ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2019 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 19 грудня 2018 року о 01 годині 55 хвилин біля будинку № 138 по пр. Богдана Хмельницького в м. Дніпрі, працівниками поліції був зупинений водій ОСОБА_1, який керував транспортним засобом "ЗАЗ-110206", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, та на пропозицію поліцейських пройти огляд для визначення стану сп'яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 384 гривні 20 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який просить скасувати постанову щодо нього як необґрунтовану та формальну, винести нову постанову, якою закрити щодо нього провадження по адміністративній справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що суддя повністю не вислухав його пояснення, не визнав їх істотними, також не дивився його документи, які були надані ним як докази.

Вказує на те, що суддя не звернув уваги, що він погодився на проходження процедури огляду на стан сп'яніння, але запропонував поліцейським пройти медичний огляд після того, як він завезе ліки своїй дитині, яка захворіла на вітряну оспу і мала підвищену температуру тіла до 38, 3 градусів, однак вони відмовили йому та наполягали на негайному огляді, і ще одною з причин його відмови їхати негайно на медичний огляд стало те, що одна з дверей його автомобіля не зачинялась, зламався замок, однак поліцейські повідомили, що вони не несуть відповідальності за збереження його речей та цілісності його автомобіля.

Також ОСОБА_1 посилається на те, що наркотичних препаратів не вживає, є багатодітним батьком, несе відповідальність за життя та здоров'я дитини.

Крім того, суд не врахував, що у його родини немає фінансової можливості сплатити штраф у розмірі 10 200 гривень, оскільки сплата цієї суми призведе його родину у скруте фінансове становище, також позбавлення права керування транспортним засобом теж негативно відобразиться на його родині, оскільки в нього є немолоді батьки, які проживають у дачному кооперативі, та їм важко вибиратися звідти пішки, а тому він раз на тиждень відвозить батькам продукти.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності спростовуються матеріалами провадження.

Так, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення,в якому викладені обставини його вчинення; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3, та іншими матеріалами справи, внаслідок чого суд дійшов вмотивованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Підстави ставити під сумнів зазначені докази відсутні, оскільки в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1. не спростовані докази.

Відмова водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров"я є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він відмовився пройти огляд на стан сп"яніння.

Пунктом 12 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Зазначеними нормативно-правовими актами регламентований порядок проведення огляду у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що він погодився пройти медичний огляд на стан сп'яніння, але просив відвезти ліки дитині, а потім їхати до медичного закладу, не заслуговують на увагу, оскільки згідно із ст. 266 КУпАП передбачений відповідний порядок проведення огляду, який здійснюється не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, однак ОСОБА_1. відмовився від проходження медичного огляду та до медичного закладу не поїхав, у зв'язку з чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Що стосується доводів апеляційної скарги про не надання пояснень та не прийняття документів судом під час судового розгляду в суді першої інстанції не є слушним, оскільки відповідно до матеріалів справи, в постанові зазначено, що громадянин ОСОБА_1 надав суду пояснення, які також відповідають поясненням наданим в суді апеляційної інстанції.

Також відсутні в матеріалах справи будь-які надані ним документи, що свідчить про ненадання їх суду першої інстанції, крім того, під час апеляційного перегляду досліджені докази щодо складу сім'ї, стану здоров'я дітей, однак вказані докази не спростовують вини ОСОБА_1, а тому, беручи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги не можна визнати обґрунтованими.

Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження доказами, що також були дослідженими при апеляційному розгляді.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1, інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Наведені в апеляційній скарзі обставини щодо наявності у нього дітей та батьків, які потребують допомоги, підтверджуються доданими до апеляційної скарги доказами, однак адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік є безальтернативним щодо водіїв, та підстав для його зміни немає, а тому судом першої інстанції обґрунтовано накладено саме таке стягнення на ОСОБА_1

Враховуючи зазначене, в діях ОСОБА_1 у зв'язку із відмовою від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2019року - залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2019року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко