ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/819/472/19 Головуючий в 1 інстанції Матвєєва Н.В.
Категорія: ч.2 ст. 172-6 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Батрак В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року. Херсонський апеляційний суд під головуванням судді Батрака В.В., за участю секретаря Галаган О.А., прокурора Сапунова Є.М., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Херсонського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 вересня 2019 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Вищевказаною постановою Новокаховського міського суду Херсонської області, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до наказу прокуратури Херсонської області від 14.12.2015 року №1141 к ОСОБА_1 був призначений на посаду прокурора Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області, тобто він набув статусу особи, на яку поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції".

07.08.2017 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу набув право власності на квартиру АДРЕСА_3 . Продаж квартири було вчинено за ціною 199100 грн., у зв`язку з чим у ОСОБА_1 виник обов`язок в десятиденний строк з моменту набуття права власності на нерухоме майно повідомити про суттєві зміни в майновому стані Національне агентство з питань запобігання корупції (далі НАЗК) шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК відповідної декларації.

З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2017 року ОСОБА_1 особисто під підпис був ознайомлений з положеннями Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, відповідно до ст. ст. 18,19 цього Кодексу прокурор зобов`язаний своєчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у порядку, передбаченому антикорупційним законодавством. Прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних, отже усвідомлював про обов`язок повідомляти у десятиденний термін про суттєві зміни у своєму майновому стані НАЗК.

Відповідно до листа прокуратури Херсонської області від 14.05.2019 року, ОСОБА_1 у 2016 році, отримав кваліфікаційний електронний підпис в АЦСК органів юстиції України зі строком дії з 29.08.2016 року по 29.08.2018 року

Як вбачається зі змісту листа ДП «Українські спеціальні системи» від 01.09.2017 року № 07-1315 в період з 07.08.2017 року по 17.08.2017 року перебоїв, підвищеного навантаження або інших обмежень в доступі до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не було.

Обставин, які об`єктивно могли завадити ОСОБА_1 повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, судом не встановлено.

За таких обставин, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду прокурора Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області та будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до пп. «е» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст. 52 вказаного Закону в установлений законом строк не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, а саме: про придбання ним 07.08.2017 року нерухомого майна вартістю 199 100 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі зазначає про незаконність та необґрунтованість судового рішення.

Зокрема, апелянт вказує, що з ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» та ст.ст. 18, 19 Кодексу професійної етики прокурорів, жодним чином не зазначено про необхідність направляти додаткове повідомлення протягом десяти днів про суттєві зміни у майновому стані.

Безпідставними на думку апелянта, є і посилання суду на його обізнаність з вимогами ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки відповідні відомості відсутні в матеріалах провадження.

Як зазначає апелянт, складовою адміністративного правопорушення є умисел на його вчинення, однак ні прокурором, ні судом умисність його дій доведена не була.

Крім того, апелянт вказує на те, що перевірка по справі проведена неуповноваженим органом УЗ в Херсонській області ДЗЕ НП України, оскільки в нього відсутні повноваження на здійснення перевірки декларацій та повідомлень про зміну майнового стану. що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі та відповідно протизаконним протокол про адміністративне правопорушення N 95 від 28.05.2019 року.

Також, апелянт вказує і на те, що під час судового засідання прокурор зазначив, що з наданого до суду протоколу про адміністративні правопорушення слідує, що його було складено 28.05.2019 року, проте, з листа заступника департаменту захисту економіки Національної поліції України до Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України від 02.05.2019 року, зазначається про те, що протокол було складено ще 02.05.2019 року. Зазначене дає підстави вважати, що протокол було оформлено з порушенням вимог ч.2 ст.254 КУпАП в частині дотримання строків оформлення та порядку його складання.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Вимоги зазначених статей КУпАП виконані судом першої інстанції в повному обсязі.

Згідно із положеннями ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушенням при зазначених у постанові обставинах та кваліфікація його дій за ч. 2 ст.176-2 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, належно досліджених та оцінених судом за принципами всебічності, повноти та об`єктивності.

На думку апеляційного суду, безпідставними є посилання апелянта на його необізнаность з ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», а також відсутність в ній та ст.ст. 18, 19 Кодексу професійної етики прокурорів, та необхідність направляти додаткове повідомлення протягом десяти днів про суттєві зміни у майновому стані.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції » (в редакції Закону № 1022-VIII від 05 жовтня 2016 року), встановлено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно ст.ст.18,19 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, прокурор зобов`язаний своєчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у порядку, передбаченому антикорупційним законодавством. Прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних, отже усвідомлював про обов`язок повідомляти у десятиденний термін про суттєві зміни у своєму майновому стані НАЗК.

