Справа № 159/1965/19 Провадження №33/802/610/19 Головуючий у 1 інстанції:Лесик В. О.
Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Філюк П. Т.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Філюк П.Т., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2019 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , непрацює, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 02.04.2019 року об 00 год. 29 хв. в місті Ковелі по вул. Макаренка, 31, керував автомобілем марки «BMW»н.з. НОМЕР_1 ) в стані алкогольного сп`яніння, що встановлено із застосуванням приладу «Драгер», чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що він не отримував повідомлень про час та місце розгляду справи у суді, так як перебував на роботі у місті Києві, а про постанову суду дізнався лише 09 липня 2019 року. Судом безпідставно розглянуто справу за його відсутності, чим позбавлено права надавати суду свої докази і заперечення. Вказує на те, що він дійсно погодився пройти тест з використанням приладу «Драгер», хоча не керував транспортним засобом. Також виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що йому було відмовлено працівниками поліції. Просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі, як на підставу скасування постанови, ОСОБА_1 посилається на те, що він не отримував повідомлень про час та місце розгляду справи у суді, так як перебував на роботі у місті Києві.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 надсилались повідомлення про час та місце розгляду справи на його домашню адресу, яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення та в його апеляційній скарзі (а.с. 12, 13, 14).

Незважаючи на те, що судом першої інстанції вжито усіх заходів для належного повідомлення про час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 не зважаючи на достовірну обізнаність про наявність справи щодо нього у Ковельському міськрайонному суді, не виявив бажання отримувати кореспонденцію суду, яка надсилалась на його адресу проживання, не вживав будь-яких заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Слід також зазначити, що Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

01 липня 2019 року була винесена оскаржувана постанова за відсутності, особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 422123 від 02.04.2019 року (а.с. 1), який складений поліцейським відносно водія ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксовано, що водій керував транспортним засобом та не увімкнув світловий показчик повороту підчас повороту ліворуч, чим порушивп.п.9.2ПДР України, після зупинки даного транспортного засобу у водія був присутній різкий запах алкоголю з порожнини рота,нестійка хода,виражене тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає ситуації.

З диску із відеозаписами з бодікамер поліцейських, який міститься у матеріалах справи (а.с. 10), вбачаються детальні обставини зупинки транспортного засобу, проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Зокрема, повністю зафіксовано як працівник поліції, виявивши ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , запропонували останньому пройти огляд для визначення стану сп`яніння в установленому законом порядку у закладі охорони здоров`я, на що останній погодився. Однак по прибуттю у медичний заклад ОСОБА_1 , відмовився від медичного огляду. В подальшому ОСОБА_1 , за участю двох свідків, та адвоката пройшов огляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер», показник якого становив 1.08 проміле (а.с.5). В результаті огляду було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП який власноручно підписаний ОСОБА_1 .

Твердження ОСОБА_1 , про те, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а лише перебував у автомобілі та те що протокол був складений із залученням двох свідків працівників Національної поліції або інших осіб, щодо неупередженості яких є сумніви є безпідставними та спростовується відеозаписом з нагрудної боді-камери інспектора поліції.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що дії ОСОБА_1 , слід кваліфікувати як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проаналізувавши зібрані докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Підстав для скасування постанови судді з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду П.Т.Філюк