Справа №588/1432/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Линник О. С.
Номер провадження 33/816/454/19 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 588/1432/19 за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 02.10.2019, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, оскільки в протоколі не зазначено за допомогою якого приладу йому пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки т/з, матеріали справи не містять даних про те, що він керував автомобілем, суд не допитав свідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та іншого поліцейського, не встановив власника т/з, а штраф за ч. 2 ст. 126 КУпАП він не сплатив, що свідчить про невизнання цього штрафу.

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 02.10.2019 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 грн з позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 384,20 грн судового збору.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_5 В. 06.08.2019 в 12:08 по вул. Докучаєва в м. Тростянець Сумської області керував автомобілем ВАЗ-21011 д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» та у лікувальному закладі КНП «Тростянецька міська лікарня» ТМР у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Будучи відповідно ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП своєчасно сповіщеним у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_4 в судове засідання 08.11.2019 не з`явився і клопотання про перенесення розгляду справи не надав, а тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права. Провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 2 ст. 7 КУпАП), а його завданнями є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 388165 від 06.08.2019, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_4 керував т/з із явним ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_4 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, крім зазначеного вище протоколу, об`єктивно підтверджується та узгоджується з іншими дослідженими в судах першої та апеляційної інстанціях доказами у справі, а саме:

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що він випив 250 мл горілки;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , згідно яких водій ОСОБА_4 у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера або в лікарні;

- показаннями допитаного суддею суду першої інстанції свідка ОСОБА_8 , згідно яких будучи поліцейським та перебуваючи на зміні помітив автомобіль ВАЗ 2101 без лобового скла, який стояв на узбіччі та в якому за кермом сидів ОСОБА_9 , від якого було чутно запах алкоголю. ОСОБА_9 не говорив, що він не керував т/з, навпаки пред`явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію т/з, а від пропозицій пройти огляд для виявлення стану алкогольного сп`яніння відмовився. Коли був вже складений протокол, прийшов інший чоловік і пояснив, що він був за кермом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо, а згідно ч. 2 цієї норми Закону обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. Докази суддя оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти наведеним вище доказам, оскільки вони жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і доводами апеляційної скарги ОСОБА_4 про обставини події.

Надані в суді першої інстанції показання ОСОБА_4 та аналогічні доводи його апеляційної скарги про те, що він не керував т/з, не можуть бути узяті апеляційним судом до уваги, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, повністю протирічать дослідженим доказам. При цьому сам ОСОБА_4 не оспорює факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку та вживання ним алкогольного напою, хоча і заперечує керування т/з у стані алкогольного сп`яніння.

Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 безпосередньо і власноручно виклав свої пояснення у ньому, але незгоду щодо факту керування т/з не виявив і, більш того, надав працівникам поліції власне посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію т/з, вказавши про вживання горілки.

Суддя суду першої інстанції також обґрунтовано не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_10 , оскільки останній є товаришем ОСОБА_4 і певним чином заінтересований у наслідках розгляду справи. Крім того останній не є власником т/з та не знаходився за кермом, коли під`їхали працівники поліції, а факт керування ОСОБА_4 т/з підтверджений вказаними вище доказами, які повністю співпадають між собою.

Досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як докази вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль- ОСОБА_11 й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Зокрема, письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі не зазначено приладу для проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_4 відмовився від походження такого огляду взагалі.

Твердження апеляційної скарги про не допит іншого працівника поліції у судовому засіданні також апеляційний суд вважає необґрунтованими, так як до суду першої інстанції таке клопотання від ОСОБА_4 не надходило.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього. Протокол розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв`язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому твердження апеляційної скарги щодо невідповідності висновків судді суду першої інстанції фактичним обставинам справи є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Суддею суду першої інстанції також дотримані положення ст. 268, 279 і 280 КУпАП, постанова є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 02.10.2019 відносно ОСОБА_12 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.