КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кияшко О.А., з участю адвоката ОСОБА_2, ОСОБА_3, які представляють інтереси ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Рунова Т.В. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень. Вилучену згідно протоколу про порушення митних правил №0678/12500/18 валюту, а саме: 1826 доларів США, повернуто ОСОБА_4.

Своє рішення суддя місцевого суду обґрунтував тим, що стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є достатнім для виправлення та забезпечення належної поведінки громадянина Сирійскої Арабської Республіки ОСОБА_4 (ОСОБА_4). Підстав для застосування додаткового покарання - конфіскації вилученої валюти у суду немає, оскільки в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про незаконність походження вказаних коштів. З огляду на наведене, застосування конфіскації предметів порушення митних правил в даному випадку є порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме втручання в право громадянина Сирійскої Арабської Республіки ОСОБА_4 (ОСОБА_4) на повагу власності, оскільки є непропорційним та покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар».

Не погодившись з вказаним рішенням, представник Київської митниці ДФС Рунов Т.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову судді місцевого суду, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 Митного кодексу України, та застосувати до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 гривень та конфіскації вилученої валюти.

На обґрунтування апеляційної скарги представник митниці зазначає, що під час розгляду справи суддею місцевого суду жодним чином не було встановлено, що застосування конфіскації валюти у сумі 1826 доларів США буде для громадянина Сирійскої Арабської Республіки ОСОБА_4 є «надмірним індивідуальним тягарем». Співвідношення розміру пропущеної та вилученої під час митного контролю валюти дають підстави вважати, що застосування положень санкції ст.471 МК України щодо конфіскації валюти у сумі 1826 доларів США не порушуватиме справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_2, ОСОБА_3, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_4 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

При цьому, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 ніким не оспорюється.

Разом з тим, висновок суду про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_4 додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України.

Відповідно до ст.471 Митного кодексу України конфіскація товарів, обмежених законодавством України до переміщення через митний кордон України, є обов'язковим видом стягнення, який застосовується до осіб, які формою проходження митного контролю обрали проходження через &quми;зелений коридор&q?ли;.

Чинним законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього обов'язкового стягнення, у тому числі й конфіскації предметів порушення митних правил.

Посилання місцевого суду на Європейську Конвенцію «Про захист прав і основних свобод людини» та на рішення Європейського Суду з прав людини як на підставу для незастосування конфіскації вилученої валюти є необґрунтованим, оскільки жодних заборон на конфіскацію предметів порушення митних правил ні вказаною конвенцією, ні рішеннями Європейського Суду з прав людини не встановлено.

Навпаки, у п. 33 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ізмайлов проти Росії» зазначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях (від 9 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06 листопада 2008 року у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції») наголошує, що держава при конфіскації майна зобов'язана додержуватися визначеного ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод критерію правомірності позбавлення майна, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов'язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб'єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з'ясованих обставин і фактів.

Однак, апеляційним судом не встановлено будь-яких даних про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_4 готівки, покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар» та не може бути застосована у даному випадку.

Зокрема, співвідношення розміру пропущеної та вилученої під час митного контролю валюти дає підстави вважати, що застосування санкції ст.471 МК України в частині конфіскації валюти у сумі 1826 доларів США не порушуватиме справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

За даних обставин, висновок місцевого суду про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_4 валюти становить для правопорушника «індивідуальний надмірний тягар» не може вважатися обґрунтованим.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_4 дане правопорушення вчинив ненавмисно, не може бути підставою для закриття справи, оскільки порушення митних правил, передбачене ст. 471 МК України, може вчинятись як умисно, так і через необережність. Дана обставина не впливає на кваліфікацію та на вид стягнення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанову судді місцевого суду необхідно скасувати у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 471 МК України та призначити стягнення в межах санкції статті.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Рунова Т.В. задовольнити.

Скасувати постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_4.

Прийняти нову постанову, якою громадянина Сирійскої Арабської Республіки ОСОБА_4 (ОСОБА_4) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, з конфіскацією вилученої у нього на підставі протоколу про порушення митних правил № 0678/12500/18 валюти у сумі 1826 доларів США.

Сума штрафу підлягає сплаті на користь держави Україна (отримувач: Державний бюджет України, Бориспіль УДКСУ/Київська митниця ДФС, ЄДПОУ: 38007070, МФО банку: 821018, КДБ: 21081100, р/р: 5004).

Стягнути з громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_4 (ОСОБА_4), ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина Сирійскої Арабської Республіки НОМЕР_1, виданий, 11.06.2018, орган що видав: Latakia-Center, на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: Бориспільське управління Державної казначейської служби України, код отримувача (код ЄДРПОУ): 38007070, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 0004, код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Стягнути з громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_4 (ОСОБА_4) понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 10 грн. 26 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя