КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/496/2019 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Віговський С.І.
ПОСТАНОВА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Приймака О.Ю. розглянула апеляційну скаргу на постанову Сквирського районного суду Київської області від 30 вересня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Сквирського районного суду Київської області від 30 вересня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп. на користь держави.

Судом першої інстанції встановлено, що 15серпня 2016 року близько 12 год. 20 хв. ОСОБА_2 керував транспортним засобом - мопедом Мотоджет 10 б/н, по вул. Щорса у м. Сквира в стані алкогольного сп'яніння, чим допустив порушення Правил дорожнього руху, а саме, порушив п. 2.9 «а» ПДР України, тим самимвчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_2 - адвокат Приймак О.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування постанови Сквирського районного суду Київської області від 30 вересня 2016 року та просить закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 268 КУпАП, розгляд відбувся за відсутністю ОСОБА_2, всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, не надав належної оцінки усім наявним в матеріалах справи доказам, унаслідок чого необґрунтовано притягнув ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Апелянт стверджує, що ОСОБА_2 посвідчення водія ніколи не мав, а тому у розумінні Правил дорожнього руху він не є водієм та не повинен нести відповідальність за ст. 130 КУпАП. Працівники поліції особу ОСОБА_2 не встановили, а лише формально зазначили в протоколі «на підставі бази «АРМОР», огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» проводився у відсутність свідків.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Сквирського районного суду Київської області від 30 вересня 2016 року. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що ОСОБА_2 про день та час судового засідання належним чином повідомлений не був, розгляд справи відбувся у його відсутність, про рішення суду першої інстанції дізнався наприкінці серпня 2018 року.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції належним чином ОСОБА_2 про місце і час розгляду справи не повідомляв, копію рішення не направляв, що підтверджується відсутністю судової повістки та зворотнього поштового повідомлення в матеріалах справи.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Сквирського районного суду Київської області від 30 вересня 2016 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника Приймака О.Ю., які просили задовольнити апеляційну скаргу та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні в апеляційній інстанції ОСОБА_2 свою винність у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що інспектори не роз'яснили йому його права та не встановили його особу належним чином; наполягав на тому, що водійське посвідчення йому не видавалося; мопед«Motojet 10» належить не йому, а іншій особі; стверджував, що в судове засідання не викликався, про рішення суду першої інстанції дізнався у серпня 2018 року; огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився за допомогою приладу «Драгер» у відсутність свідків.

У судовому засіданні захисник Приймак О.Ю. зазначив про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення АП 2 № 284092 від 15 серпня 2016 року вказано, що ОСОБА_2 порушив одночасно як п. 2.5, так і п. 2.9 «а» ПДР України; при цьому згідно протоколу про адміністративне правопорушення він керував транспортним засобом із ознаками алкогольного сп'яніння; працівниками поліції огляд проведено за допомогою приладу «Драгер» без участі свідків, у матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що свідки запрошувалися.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як убачається зі змісту постанови Сквирського районного суду Київської області від 30 вересня 2016 року, суд не дотримався вимог ст. 245 КУпАП, не з'ясував фактичні обставини справи, не перевірив відповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, у порушення ст.ст. 251, 252 КУпАП формально підійшов до дослідження доказів, не навів мотивів прийнятого рішення; резолютивна частина постанови не містить вказівки на те, у чому ОСОБА_2 визнано винним та за якою статтею його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення АП 2 № 284092, ОСОБА_2 15 серпня 2016 року о 12 год. 20 хв. у м. Сквира, рухаючись по вул. Щорса, керував мопедом «Motojet 10» з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах з ротової порожнини, нестійка хода; за результатами огляду у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» встановлено 0,44 проміле; з результатами огляду погодився, чим порушив вимоги п.п. 2.5, 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які дані щодо свідків.

Викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, кваліфікація дій ОСОБА_2 одночасно за п. 2.5 та п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України не узгоджується із фактичними обставинами, оскільки відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у той час як згідно п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 4 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Із матеріалів адміністративного провадження вбачається, що огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» проведений працівниками поліції з порушенням вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП у відсутність двох свідків, а тому відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП вважається недійсним, а відтак в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП.

При цьому слід зазначити, що доводи захисника ПриймакаО.Ю. про те, що водійське посвідчення ОСОБА_2 не видавалося, а тому ОСОБА_2 у розумінні п. 1.10 Правил дорожнього руху України не є учасником дорожнього руху і, відповідно, не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, - безпідставні, оскільки зазначена захисником обставина сама по собі не може бути підставою для уникнення особою адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України.

Так, у рішенні по справі «О?Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та користування автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Частина 1 ст. 7 КпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтвердилась матеріалами справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, провадження у справі закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С ТА Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Приймака О.Ю. в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Сквирського районного суду Київської області від 30 вересня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати, провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційногосуду О.М.Сітайло