Справа №463/7496/18
Провадження №3/463/66/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Львів

Суддя Личаківського районного суду м. Львова Стрепко Н.Л., за участі особи, відносно якої складено розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 7 грудня 2018 року о 19:00 год. на автодорозі «Київ-Чоп 562км+500м», керуючи автомобілем «Audi», р.н. KBR9FA3, повторно протягом одного року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керував автомобілем з ознаками алкогольного спяніння: нестійкою ходою, запахом алкоголю з порожнини рота, тремтінням пальців рук, поведінкою, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому заперечив та пояснив, що не здійснював керування транспортним засобом. Оскільки перебував у стані спяніння, то попросив невідомого йому чоловіка завезти його додому на його автомобілі. Після скоєння ДТП останній втік, імені його не знає, знайти його не вдалося.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, оглянувши матеріали справи та вивчивши наявні у ній докази, суд приходить до наступного.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ч. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України 9 листопада 2015 року за № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З долученого до матеріалів справи відеозапису з камер спостереження патрульних вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан спяніння за допомогою пристрою «Драгер» або в медичному закладі, вказавши, що транспортним засобом не керував.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану спяніння за у встановленому законом порядку за допомогою пристрою «Драгер» та у відповідному спеціалізованому медичному закладі, однак останній від проходження такого огляду відмовився.

Відтак суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не виконав вимогу поліцейського про проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Крім того, відповідно до п. 8 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15 березня 2016 року за № 672/5 протокол підписується уповноваженою посадовою особою та особою, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, а також може підписуватися свідками правопорушення у випадку їх наявності. У разі відмови особи, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, від підписання протоколу уповноважена посадова особа робить про це відповідний запис. Особа, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, має право викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Як вбачається з протоколу серії БД №051920 від 7 грудня 2018 року, ОСОБА_1 відмовився підписати складений протокол та не надав жодних пояснень з приводу події, яка мала місце 7 грудня 2018 року.

Крім того, суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 в частині того, що він не здійснював керування транспортним засобом, оскільки причиною перевірки перебування останнього у стані спяніння була дорожньо-транспортна пригода, винуватцем якої був автомобіль під керуванням ОСОБА_1 Крім того, ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів, які б підтверджували факт керування його автомобілем іншою особою. Відтак суд приходить до висновку, що дана інформація надана останнім з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Беручи до уваги наведене вище, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №051920 від 7 грудня 2018 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відеозаписом з камер спостереження патрульних, оглянутому в судовому засіданні, довідкою з інформаційно-аналітичної системи «АРМОР».

Крім того, судом береться до уваги той факт, що ОСОБА_1 повторно протягом року притягується до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, особу правопорушника, тяжкість скоєного, відсутність помякшуючих обставин вчиненого, до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Окрім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384,20 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 130, 268, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрати йому покарання у виді адміністративного штрафу у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн. (двадцять тисяч чотириста гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому даної постанови, а в разі її оскарження - не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова надсилається для примусового виконання, а штраф стягується у подвійному розмірі, тобто становитиме 40 800 грн. (сорок тисяч вісімсот гривень).

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: Стрепко Н.Л.