Справа № 467/1410/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши заяву судді Арбузинського районного суду Миколаївської області Догарєвої Ірини Олегівни про самовідвід, -

ВСТАНОВИВ :

03 грудня 2019 року в провадження судді Арбузинського районного суду Миколаївської області Догарєвої І.О. передано справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП.

Проте, суддя заявила собі самовідвід, умотивувавши його тим, що у її провадженні перебуває цивільна справа за позовом Органу опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_2 , а тому рішення, прийняте у справі про адміністративне правопорушення може бути використане як доказ у цивільній справі, що може викликати сумнів у її неупередженості при вирішенні справи.

Тож, вирішуючи порушене питання, слід вказати на таке.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить у собі процесуальних норм, які передбачають для учасників справи можливість заявити відвід судді або самовідвід, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід).

Разом із тим, статтею 1 КУпАП визначено, що завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У пункті 4 рішення Ради - суддів України № 34 від 08.06.2017 року роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Та в силу положень п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України, п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України, суддя не може брати участь у судовому провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У даному випадку, суддя заявила самовідвід з метою виключення будь яких сумнівів щодо її неупередженості та об`єктивності під час розгляду цивільної справи.

Та дійсно, прийняття суддею рішення у справі про адміністративне правопорушення, об`єктом якого є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх дітей, у той час, як об`єктивною стороною є ухилення батьків від виконання передбачених законом обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

А ці обставини, у свою чергу, є предметом доказування під час розгляду справи про позбавлення батьківських прав.

Тому, є дійсним твердження про те, що у разі розгляду суддею справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, і прийняття у ній рішення, у тому числі й щодо оцінки ознак об`єктивної сторони цього правопорушення, може мати місце обґрунтований сумнів у її неупередженості під час розгляду цивільної справи, відповідачем у якій виступає ОСОБА_1

А такий сумнів має бути виключений у будь якому випадку з тим, аби забезпечити дотримання прав учасників цивільної справи, оскільки відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус судів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Водночас, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

Зі змісту ст. 6 Конвенції та практики Європейського Суду з прав людини з питань неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «Мікаллеф проти Мальти», п. 93). Європейський Суд з прав людини у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «П`єрсак проти Бельгії», п. 30; справа «Грівз проти Сполученого Королівства», п. 69).

Водночас, згідно ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосудця є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосудця забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

У відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляду справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики суддя заявляє про самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

З урахуванням такого, у даному випадку, самовідвід судді є обгрунтованим, позаяк, таке виключить будь які сумніви у її об`єктивності та неупередженості під час розгляду справи та прийняття рішення, а також слугуватиме гарантією дотримання конвенційних прав учасників цієї справи.

Тож, у контексті вищевикладеного, слід дійти висновку про необхідність задоволення заяви про самовідвід.

З цих мотивів, керуючись ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст.ст. 1, 254 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Арбузинського районного суду Миколаївської області Догарєву Ірину Олегівну від розгляду справи про адміністративне правпорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КупАП.

Передати справу № 467/1410/19 (провадження № 3/467/513/19) до канцелярії Арбузинського районного суду Миколаївської області для повторного автоматизованого розподілу між суддями.

Постанова оскарженню не підлягає згідно рішення Конституційного Суду України № 2-рп/2015 від 31 березня 2015 року.

Суддя І.В. Явіца