Вищевказане в повній спростовує доводи апеляційної скарги про те, що в ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» та ст.ст.18,19 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів відсутні відомості про те, що прокурор зобов`язаний своєчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у порядку, передбаченому антикорупційним законодавством. Знання цих та інших Законів України та підзаконних актів, безпосередньо входить до кола обов`язків прокурора, а факт їх незнання не звільняє особу від відповідальністю у разі їх порушення, як про те вірно зазначено в постанові суду першої інстанції.

Крім того, обізнаність апелянта з положеннями Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів підтверджується відповідним листом за його особистим підписом, а його обов`язок неухильно дотримуватись Конституції України , законів України, що само по собі вказує на необхідність їх знання Присягою працівника прокуратури, також особисто підписаною апелянтом.

Непереконливими є і доводи апелянта щодо відсутності в даному випадку складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176-2 КУпАП у зв`язку із відсутністю умислу на вчинення правопорушення, з огляду на те, що ОСОБА_1 під час прийняття на службу до органів прокуратури та її проходження був попереджений про обмеження, встановлені Законами України «Про прокуратуру», «Про запобігання корупції», неодноразово подавав декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування,, що свідчить про те, що йому було достеменно відомо про його обов`язок подавати протягом 10 днів повідомлення до НАЗК про суттєві зміни в його майновому стані, проте останній своїх обов`язків не виконав, хоча при цьому передбачав настання наслідків своїх дій (непрямий умисел), чим допустив порушення вимог фінансового контролю та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Не гуртуються за вимогах законодавства і доводи апеляційної скарги про те, що перевірка по справі проведена неуповноваженим органом УЗ в Херсонській області ДЗЕ НП України, оскільки в нього відсутні повноваження на здійснення перевірки декларацій та повідомлень про зміну майнового стану. що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі та відповідно протизаконним протокол про адміністративне правопорушення N 95 від 28.05.2019 року.

НАЗК є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику та має повноваження щодо здійснення в порядку, визначеному Законом №1700, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя зазначених осіб.

Відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» до спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції відносяться: органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Відповідно до Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого Наказом НПУ № 81 від 07.11.2015 року,, Департамент захисту економіки Національної поліції України є міжрегіональним територіальним органом у складі кримінальної поліції Національної поліції України та згідно із законодавством України здійснює оперативно-розшукову діяльність.

До завдань ДЗЕ НПУ, серед іншого, відноситься боротьба з корупцією й хабарництвом у сферах, які мають стратегічне значення для економіки держави, та серед посадових осіб органів державної влади і самоврядування; протидія корупційним правопорушенням і правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має право, зокрема: ініціювати проведення службового розслідування, вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, надсилати до інших спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції матеріали, що свідчать про факти таких правопорушень.,

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Статтею 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на ге посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до частини першої ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в ст.ст. 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) та Національного агентства (ст.ст. 172-4 - 172-9 КУпАП).

Також, ч. 2 ст. 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Таким чином, із системного аналізу вищевказаних положень законодавства можна дійти висновку про те, що законом не заборонено спеціально уповноваженому суб`єкту сфері протидії корупції, до якого відноситься УЗЕ НПУ, в разі виявлення ознак адміністративного правопорушення складати протокол про порушення вимог фінансового контролю, тому в даному випадку співробітники поліції не вийшли за межі своїх повноважень та цілком обґрунтовано склали протокол відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Безпідставно апелянт ставить під сумнів і дату складання протоколу, оскільки в останньому без будь яких виправлень чи інших спотворень зазначена дата складання протоколу, а саме 28 травня 2019 року. В цьому ж протоколі є власноручна відмітка апелянта про те, що саме другий примірник протоколу відносно нього складеного 28.05.2019 року, він отримав власноруч. При цьому будь яких зауважень, саме з цього приводу, ним зазначено не було. Матеріали переписки, які містяться в матеріалах провадження, не відносяться до процесуальних документів, якими має визначатись дата складання того чи іншого процесуального документу.

За таких обставин, доводи викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 вересня 2019 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності без змін.

Постанова набирає сили після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

З оригіналом згідно.

Суддя Херсонського

апеляційного суду В.В. Батрак