Справа № 720/187/19
Провадження № 3/720/94/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2019 року близько 03 години 40 хвилин ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Пежо» державний номерний знак польської реєстрації RP 68466 на 246 км автодороги Стрий-Мамалига в с. Магала Новоселицького району Чернівецької області з явними ознаками алкогольного спяніння та на вимогу працівників поліції від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_2 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав та пояснив, що автомобіль марки «Пежо» державний номерний знак польської реєстрації RP 68466 належить йому. В ночі 09 січня 2019 року під час зупинки працівниками поліції автомобілем керував не він, а його товариш ОСОБА_3, в той час коли він знаходився на пасажирському сидінні. У звязку із тим, що він автомобілем не керував, він відмовився в лікарні від проходження медичного огляду на стан спяніння та від підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, його вина у керуванні транспортним засобом та відмові від проходження медичного огляду на стан спяніння повністю доказана дослідженими доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 126735 від 09 січня 2019 року вбачається, що 09 січня 2019 року близько 03 години 40 хвилин ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Пежо» державний номерний знак польської реєстрації RP 68466 на 246 км автодороги Стрий-Мамалига в с. Магала Новоселицького району Чернівецької області з явними ознаками алкогольного спяніння та на вимогу працівників поліції від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

З висновку КУ «Новоселицька ЦРЛ» № 06 від 09 січня 2019 року слідує, що ОСОБА_2 відмовився в лікарні від проходження медичного огляду на стан спяніння.

Аналогічне слідує з акту КУ «Новоселицька ЦРЛ» № 06 від 09 січня 2019 року.

З направлення та журналу реєстрації КУ «Новоселицька ЦРЛ» вбачається, що ОСОБА_2 був направлений для проходження медичного огляду на стан спяніння у порядку, передбаченому розділом І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09.11.2015 року.

З полісу обовязкового страхування № АМ/6685871 від 19 листопада 2018 року вбачається, що автомобіль марки «Пежо» державний номерний знак польської реєстрації RP 68466 перебував у користуванні ОСОБА_2.

Опитаний в суді інспектор Новоселицького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецьківй області ОСОБА_4 пояснив, що 09 січня 2019 року він разом з інспектором Чімпой І.В. несли патрулювання в с. Магала Новоселицького району. Близько 03 години 40 хвилин ним був помічений автомобіль марки «Пежо» державний номерний знак польської реєстрації RP 68466, який виїхав з АЗС без включення знаку повороту, після чого ним був зупинений даний автомобіль. За кермом автомобіля знаходився ОСОБА_2, який в підтвердження факту користування автомобілем надав страховий поліс. Останній знаходився в стані алкогольного спяніння. Оскільки ОСОБА_2, який мав явні ознаки алкогольного спяніння та відмовився надати посвідчення водія, він запросив його проїхати в райвідділення поліції для встановлення особи та лікарню для медичного огляду на стан спяніння, з чим останній погодився. В автомобілі знаходилась ще одна особа, яка після зупинення відразу вийшла з автомобіля та через поле спрямувала в бік АЗС. ОСОБА_2 не надав ключі від автомобіля, а тому автомобіль був залишений на місці зупинки. ОСОБА_2 спочатку визнав той факт, що керував автомобілем, однак по приїзду в лікарню почав заперечувати даний факт. Більше ніяких пояснень не давав. В лікарні останній відмовився в присутності свідків від проходження медичного огляду на стан спяніння, у звязку із чим відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення від підписання та отримання якого він також відмовився в присутності двох свідків.

Аналогічні пояснення дав опитаний працівник поліції ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що в ночі 09 січня 2019 року вона разом з ОСОБА_7 були залучені в якості свідків під час того, як ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння.

Оцінивши у сукупності дослідженні докази, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом та відмові від проходження медичного огляду на стан спяніння повністю доказана та його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В той же час, невизнання ОСОБА_2 факту керування автомобілем, оцінюю як спосіб його захисту, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, так як його покази у вказаній частині повністю спростовуються матеріалами справи.

Слід зазначити, що з метою неупередженого та всебічного розгляду справи, судом також був викликаний до суду та опитаний свідок сторони захисту.

Так, ОСОБА_3 пояснив в суді, що 09 січня 2019 року під час зупинки працівниками поліції автомобілем марки «Пежо» державний номерний знак польської реєстрації RP 68466, який належить ОСОБА_2, в с. Магала Новоселицького району керував він, а не його товариш ОСОБА_2, який перебував в пяному вигляді.

Аналізуючи у сукупності досліджені докази, приходжу до висновку про те, що пояснення ОСОБА_3 суперечать дослідженим судом доказам, а тому оцінює їх критично як такі, що надані суду з метою укриття вчиненого правопорушення ОСОБА_2, який є його товаришем.

Усуваючи розбіжність між поясненнями ОСОБА_2, ОСОБА_3 та іншими дослідженими доказами, слід виходити з того, що вони протилежно різняться, у звязку із чим, частина з них є неправдивими.

Пояснення працівників поліції та залучених ними до протоколу свідків є послідовними та підтверджуються іншими письмовими доказами справи.

В той же час, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є суперечливими, протиричать один одному та не підтверджується іншими доказами.

Так, на початку розгляду справи ОСОБА_2 пояснив, що за кермом автомобіля в момент його зупинки поліцейським перебував його товариш за прізвищем «Будник», однак в послідуючому змінив пояснення та зазначив, що за кермом знаходився ОСОБА_3. В момент зупинки він перебував на пасажирському сидінні попереду.

В той же час, ОСОБА_3 пояснив, що в автомобілі знаходились троє осіб, ОСОБА_2 перебував позаду, а на пасажирському сидінні перебувала одна особа, яка зараз поїхала в Італію. В послідуючому, ОСОБА_3 змінив свої пояснення та зазначив, що в автомобілі знаходились тільки двоє осіб.

Також слід врахувати, що ОСОБА_2 при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення мав можливість пояснити свою позицію та причини невизнання своєї провини, однак від пояснень та підписання протоколу відмовився, тим самим з самого початку складання відносно нього протоколу обрав позицію захисту як невизнання своєї вини у вчиненні правопорушення, що позбавило працівників поліції для належної перевірки його заперечень.

А тому, вважаю безпідставним посилання ОСОБА_2 про закриття провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі пояснень ОСОБА_3, оскільки останні фактично є неправдивими та суперечать наявним у справі доказам.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини та особу порушника, обставини, що пом'якшують та обтяжують його відповідальність, а також його майновий стан.

Приймаючи до уваги наведене, приходжу до висновку про необхідність накладання на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, а також стягнути з нього на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130 ч.1, 221, 283, 284, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 384 гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя: