Справа № 336/6701/2019
Пр. № 3/336/2076/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щаслива О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, що зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 , не працює, за ознаками ч. 1 ст. 130 КупАП, що надійшло з управління патрульної поліції в м. Запоріжжі,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла зазначена справа.

Відповідно до протоколу від 12.10.2019 року, складеного інспектором взводу 2 роти 2 батальйону 2 УПП у м. Запоріжжі ДПП лейтенантом поліції Поплавською Л.А., притягуємий до адміністративної відповідальності о 01 годині 18 хвилин 12 жовтня 2019 року керував транспортним засобом «ВАЗ 21043», державний номер НОМЕР_1 , на 290 кілометрі автодороги М18 в м. Запоріжжі в стані алкогольного сп`яніння, яке встановлено внаслідок проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду з використанням технічного засобу «Drager Alkotest 6820».

В суді представник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, заявив клопотання про повернення протоколу про адміністративне правопорушення посадовій особі, яка його склала, для приведення у відповідність з вимогами КУпАП.

В обґрунтування зазначеного клопотання представник пояснив, що протокол та додані до нього на підтвердження висновків автора протоколу матеріали не відповідають вимогам закону, пославшись на сім невідповідностей протоколу вимогам нормативно-правових актів, які регулюють процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя знаходить клопотання таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

В силу ст. 256 КУпАП протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

З наведеного випливає, що місце вчинення адміністративного проступку складає предмет доказування, від цього залежить і місце розгляду протоколу.

Разом з тим всупереч означеної вимоги законодавства про адміністративні правопорушення в протоколі зазначено, що притягуємий до відповідальності рухався по 290 кілометру автодороги М 18, без посилання на географічні об`єкти, вулиці, номери будинків, за допомогою яких і можна встановити, в якій частині (якому районі) населеного пункту сталася зупинка автомобіля.

Невірно зазначені в протоколі і відомості про місце проживання особи, що притягується до адміністративної відповідальності, адреса якого не співпадає з зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , яке є і фактичним місцем проживання цієї особи ( АДРЕСА_1 ).

Беззаперечним доказом при з`ясуванні питання відповідності протоколу вимогам законодавства могли б бути свідки, зазначені в протоколі, так як показання свідків в силу ст. 251 КУпАП відносяться до фактичних даних, на підставі яких встановлюються обставини, що підлягають доказуванню в справі про адміністративне правопорушення, а наведена суддею стаття 256 КУпАП містить вимогу про необхідність посилання на прізвища, адреси свідків, якщо вони залучались до участі в процедурі фіксації обставин складання протоколу.

Між тим відповідна графа в протоколі містить неповні дані про місце проживання свідка ОСОБА_2 , що заздалегідь унеможливлює виклик цієї особи для допиту суддею безпосередньо.

За статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, а також практика Європейського суду з прав людини є джерелами права в Україні відповідно до положень Основного Закону України та Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини».

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. В багатьох справах Європейський суд з прав людини тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

