Справа № 534/720/19
Провадження № 3/534/161/19
№ 3/534/162/19

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року м. Горішні Плавні

Полтавської області

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді Куц Т.О., з участю секретаря судового засідання Ребриної О.О., потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого у АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

28.04.2019 близько 07 год. 00 хв. на автошляху Горішні Плавні Дмитрівка, ОСОБА_2 в порушення вимог п.2.9а, п.13.1 ПДР України, керуючи у стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом марки «Mitsubishi Galant», державний номерний знак НОМЕР_1 , не витримав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2107», державний номер НОМЕР_2 , що рухався попереду. У результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки у присутності двох свідків із застосуванням спеціального технічного засобу Drager Alkotest 6810, прилад ARСD 0551, тест 461 (газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі), результат якого склав 1,95%.

Будучи належно викликаним до суду, ОСОБА_2 в судове засідання не прибув. Згідно із приєднаними до справи матеріалами, особа, яка притягується до відповідальності, відмовилась від надання письмових пояснень та підписів у протоколі про адміністративне правопорушення.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 неодноразово викликався за адресою зазначеною у протоколі, яка була повідомлена останнім, як адреса його основного місця проживання. В судові засідання призначені на 13.06.2019, 18.07.2019 та 26.07.2019 шляхом направлення судових повісток про виклик до суду поштою. Жодного разу ОСОБА_2 в судові засідання не з`явився без повідомлення причин неприбуття, а судові повістки повернулись на адресу суду із відмітками поштового відділення про їх не вручення за закінченням терміну зберігання. Згідно із рапортом поліцейського СРПП відділення поліції №2, повістку про виклик до суду на 26.07.2019 ОСОБА_2 також вручено не було.

Поряд із цим, згідно із записом у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 був повідомлений про розгляд даної справи Комсомольським міським судом Полтавської області, проте відмовився від підпису у протоколі. Згідно із письмовою заявою ОСОБА_1 (учасник ДТП), остання ствердила, що працівниками патрульної поліції було повідомлено ОСОБА_2 про розгляд справи Комсомольським міським судом Полтавської області та роз`яснено можливість слідкувати за станом судового провадження через інтернет ресурс Судова влада України.

За таких обставин, враховуючи, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, беручи до уваги, що присутність особи при розгляді справ, передбачених ст.ст.124,130 КУпАП, обов`язковою законодавцем не визначена, а судом було вжито всіх об`єктивно можливих заходів для повідомлення ОСОБА_2 про судові засідання, суд доходить висновку про можливість проведення розгляду справи у відсутність особи, яка притягується до відповідальності.

Аналогічних висновків неодноразово доходив у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. Так, у пункті 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року (заява №3236/03), Європейський суд з прав людини наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Будучи допитаною в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що за кермом автомобіля ВАЗ 2107 рухалась по автодорозі поблизу с.Дмитрівка та відчула потужний удар позаду. Як виявилось відбулось зіткнення з автомобілем «Mitsubishi», який рухався позаду і за кермом якого знаходився ОСОБА_2 . Водій автомобіля «Mitsubishi» та його пасажир перебували у нетверезому стані. ОСОБА_2 на місці події пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою спецприладу, результат якого був позитивний. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ніхто не постраждав, а автомобілі отримали механічні ушкодження.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , оцінивши досліджені в судовому засідання докази з точку зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень. Його дії суд кваліфікує за ст.124 КУпАП, оскільки він, будучи учасником дорожнього руху, допустив порушення вимог п.13.1 ПДР України, у результаті чого сталась дорожньо-транспортна пригода і транспортним засобам було спричинено механічні пошкодження, та за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він будучи водієм керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Винуватість ОСОБА_2 підтверджується наступними доказами.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та даними схеми місця ДТП із переліком зовнішніх пошкоджень транспортних засобів, зіткнення відбулось 28.04.2019 на автодорозі Горішні Плавні Дмитрівка на прямому відрізку дороги із денним освітлення та мокрим покриттям проїзної частини у денну пору доби. При цьому автомобіль «ВАЗ-2107», державний номер НОМЕР_2 рухався по своїй полосі попереду, а транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 по цій же полозі позаду.

Відповідно до п.13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (пункти 1.3, 1.4 Правил дорожнього руху), проте вимог п.13.1 водій ОСОБА_2 не дотримався, що призвело до зіткнення транспортних засобів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до п.2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Виходячи із змісту п.7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністра охорони здоров`я, України та Міністра внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Частина 2 ст.266 КУпАП детально регламентує порядок проведення огляду осіб, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння - «огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейськими у присутності двох свідків».

У відповідності до норм ч.3 ст.266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зазначений порядок проведення огляду узгоджується із п.6 розділу І Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року, згідно з яким огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Згідно з висновком тестування на алкоголь від 28.04.2019 Drager Alkotest 6810, прилад ARСD 0551, тест №461, результат вмісту алкоголю у видихуваному повітрі у ОСОБА_2 склав 1,95%, що значно перевищує допустимий показник.

Зазначена обставина також підтверджується долученими до матеріалів справи письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у присутності яких водій автомобіля «Mitsubishi» ОСОБА_2 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager», результат якого склав 1,95 %.

Крім того як в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і в ході судового розгляду ОСОБА_1 стверджувала, що водій ОСОБА_2 знаходився у стані сп`яніння, оскільки безпосередньо після зіткнення від нього відчувався запах алкоголю, він поводився агресивно та його поведінка явно не відповідала обстановці. Пройшовши огляд на місці зупинки, результат тесту виявився позитивним.

Зазначені вище докази є чіткими, достатньо переконливими (без суперечностей) та об`єктивно узгоджуються між собою, що у сукупності дає суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП «поза розумним сумнівом».

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суд, виходячи із положень ст.23 КУпАП, зазначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Із змісту частини другою згаданої статті вбачається, що при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність судом не враховуються.

Згідно із ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються однією посадовою особою, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З огляду на викладене, суд вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення на ОСОБА_2 необхідно накласти стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП України в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, як за більш серйозне правопорушення з числа ним вчинених.

Вирішуючи питання щодо застосування до порушника стягнення у виді позбавлення спеціального права, суд виходить з наступного.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як убачається з приєднаних до справи матеріалів, ОСОБА_2 30.06.2018 отримав посвідчення водія НОМЕР_3 .

За таких обставин, до ОСОБА_2 слід застосувати додаткове адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Питання про судовий збір вирішено судом у порядку ст.401 КпАП України, згідно з якою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку таке стягнення накладено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.36, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 384,20 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови, шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Суддя підпис Т.О.Куц

Згідно з оригіналом.

Суддя Т.О.Куц