Справа № 172/1627/18
Провадження № 3/172/12/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21.01.2019 року суддя Васильківського районного суду Дніпропетровської області

ОСОБА_1, розглянувши справу про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В

Згідно з протоколом серії ОБ № 211961 від 08.12.2018 року 08 грудня 2018 року близько 13.50 год. водій ОСОБА_2 на 152 км траси М-04 Дніпропетровської області керував ТЗ MAN TGA 18.380 державний знак ВН 9520НР, будучи обмеженим у праві керування ТЗ згідно з постановою ВДВС Васильківського району Дніпропетровської області від 15.02.2018 року.

Дії ОСОБА_2 працівниками Васильківського ВП кваліфіковані за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_2 не зявився.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за «керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами».

Отже, обовязковою ознакою субєктивної сторони даного правопорушення є провина субєкта правопорушення, яка полягає в тому, що субєкт правопорушення, усвідомлюючи встановлені стосовно нього обмеження у праві керування транспортними засобами, здійснював керування ними.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

З урахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Матеріалами справи не доведено те, що ОСОБА_2 було відомо про встановлені стосовно нього тимчасові обмеження у праві керування транспортними засобами, що підтверджується також і поясненням останнього під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відсутність хоча б однієї обовязкової складової складу адміністративного правопорушення свідчить про відсутність складу такого правопорушення.

Враховуючи, що зазначені обставини виключають наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП у діях ОСОБА_3, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.Г. Битяк