У низці рішень ЄСПЛ, постановлених проти України, вирішено питання про застосовність ст. 6 Конвенції у провадженні в справах про адміністративні правопорушення. Так, 15 травня 2008 р. ЄСПЛ постановив рішення по справі «Надточій проти України». У цій справі йдеться про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. Суд зазначив, що митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Щодо застосованого до пана Надточія покарання конфіскації, Суд констатував, що заявник зазнав у зв`язку з цим значної шкоди. І тому Суд постановив, що ця справа за своєю суттю є кримінальною, а також, що зазначені митні адміністративні правопорушення фактично мали кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції. Розглядаючи справу «Гурепка проти України» Суд не мав сумніву, що в силу суворості санкції дана справа за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично мало кримінальним характер, а тому на провадження у справі по цьому адміністративному правопорушенню слід розповсюджувати гарантії права на справедливий суд. Ще в одній справі «Корнєв і Карпенко проти України» ЄСПЛ визнав, що з огляду на суворість, покарання, передбаченого у ст. 1853 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дане діяння не є незначним й провадження у відповідній справі слід вважати по суті кримінальним і таким, що вимагає застосування всіх гарантій ст. 6 Конвенції. Крім того, в рішенні по справі «Шмушкович проти України» Суд наголосив, що згідно з його практикою провадження щодо незначних правопорушень, що призводять до покарання у вигляді позбавлення волі, підпадають під кримінальний аспект ст. 6 Конвенції незалежно від того, чи причетній особі дійсно було призначено покарання у вигляді позбавлення волі, чи ні. В наведених та інших справах Європейський суд розширює поняття «кримінальне обвинувачення», зараховуючи до кримінальних й певні справи про адміністративні правопорушення. Такий підхід обумовлює необхідність розповсюдження гарантій, передбачених ст. 6 Конвенції, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Оскільки, як вже зазначено судом, у відповідності до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, позиції ЄСПЛ щодо розуміння права на справедливий суд мають бути враховані судами при притягненні особи до адміністративної відповідальності. Право на справедливий суд забезпечується гарантіями, що вміщені у ст. 6 Конвенції, і які можна згрупувати наступним чином: 1) ті, що сприяють можливості судового розгляду справи, зокрема, утворення суду на підставі закону, незалежність і безсторонність суду; 2) ті, що сприяють ефективному судовому захисту особи справедливість судового розгляду; публічність розгляду справ; розумний строк розгляду справ; презумпція невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; право на захист; можливість оскарження судових рішень. Наведені гарантії права на справедливий суд мають бути дотримані при розгляді певних категорій справ про адміністративні правопорушення, що забезпечить ефективний захист прав людини при притягненні до відповідальності.

Таким чином, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ при розгляді справ про адміністративні правопорушення національні органи влади мають дотримуватися гарантій прав особи, що передбачені законодавством.

Суд вважає, що процедура притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху, склад яких характеризуються надзвичайно суворими санкціями, тоді як найменший розмір штрафу за законом України про кримінальну відповідальність становить 510 грн., має відбуватися за процедурою переслідування за вчинення кримінального правопорушення з дотриманням гарантій, притаманних кримінальному провадженню, але в усякому випадку не бути пов`язаною з порушеннями законодавства, що регламентують вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення.

Оскільки за описаних обставин суддя позбавлена можливості встановити всі обставини, що підлягають доказуванню в справі про адміністративне правопорушення, через неможливість перевірити наведені ОСОБА_1 в особі представника доводи, а також ураховуючи ту обставину, що протокол про адміністративне правопорушення є самостійним джерелом доказів в силу ст. 251 КУпАП, суддя вважає за необхідне повернути протокол про адміністративне правопорушення посадовій особі, яка його склала, для приведення у відповідність з вимогами до протоколу і усунення інших недоліків, перелічених в постанові.

При цьому суд не вбачає порушення у відсутності підпису ОСОБА_1 під текстом результатів огляду з використанням приладу «Drager Alkotest 6820», яка, на думку представника, є самостійною підставою для повернення протоколу, оскільки цей підпис наявний на другому екземплярі цього тексту, який наданий суду, а наявність або відсутність цього підпису на екземплярі, що вручається особі, яка пройшла огляд, жодним чином не свідчить про будь-які порушення при здійсненні процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

Відсутність підпису поліцейського під отриманими ним поясненнями свідків, відсутність номерів застосованого технічного засобу за інших обставин також не заважають розгляду справи по суті, тому і вони не приймаються судом як грунтовні зауваження до протоколу.

Неналежність ОСОБА_1 підпису під актом взагалі має встановлюватись під час з`ясування обставин справи, тому ці доводи жодним чином не враховуються суддею на користь доводів клопотання про повернення протоколу.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 251, 252, 254, 256, 280 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 повернути до Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі для приведення протоколу протоколу про адміністративне правопорушення у відповідність до вимог ст. ст. 254, 256 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Щаслива