Номер провадження 3/754/3835/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2019 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г., розглянувши матеріали, які надійшли з Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 183-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Боржник ОСОБА_1 не сплачує аліменти ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 28.08.2019 року за період з 15.10.2014 року по 28.08.2019 року становить 138962,69 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183-1 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення визнав частково та пояснив, що знав про те, що з нього на підставі виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2. Сума заборгованості не відповідає дійсності. Всі квитанції та необхідну інформацію він надавав безпосередньо державному виконавцю.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінивши в судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, копію виконавчого листа та постанов державного виконавця у їх сукупності, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП безумовно доведена в судовому засіданні поза розумним сумнівом.

Частиною 2 ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Враховуючи, викладене, обставини та характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 ступінь його вини, відсутність обтяжуючих обставин, вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183-1 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт у межах санкції ст. 183-1 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183-1, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду.

Суддя: Н.Т. Таран