Справа № 163/2436/19
Провадження № 3/163/1518/19
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Чишій С.С.

з участю секретаря Семенюк К.М.,

представника Волинської митниці Сагаля А.С.,

особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею ДФС матеріали справи за протоколом № 2828/20500/19 про притягнення до відповідальності за ст.ст.471, 472 МК України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України і Республіки Польща, що проживає по АДРЕСА_1 , адвоката, РНОКПП невідомий, польський закордонний паспорт НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , слідуючи 13.11.2019 року з Республіки Польща в Україну через митний пост "Ягодин" Волинської митниці ДФС автомобілем "Ніссан", номерний знак НОМЕР_2 , порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи понад неоподатковувану норму 4 штуки автомобільних коліс з легкосплавними дисками загальною вагою 112 кг та вартістю 18 446,88 гривень, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винуватості не визнав і пояснив, що переміщувані колеса з літніми шинами належать до автомобіля "Вольво", якого залишив для ремонту на території Республіки Польща. Цей автомобіль законно та офіційно увезений в Україну в 2019 році, при його митному оформленні сплачено належні митні платежі, в тому числі, за колеса транспортного засобу. На автомобіль "Вольво" було встановлено зимові шини відповідно до вимог законодавства ЄС, а літні повертав додому для зберігання за місцем проживання. Вважає, що колеса як його приватна власність та особисті речі не підлягали декларуванню і не є предметом правопорушення, передбаченого ст.471 МК України.

Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявив, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні обох порушень митних правил, просив накласти стягнення в межах санкції ст.472 МК України, стягнути витрати митниці і судовий збір.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст.471 МК України правопорушення повністю стверджена матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил, контрольним талоном, актом про проведення митного огляду транспортного засобу, письмовими поясненнями порушника, службовою запискою, висновком експерта.

В той же час дії ОСОБА_1 за ст. 472 МК України кваліфіковані зайво.

З досліджених доказів встановлено, що під час митного контролю порушник заявив про переміщувані товари і пред`явив їх до митного контролю, що дає підстави для висновку про усне декларування. Письмова митна декларація порушнику для заповнення не надавалась.

Згідно з рекомендованим правилом 9 розділу 1 спеціального додатку J Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, який набрав чинності для України з 15.09.2011 року, потрібно, щоб пасажирам було дозволено усно декларувати товари, які вони перевозять. Однак митна служба може вимагати письмову або оформлену в електронному вигляді декларацію на товари, які перевозяться пасажирами та є об`єктом ввозу або вивозу комерційного характеру, або вартість чи кількість яких перевищують обмеження, встановлені національним законодавством.

Таким чином, з огляду на такі положення міжнародного договору та вимоги ч.6 ст.366 МК України у випадку усного декларування товарів на смузі спрощеного митного контролю працівник митниці мав право вимагати письмову декларацію, що в даній справі не було зроблено.

Відтак системний аналіз ст.ст.257, 366, 472 МК України приводить до висновку, що за умови усного декларування переміщуваних товарів при проходженні митного контролю на "зеленому коридорі" і ненаданні можливості чи відсутності вимоги зі сторони працівника митного органу заповнити письмову декларацію немає підстав для кваліфікації дій особи додатково за ст.472 МК України, оскільки відсутні підстави для висновку як щодо факту недекларування товарів, так і щодо заявлення неточних чи недостовірних відомостей про них.

Заперечення ОСОБА_1 своєї винуватості не ґрунтуються на законі. Переміщувані колеса не належали до керованого ним транспортного засобу і не можуть відноситись до особистих речей відповідно до положень ст.370 МК України.

З огляду на доведений факт перевищення неоподатковуваної норми, передбаченої ст.374 МК України, переміщення ОСОБА_1 із шинами утворює складу правопорушення, передбаченого ст.471 МК України.

Отже, з огляду на доведеність перевищення порушником норми ввезення товарів його дії слід кваліфікувати за ст.471 МК України, а провадження за ст.472 МК України підлягає закриттю.

При вирішенні питання про обсяг відповідальності ОСОБА_1 встановлено таке.

Порушник є особою з інвалідністю 2 групи. Причиною правопорушення стала неправильна оцінка положень закону з огляду на обставини попереднього увезення транспортного засобу і сплату митних платежів. Від вчиненого правопорушення тяжкі наслідки або істотна шкода не настали.

Наведене дає підстави для висновку про малозначність вчиненого.

Згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, уповноважений розглядати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Отже, встановлено підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Вилучені в порядку ст.511 МК України предмети підлягають поверненню володільцю.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

Провадження за протоколом про порушення митних правил № 2828/20500/19 за ознаками ст.472 МК України щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) закрити за відсутністю в його діях складу порушення митних правил.

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, звільнити на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю і обмежитись усним зауваженням.

Провадження в цій частині справи закрити.

Вилучені за цим протоколом 4 штуки автомобільних коліс з легкосплавними дисками повернути ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) для проведення митного оформлення згідно з чинним законодавством.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області С.С.Чишій