Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3832/19 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Бугайова М.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого

встановив:

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за у виді штрафу, розміром 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20коп.

Відповідно до постанови, 22.07.2019 року о 07 год. 30 хв. на 161 км автошляху Київ-Ковель-Яготин ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки "ВАЗ-21065" державний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, координація рухів, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

На постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови суду та закриття провадження у справі.

Зазначає, що він був присутній в суді під час розгляду справи, але постанову отримав по пошті лише 08.10.2019 року.

На його думку, суддею при винесенні постанови не в повній мірі з`ясовані всі обставини справи, були порушені норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що неофіційно працює таксистом на своєму автомобілі і вранці 22.07.2019 року о 07:00 год. повернувся з роботи з міста Коростеня. Автомобіль залишив біля воріт будинку на вулиці. Через півгодини почув сирену патрульного автомобіля. Вийшов на вулицю та працівник поліції повідомив, що він їхав з непристебнутим паском безпеки. Після заперечень, його посадили до патрульної машини та вивезли на автодорогу Київ - Ягодин, де зупинились в межах села. Його висадили з службового автомобіля на узбіччя і один з поліцейських почав зупиняти проїжджаючі автомобілі, для запрошення свідків. Працівником поліції йому у присутності двох свідків було запропоновано проїхати до медичного закладу для освідування, але він відмовився бо бажав пройти огляд біля свого автомобіля, який залишився біля будинку. Тоді свідків посадили до патрульної поліції для складання протоколу, а він залишився на вулиці.

Вважає, що працівниками поліції порушено інструкцію про складання протоколу, оскільки протокол складено у його відсутність, копію постанови йому не вручили, з протоколом про адміністративне правопорушення не ознайомили, не виписали направлення на проходження освідування.

Зазначає, що про ці обставини він розповідав у суді першої інстанції, але суддя визнала його винним та не оголосила йому зміст постанови.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та його захисника Бугайова М.В. на підтвердження доводів апеляційної скарги, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, приходжу до наступного висновку.

Наведені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду є поважними та такими, що дають підстави для поновлення, строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах відсутні дані про своєчасне отримання ОСОБА_1 копії постанови, а з його доводів слідує, що копію постанови він отримав звичайним поштовим відправленням 08.10.2019 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров`я.

Зазначені положення нормативних актів дають підстави для висновку, що відповідальності за ст. 130 КУпАП підлягають особи, які керують транспортним засобом, мали ознаки, які давали підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів та відмовились на вимогу працівника поліції пройти огляд відповідно до встановленого ст. 266 КУпАП порядку.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він транспортним засобом не керував, ПДР не порушував, а вийшов з свого будинку на прохання працівників поліції. Після чого працівники поліції відвезли його на їх автомобілі за межі населеного пункту на дорогу Київ Ковель-Ягодин, де запросили свідків, не захотіли слухати його пояснення, проводити огляд на місці, а склали протокол за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Зазначив, що аналогічні пояснення він дав і в суді першої інстанції.

Також, судом апеляційної інстанції були допитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_2 пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_1 , вранці 22.07.2019 року він повернувся додому з роботи, машину залишив біля воріт будинку. Через 30-40 хвилин, під`їхали працівники поліції. Чоловік до них вийшов, його посадили в патрульний автомобіль та кудись повезли. Він повернувся через годину, сказав, що у нього забрали права.

Повідомила суд, що її чоловік ОСОБА_1 наркотиків, алкоголю не вживає, а внаслідок отриманої черепно-мозкової травми має дефект, що проявляється у сповільненій мові.

Свідок ОСОБА_3 надала суду аналогічні пояснення.

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу відмова (ухилення) від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, вчинення цього діяння через необережність, а зокрема необізнаності з таким обов`язком, помилкове уявлення особи, що це є його правом за яке він не несе відповідальності виключає на думку апеляційного суду притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставиться до їх настання чи свідомо допускає їх настання (непрямий умисел).

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову (ухилення) в проходженні медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, особа яка склала протокол мала надати докази того, що він керував транспортним засобом, усвідомлював свій обов`язок пройти медичний огляд на вимогу працівника поліції та суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення контролю з боку правоохоронного органу, та бажав настання наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

Разом з тим, з долучених до матеріалів справи вибіркових уривків відеозапису з нагрудної камери поліцейського, які не відображають з достатньою повнотою усі обставини (тривалістю 1 хв. 33 секунди) вбачається, що транспортний засіб ОСОБА_1 знаходиться в населеному пункті поруч з будинком, а не як зазначено в протоколі на автомобільній дорозі Ковель-Київ-Ягодин.

Також, з відеозапису слідує, що працівник поліції висловив Цуману не вимогу, а пропозицію: «…я вам пропоную проїхати в заклад охорони здоров`я чи відмовитись від проходження огляду», на що ОСОБА_1 відповів: «…давайте на місці…», що також підтверджує пояснення ОСОБА_1 , що йому не було роз`яснено про його обов`язок проходження огляду і наслідки відмови від проходження огляду.

Такі дії працівника поліції, на думку апеляційного суду не можна розцінити як вимогу водію пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння, оскільки водію було альтернативно запропоновано можливість відмовитись від проходження огляду та не роз`яснено що це є його обов`язком і наслідки таких дій, чим фактично нав`язано та змоделювано протизаконну поведінку водія у відмові пройти огляд, що свідчить про провокацію правопорушення.

Суд апеляційної інстанції намагався з`ясувати зазначені обставини, витребовував повний запис відеофіксації, викликав для допиту в якості свідків працівників поліції ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , однак вони будучи повідомленими належним чином самоусунулись від явки до суду, а з відповіді направленої на адресу суду Департаментом патрульної поліції в Житомирській області від 13.11.2019 року за № 16007/41/28/01-2019 вбачається, що повний відеозапис відсутній.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , також не спростовують твердження ОСОБА_1 , оскільки суд першої їх не викликав, а в суд апеляційної інстанції вони двічі не з`явилися, хоча про день та час судового розгляду повідомленні належним чином.

За таких обставин суд не може перевірити їх пояснення шляхом безпосереднього допиту та надати стороні захисту можливість скористатися своїм правом поставити їм питання для з`ясування обставин, які мають значення по справі.

Суд першої інстанції не дослідив всебічно, повно і об`єктивно всі обставини справи у їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, доказів на обґрунтування свого висновку у прийнятому рішення не навів, вказавши лише, що ОСОБА_1 визнав свою вину, хоча ці обставини заперечуються ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції та не підтверджуються матеріалами справи, в якій відсутні будь-які пояснення, заяви останнього з цього приводу, а також журнал судового засідання та звукозапис.

За таких обставин, коли у справі відсутні докази, які б переконливо свідчили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та в подальшому ухилився від проходження медичного огляду на вимогу працівника поліції, а висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 є необґрунтованими судове рішення не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з закриттям провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2019 року щодо нього - скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук