Справа №461/8382/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце роботи ЛОДА, м. Львів АДРЕСА_1 ,

за ст.188-28 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

згідно протоколу про адміністративні правопорушення, 09.08.2019 року о 10 годині 00 хвилин у с. Тисовиця, Старосамбірського району, Львівської області (GPS 49.336618,22.917653) ОСОБА_1 , будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан не виконав законну вимогу посадової особи уповноваженого підрозділу Управління патрульної поліції №480 від 09.08.2019 року щодо усунення перешкод в дорожньому русі (у вигляді насипу щебеню) на прохідній частині дороги, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.188-28 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях громадянина ОСОБА_1 складу вищенаведеного адміністративного правопорушення передбаченого ст.188-28 КУпАП, з огляду на наступне.

Статтею 188-28 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, в такому зазначено, що ОСОБА_1 , будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан не виконав законну вимогу посадової особи уповноваженого підрозділу Управління патрульної поліції№480 від 09.08.2019 року щодо усунення перешкод в дорожньому русі (у вигляді насипу щебеню) на прохідній частині дороги.

Згідно пояснень ОСОБА_1 в даному протоколі, останній за своїми посадовими обов`язками та наказом на розприділення районів, не відповідає за експлуатаційний стан дороги, цільового фінансування у 2019 році виділено не було.

Зі змісту вимоги припису від 25.10.2019 року №779, вимоги припису від 29.08.2019 року №480, актів обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 25.10.2019 року та від 09.08.2019 року не вбачається, що посадовою особою Львівської обласної державної адміністрації, відповідальною за експлуатаційний стан являється саме ОСОБА_1 . Крім цього, вимога припис від 25.10.2019 року №779 та вимога припис від 29.08.2019 року №480 адресовані т.в.о. директора Департаменту дорожнього господарства та зв`язку Львівської обласної державної адміністрації ОСОБА_2 . Отже, жоден з долучен до протоколу документів (доказів) не встановлює причетності ОСОБА_1 до даного правопорушення. Більше того, з протоколу та долучених до нього матеріалів взагалі не зрозуміло, яким чином інспектор прийшов до висновку, що ОСОБА_1 причетний до даного правопорушення, а матеріали справи не містять жодного доказу щодо належного скерування чи отримання вимоги(припису) адресатом або самим ОСОБА_1 .

Таким чином, оцінюючи матеріали справи, суд вважає не доведеним, що ОСОБА_1 винний у невиконанні законної вимоги (припису) посадової особи уповноваженого підрозділів Національної поліції щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Досліджені судом документи не підтверджують того, що ОСОБА_1 є посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан дорожнього покриття, а також того, що вимога була адресована йому і ним отримана, відтак не підтверджено обов`язку ОСОБА_1 виконувати законну вимогу посадової особи уповноваженого підрозділу Управління патрульної поліції№480 від 09.08.2019 року щодо усунення перешкод в дорожньому русі (у вигляді насипу щебеню) на прохідній частині дороги.

Згідно п. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Дотримання цієї засади при здійсненні судочинства забезпечує прийняття неупередженого та об`єктивного судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 цього ж Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-28 КУпАП в ході розгляду справи є не доведеною.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на положення ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, беручи до уваги те, що будь-яких інших належних доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення не надано, а досліджені в ході розгляду справи докази спростовують винуватість особи відносно якої складено протокол, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-28 КУпАП, а відтак провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.188-28, 245, 247, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-28 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Стрельбицький