ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/8629/18 Суддя 1 інстанції: Янцовська Т.М.
Провадження: 33/818/146/18
Категорія: ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

25 січня 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюЧервонозаводського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись вказаним із рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуЧервонозаводського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2018 року та закрити провадження у справі.

Також, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування вказаного клопотання посилається на те, що копію оскаржуваного рішення отримав лише 06.01.19р. від свого діда - ОСОБА_3, який отримав останнє під розпис 04.01.19р., так як наразі ОСОБА_2 проживає за містом та не мав можливості самостійно забрати рішення раніше.

Відповідно до ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме - відбитку штампу канцелярії суду (а.с. 14), апеляційна скаргаОСОБА_2 була подана лише 15.01.2019 року, тобто, з пропуском строку на апеляційне оскарження (останній день у межах строку - 02.01.19р. (з урахуванням вихідних та святкових днів).

Дослідивши зазначені матеріали, приходжу до висновку, що причину, на яку посилається апелянт, а саме - отримання ОСОБА_2 копії оскаржуваної постанови лише 06.01.19р., не можна вважати поважною для пропуску строку на апеляційне оскарження з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме - змісту оскаржуваної постанови (а.с. 11-12) ОСОБА_2 був присутній у судовому засіданні 21.12.18р., в якому було проголошено резолютивну частину постанови, а відтак - був ознайомлений з порядком та строками оскарження судового рішення. Викладене у сукупності свідчить про те, що ОСОБА_2 мав об»єктивну можливість реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом строк, однак, на власний розсуд, не побажав скористатися такою можливістю. Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді апелянт мотивує лише невчасним отриманням копії оскаржуваного судового рішення. Не заважаючи на те, що законодавець не пов*язує обчислення строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення з моментом отримання копії постанови, апелянт не наводить будь-яких інших обставин, які завадили заявнику ознайомитися зі змістом оскаржуваного рішення раніше самостійно або через свого захисника.

Таким чином відсутні підстави вважати, що існували перешкоди для своєчасного подання апеляційної скарги. Інших поважних причин пропуску процесуального строку апелянтом не зазначено.

Виходячи з вищевикладеного, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотанняОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження постановиЧервонозаводського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2018 року - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева