ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1317/19 Справа № 172/949/19 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Мудрецький Р.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Лащенка Віктора Анатолійовича на постанову Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, 11 липня 2019 року о 09:35 год. водій ОСОБА_1 по вул. Мостова в сел. Васильківка Дніпропетровської області керував мотоциклом «ІЖ-Юпітер-5» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей, млява мова), від проходження медичного огляду у встановленому порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник просять визнати поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови, поновити його, скасувати постанову суду та провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи поважність причин строку оскарження постанови, ОСОБА_1 та його захисник посилаються на те, що правопорушник не був присутнім при розгляді справи, а про ухвалення рішення дізнався 17 жовтня 2019 року, отримавши його у канцелярії суду.

Свої вимоги про скасування постанови апелянти обґрунтовують невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 та його захисник вказують на те, що наявні у матеріалах справи докази не є достатніми для доведення вини та суперечать дійсним обставинам справи. Так, апелянти вказують на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, у зв`язку з чим він і відмовився від проходження медичного огляду. ОСОБА_1 та його захисник зауважують, що ОСОБА_1 лише чекав на свого друга на пасажирському сидінні мотоцикла, який зламався. На переконання останнього, дії працівників поліції були незаконним. Апелянти зазначають, що розглянувши справу без участі правопорушеника, суд позбавив його можливості надати пояснення щодо обставин його зупинки, а також докази на їх підтвердження. Серед іншого, апелянти зауважують, що суд неправильно притягнув ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки 31 липня 2019 року його вже визнано винним у вчиненні іншого адміністративного правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянтів, які скаргу підтримали, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня її винесення, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що справу було розгляду за відсутністю ОСОБА_1 та копію судового він отримав лише 12 жовтня 2019 року.

За таких обставин, з огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до суду 22 жовтня 2019 року, тобто в межах 10-денного строку апеляційного оскарження постанови, визначеного ст. 289 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови, як такий, що пропущений апелянтом з поважних причин.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 159219 від 11 липня 2019 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та доведеності вини останнього у його вчиненні.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за наявності відповідного медичного висновку, результатів огляду із застосуванням спеціальних засобів, а так само й за відмову від проходження огляду з метою його встановлення. При цьому, обставини самої відмови від проходження огляду повністю підтверджені поясненнями свідків.

Посилання захисту на те, що він транспортним засобом не керував не заслуговують на увагу.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не заперечував обставину вживання алкогольних напоїв та правопорушення визнав. При цьому, під час апеляційного розгляду жодних клопотань про виклик особи, яка керувала 11 липня 2019 року транспортним засобом, стороною захисту заявлено не було.

Щодо доводів ОСОБА_1 та його захисника про порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, то вони також не заслуговують на увагу, оскільки правопорушник повідомлявся про дату та час судового розгляду у протоколі, а також судом особисто та шляхом направлення повістки, про що свідчать розписка ОСОБА_1 та повідомлення про вручення поштового відправлення, що містяться у матеріалах справи (а.с. 11, 12).

Твердження захисту про те, що ОСОБА_1 вже притягався до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є безпідставними, оскільки суд розглядає справу виключно в межах протоколу та на підставі долучених до нього матеріалів. Окрім цього, погіршувати становище особи, яка притягується до відповідальності, за власної ініціативи суд не може.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 та його захисника є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 та його захиснику - адвокату Лащенко Віктору Анатолійовичу строк апеляційного оскарження постанови Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Лащенка Віктора Анатолійовича залишити без задоволення.

Постанову Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В. Мудрецький