення.

Тому доводи у апеляційній скарзі, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними.

На переконання судді апеляційної інстанції - розгляд справи у відсутність правопорушника не впливає, як на правильність висновків суду, так і на склад правопорушення і постановлене судом рішення.

Оскільки водій ОСОБА_1 за наявності ознак наркотичного сп`яніння, як особа яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, висновок суду про наявність в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є правильним.

З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях скаржника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення питання.

ОСОБА_1 не було доведено ті обставини, на які він посилався в апеляційній скарзі.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст.279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість та належність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, судом з наведенням відповідних мотивів встановлено, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 21 серпня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Якименко