Справа №431/6400/19-п
Провадження №3/431/609/19
Постанова

Іменем України

15 листопада 2019 року Суддя Старобільського районного суду Луганської області Пелих О.О, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з сектору превенції Старобільського відділу поліції при ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бутове Старобільського району Луганської області, громадянина України, працюючого ФГ «Дон» слюсарем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Інспектором сектору превенції Старобільського відділу поліції при ГУНП в Луганській області стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, за те, що він 19 жовтня 2019 року о 06-10 годині на вул. Слобожанській в м. Старобільську Луганської області керував автомобілем марки ВАЗ-2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 у станіалкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані були за ч.1 ст.130 КУпАП.

З пояснень ОСОБА_1 встановлено, що у вечері 18 жовтня 2019 р. він відпочивав у знайомого, який проживає у м. Старобільську Луганської області. Вранці АДРЕСА_2 жовтня АДРЕСА_3 йому зателефонувала його матір та повідомила, що дуже погано себе почуває і попросила негайно приїхати додому. Автомобіль на якому він приїхав не заводився, у зв`язку з чим він звернувся до своїх товаришів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з проханням відштовхати його автомобіль до найближчої станції технічного обслуговування. У той час коли автомобіль штовхали були зупинені працівниками поліції, які йому вказали на те, що в нього ознаки алкогольного сп`яніння. На його пояснення з приводу того, що він тверезий, може адекватно керувати своїми діями і у теперішній час діє у стані крайньої необхідності інспектор уваги не звертав. Відвезли на санпропускник Старобільської лікарні де провели огляд на стан сп`яніння та склали протокол про адміністративне правопорушення.

На підтвердження зазначеного ОСОБА_1 надав письмові докази, а саме пояснення своєї матері ОСОБА_4 , яка письмово пояснила, що страждає гіпертонічною хворобою. 18.10.2019 зверталася до лікаря. У ніч з 18.10.2019 на 19.10.2019 почувала себе дуже погано. У ранці подзвонила сину, який був у свого знайомого, щоб той приїхав додому.

На підтвердження обставин зазначених ОСОБА_4 , остання надала медичну довідку. З письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , встановлено, що в ніч з 18.10. на 19.10.2019 вони перебували у гостях у свого знайомого. Разом з ними був їх друг ОСОБА_1 Рано вранці ОСОБА_7 зателефонувала його матір і повідомила, що погано себе почуває. Вони вирішили їхати додому, проте автомобіль ОСОБА_1 на якому вони приїхали не заводився і за проханням останнього вони відштовхували його до станції технічного обслуговування. На шляху руху були зупинені працівниками поліції, які вказали ОСОБА_1 , що він має ознаки алкогольного сп`яніння, після чого відвезли його на санпропускник Старобільської лікарні.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суддя приходить до наступних висновків.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

При цьому, відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, дії ОСОБА_1 , які виразились у штовханні автомобіля, слід кваліфікувати як керування транспортним засобом, оскільки під час вказаних дій автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався, не зважаючи на те, що рухався автомобіль не значну відстань.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом ст. ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Об`єктом правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а суб`єктивна сторона правопорушень - характеризується наявністю прямого умислу.

Вирішуючи питання щодо винуватості та притягнення особи до відповідальності, суд має перевірити наявність обставин, що виключають притягнення особи до відповідальності.

Крайня необхідність визначається як стан, за якого особа вимушено заподіює шкоду правоохоронюваним інтересам з метою усунення загрожуючої небезпеки, якщо вона в даній обстановці не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є рівнозначною або менш значною, ніж шкода відвернена.

Відповідно до змісту ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про те, що порушення ОСОБА_1 п.2.9а Правил дорожнього руху вчинено ним в стані крайньої необхідності, оскільки останній діяв в інтересах своєї рідної матері, для відвернення можливої небезпеки для її життя і здоров`я, тобто своїми діями він відвернув настання більш можливої шкоди, ніж порушення Правил дорожнього руху України, а тому справу про адміністративне правопорушення у відношенні нього за ч.1 ст.130 КУпАП необхідно закрити у зв`язку з скоєння дій особою у стані крайньої необхідності.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.4 ч.1 ст.247, 283, п.3 ч.1 ст.284, 287-289 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена у продовж 10 днів з дня її винесення в Луганський апеляційний суд.

Суддя О.О.Пелих