ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/7068/19 Головуючий в 1 інст. - Міщенко Т.М.
Провадження № 33/807/635/16 Доповідач в 2 інст. - Рассуждай В.Я.
Категорія: ст. 185 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участі ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Яцуренко О.А. (в режимі відеоконференції з приміщення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області) справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 1 листопада 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136 гривень, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою суду, 19 серпня 2019 року о 00 год. 05 хв. в с. Садове по вул. Горіховій ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського, а саме висловлювався нецензурною лайкою на адресу поліцейських, хапав з формений одяг та намагався вдарити. На вимогу припинити порушення громадського порядку не реагував, чим вчинив злісну непокору законній вимозі інспектора СРПП № 2 старшого лейтенанта поліції Куракова М.О.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження по справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

За обставинами події пояснює, що він стукав у ворота будинку, де проживає його колишня дівчина ОСОБА_2 , та кричав, щоб вона вийшла. Він розуміє, що порушував громадський порядок, але на той час, коли приїхали поліцейські, він свої дії припинив.

Його дії - нецензурна брань в бік поліцейських - є реакцією на неправомірні дії поліції, які зверталися до нього по-хамські, не представилися, вибили телефон з його рук, заламали руки за спину, били дубинкою тощо.

Заперечує, що вчиняв злісну непокору, адже ніяких законних вимог поліцейські не висували.

Щодо пояснень свідків, вказує, що вони не були присутніми при початку розмови з поліцейськими, а бачили лише ті обставини, коли він реагував на незаконні дії поліції.

Зазначаючи, що вчинення опору утворює склад злочину, а не адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, і в матеріалах справи наведені обставини, що свідчать про вчинення ним саме активних дій - відштовхував працівників поліції, хапав їх за формений одяг, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, у чому саме полягає проявлена ними непокора, а саме не конкретизовано, які законні вимоги працівника поліції були проігноровані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вважає диспозицію ст. 185 КУпАП банкетною нормою, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначений нормативний акт, яким визначаються обов`язки, від виконання яких здійснено ухилення. Не зазначення цього в протоколі позбавляє процесуальної можливості орган, що розглядає справу, з`ясувати обставини вчинення адміністративного правопорушення, вину особу у його вчиненні, відтак, і наявність події та складу правопорушення.

Посилається на рішення у справі «Малофєєва проти Росії», за змістом якого, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення.

Апелянт зазначає, що допитані судом свідки не бачили початку розмови з поліцією, а судом безпідставно було відмовлено у задоволенні усного клопотання про допит інших поліцейських та свідків, на пояснення яких посилаються працівники поліції.

Вважає, що його вина не підтверджується жодним належним і допустимим доказом, окрім пояснень поліцейського, який є заінтересованою особою, адже апелянт подав заяву до ДБР про вчинення поліцейськими злочину.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, доповнень не мав.

Захисник просила звернути увагу на те, що суд першої інстанції не допитав усіх свідків.

Вислухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі та перевіривши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1), рапортами поліцейських ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с. 10, 11), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 (а.с. 5, 8), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с. 6, 7, 9 відповідно).

Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтвердили свої письмові показання. Свідок ОСОБА_8 , який зазначений у протоколі як понятий, показав суду, що ОСОБА_1 відмовився від під підпису у протоколі та від надання пояснень.

За диспозицією ст. 185 КУпАП адміністративним правопорушенням є злісна непокора законному розпорядженню або вимозі, зокрема, поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

При цьому, як правильно зазначає апелянт, злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків. Також злісною непокорою є відмова від виконання таких обов`язків, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Нормативне обґрунтування такого тлумачення слушно навів суд першої інстанції

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень віднесено до повноважень Національної поліції, а за положеннями ст.ст. 42, 44 зазначеного закону з метою припинення правопорушення поліцейські мають право застосовувати відповідні заходи примусу.

Всупереч відповідних доводів апеляційної скарги у протоколі зазначена вимога поліцейського, яку не виконав ОСОБА_1 , - припинення порушення громадського порядку.

Відповідно до пояснень усіх зазначених свідків поліцейські неодноразово висували ОСОБА_1 вказану законну вимогу, від виконання якої останній відмовлявся, у тому числі у зухвалій формі - з використанням нецензурної лайки та погроз фізичної розправи.

За наведеного доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, є безпідставними.

Вчинення ОСОБА_1 дій, які за доводами його апеляційної скарги полягають в активному спротиві діяльності поліцейських, відповідальність за які передбачена кримінальним законодавством, не спростовує правильності кваліфікації його діянь судом першої інстанції, адже суд розглядає справу про адміністративне правопорушення у межах протоколу про адміністративне правопорушення.

За ч. 1 ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Водночас основним безпосереднім об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, виступають публічні немайнові інтереси, а саме авторитет правоохоронного органу, а тому не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення потерпілого, на що вказує апелянт, не свідчить про невідповідність протоколу вимогам ст. 255 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд не задовольнив клопотання про виклик і допит інших свідків та працівників поліції, проте апеляційний суд відхиляє такий довід, оскільки заявлення ОСОБА_1 відповідного клопотання нічим не підтверджено, зміст письмових пояснень свідків відповідає іншим доказам по справі, у тому числі показанням допитаних судом свідків. Крім того, будучи обізнаними про право заявляти клопотання про виклик свідків, ні ОСОБА_1 , ні його захисник в апеляційному суді не заявляли такого клопотання.

Також є безпідставними посилання апелянта на рішення ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії», адже судом першої інстанції не змінювалися фактичні обставини правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не здійснював суд і самостійного відшукування доказів вини ОСОБА_1 , оскільки справу було розглянуто лише на підставі матеріалів, що надійшли разом і з протоколом про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 1 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 937/7068/19