Номер провадження: 33/813/25/19
Номер справи місцевого суду: 511/2416/18
Головуючий у першій інстанції Ільяшук А.В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: № 511/2416/18

Одеській апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участі секретаря - Драганової Ю.С.,

особи, які прийняли участь у судовому засіданні:

- особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1, піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу у сумі 3400, 00 грн.. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 352, 40 грн..

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, ОСОБА_2, 05.11.2018 р. о 11 год. 00 хв., в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України «Кучурган - Первомайськ», слідуючи на в'їзд в Україну намагався незаконно перетнути державний кордон України по невідповідному документу, а саме на паспортний контроль пред'явив довідку про втрату паспортного документа від 04.11.2018 р., чим порушив положення Закону України "Про державний кордон України".

За цим фактом співробітниками Державної прикордонної служби України відносно ОСОБА_3 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 603757 від 03.11.2018 р. за ч. 1 ст. 204-1 України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 листопада 2018 р. скасувати. Закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована, тим що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, судом першої інстанції не повно та не всебічно досліджено матеріали справи, не враховані обставини, які пом'якшують відповідальність ОСОБА_3.

Апелянт посилається на те, що він є громадянином України, мав діючий паспорт громадянина України. 03.11.2018 р. він виїхав з України в Республіку Молдова по внутрішньому паспорту громадянина України, однак в Молдові він виявив, що втратив паспорт та звернувся в міліцію в м. Дністровськ де написав заяву про втрату паспорта. Апелянту видали повідомлення про прийняття заяви про втрату паспорту. З цим повідомленням він 05.11.2018 р. намагався повернутися в Україну. Співробітники прикордонної служби Республіки Молдова пропустили його в Україну, а співробітники прикордонної служби України не пропустили по вказаному повідомленню та склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Винним ОСОБА_3 себе не визнає, оскільки вважає, що законів України не порушував, а співробітники прикордонної служби України мали його пропустити на Батьківщину по електронній версії його паспортного документу, який на його думку зберігається в комп'ютері прикордонної служби.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що факт скоєння ОСОБА_2 вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджується:

- відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 603757 від 05.11.2018 р. (а. с. 2), згідно якого ОСОБА_2, 05.11.2018 р. о 11 год. 00 хв., в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України «Кучурган - Первомайськ», слідуючи на в'їзд в Україну намагався незаконно перетнути державний кордон України по невідповідному документу, а саме на паспортний контроль пред'явив довідку про втрату паспортного документа від 04.11.2018 р.;

- рапортом інспектора прикордонної служби від 05.11.2018 р. (а. с. 6), згідно якого під час несення служби прикордонними нарядами «Перевірка документів», в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України «Кучурган - Первомайськ», було виявлено громадянина України ОСОБА_2, який слідуючи на в'їзд в Україну намагався незаконно перетнути державний кордон України по невідповідному документу, а саме на паспортний контроль пред'явив довідку про втрату паспортного документа від 04.11.2018 р..

Апеляційний суд вважає, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, районний суд не в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому суд, за наявності підстав, повинен обговорювати питання про можливість звільнення осіб від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Апеляційний суд вважає, що дані вимоги Закону судом першої інстанції при призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_2 за вчинене ним адміністративне правопорушення, не дотримані.

Так, районним судом не в повній мірі були враховані обставини, що пом'якшують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, а саме - характер вчиненого правопорушення, яке, як встановлено судом, не призвело до будь-яких негативних наслідків, не заподіяло шкоди іншим особам. Крім того в апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що його сім`я є малозабезпеченою сім`єю.

Таким чином, виходячи з принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя, вирішальним у визначенні як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню, апеляційний суд вважає, що в даному випадку застосування щодо ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу у сумі - 3 400, 00 грн., є несправедливим.

За наведених вище обставин, апеляційний суд приходить до переконання, що правопорушника ОСОБА_2 слід звільнити від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, у зв'язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

Апеляційний суд вважає, що застосування такого заходу як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст.ст. 22, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеській апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 204-1 КУпАП - скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП в зв'язку з малозначністю вчиненого ОСОБА_2 правопорушення - звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за скоєння ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП обмежившись усним зауваженням та закрити провадження у справі.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін