єдиний унікальний номер справи 531/37/19
номер провадження 3/531/9/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року м. Карлівка

Суддя Карлівського районного суду Полтавської області Попов М.С., розглянувши заяву про самовідвід при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 1726 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Карлівського районного суду Полтавської області надійшла справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 1726 КУпАП, яка передана на розгляд судді Попову М.С.

24 січня 2019 року суддя Попов М.С. заявив самовідвід в звязку з тим, що захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно ордеру №039491 від 03 січня 2019 року, є ОСОБА_2, який раніше, з 10 грудня 2001 року по 08 вересня 2016 року, працював суддею Карлівському районному суді, і з 27 вересня 2011 року та по час звільнення у відставку 08 вересня 2016 року займав адміністративну посаду голови суду, головуючий у справі суддя майже чотири роки пропрацював під його керівництвом.

Оскільки питання відводу та самовідводу нормами КУпАП не врегульовано, вважаю за необхідне в даній ситуації застосувати аналогію закону, зокрема норми КПК України.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Пунктом 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав і обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого кримінального обвинувачення.

Тобто, довіра до суду є запорукою того, що судове рішення буде прийняте як законне та справедливе.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Білуга проти України», від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

З огляду на практику вказаного Суду, який прирівнює адміністративні проступки до кримінальних правопорушень, в даній ситуації застосовуючи норми, що регулюють підстави відводу, вважаю за необхідне застосувати норми КПК України.

Як вбачається з довідки, наданої на запит головуючого судді, ОСОБА_2 раніше, з 10 грудня 2001 року по 08 вересня 2016 року, працював суддею Карлівському районному суді, а з 27 вересня 2011 року та по час звільнення у відставку 08 вересня 2016 року займав адміністративну посаду голови суду.

Головуючий в справі суддя працює в Карлівському районному суді з грудня 2012 року, тобто майже чотири роки його безпосереднім керівником був ОСОБА_2

За таких обставин, для гарантії неупередженого та обєктивного здійснення правосуддя, заява про самовідвід судді підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 75 КПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про самовідвід судді Попова Михайла Савелійовича у справі №531/37/19 провадження №3/531/9/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 1726 КУпАП задовольнити.

Справу передати до канцелярії Карлівського районного суду для перерозподілу.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя