ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/760/18 Номер провадження 33/814/130/19Головуючий у 1-й інстанції Олефір А.О. Доповідач ап. інст. Захожай О. І.
Категорія: ч.2 ст. 172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Захожай О.І.,

з секретарем Григоровою М.В.,

за участі:

прокурора - Колоса В.О.,

захисника - ОСОБА_2,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Глобинського районного суду Полтавської області від 11 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українку, громадянку України, працюючої:Семенівська районна державна адміністрація, начальник відділу освіти,молоді та спорту, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1,

визнана винною у вчинені адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст. 172-7,ч.2 ст. 172-7 КУпАП , провадження у справі закрито в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постановою судді Лопата Л.В. визнана виною в тому, що вона, перебуваючи на посаді начальника відділу освіти, молоді та спорту Семенівської районної державної адміністрації виконуючи повноваження голови атестаційної комісії, перебуваючи в сімейних стосунках з ОСОБА_4, маючи приватний інтерес щодо розгляду кандидатури ОСОБА_4 та проведенні його атестації як такого, що претендує на заняття вакантної посади директора Семенівського НВК №1 ім. М.М. Хорунжого, не повідомила про реальний конфлікт інтересів під час засідання атестаційної комісії 23.06.2017 р., чим порушила вимоги п.п. 1,2 ч.1 ст. 28, ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції».

Крім того, ОСОБА_3 перебуваючи на посаді начальника відділу освіти, молоді та спорту Семенівської районної державної адміністрації виконуючи повноваження голови атестаційної комісії, перебуваючи в сімейних стосунках з ОСОБА_4, маючи приватний інтерес щодо розгляду кандидатури ОСОБА_4 та проведенні його атестації як такого, що претендує на заняття вакантної посади директора Семенівського НВК №1 ім. М.М. Хорунжого,взяла участь у прийнятті рішення атестаційної комісією 23.06.2017 року в умовах реального конфлікту інтересів, чим порушила вимоги п.3 ч.1 ст. 28,ч.2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції»

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7,ч.2 ст. 172-7 КУпА.

Також просить визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови та поновити пропущений строк, вказуючи на те, що копію вказаної постанови вона отримала 14.11.2018 р., а апеляційна скарга нею була направлена 20.11.2018 р., що підтверджується поштовою квитанцією та описом вкладення.

Заслухавши захисника ОСОБА_2 та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді скасувати, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 направили апеляційну скаргу 20.09.2018 р. в зв'язку з чим строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Як встановлено апеляційним переглядом, доводи ОСОБА_3, викладені в апеляційній скарзі, про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними і такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні апелянтом чинного антикорупційного законодавства України.

Висновок місцевого суду про наявність в діянні ОСОБА_3 складу пов'язаних з корупцією адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 252 КУпАП, була надана правильна оцінка, в контексті положень ст. 251 КУпАП, шляхом повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Під час розгляду справи місцевим судом було вжито належних заходів для встановлення фактичних обставин порушення ОСОБА_3 вимог Закону України "Про запобігання корупції", в частині запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

При цьому, судом були детально перевірені доводи ОСОБА_3 стосовно того, що вона не є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції", оскільки, за твердженням ОСОБА_3 , що висновок атестаційної комісії головою, якої вона є носить лише рекомендаційний характер.

Що стосується доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_3 звернулась до НАЗК за роз'ясненням , то дані доводи не заслуговують на увагу, тому що з листом до НАЗК ОСОБА_3 звернулась лише 05.03.2018 р. вже після засідання атестаційної комісії.

Щодо доводів апелянта про те, що суддя не може встановлювати винуватість особи, закриваючи провадження в справі в зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, то такі твердження не ґрунтуються на вимогах закону.

Підстава для закриття провадження в справі згідно зі ст. 38 КпАП України не є такою, що реабілітує особу. Тому таке закриття можливе лише в разі вчинення особою протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закриття провадження в справі на підставі ст.38 КпАП України щодо особи, в діях якої відсутній склад адміністративного правопорушення, є порушенням прав цієї особи та є недопустимим.

Тобто, обов'язковою умовою закриття провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності з нереабілітуючих підстав є вчинення особою адміністративного правопорушення. Отже, при вирішенні питання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення суддя повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад адміністративного правопорушення і особа винувата в його вчиненні. Тільки після цього можна постановити у визначеному КпАП України порядку відповідне судове рішення.

Таку позицію висловив і Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.4 Постанови від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Отже, встановлюючи винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення при закритті провадження в справі в зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, суддя діяв у відповідності до вимог законодавства та керуючись засадами верховенства права.

Враховуючи викладене, а також те, що науково-консультативний висновок науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, на який посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_3, не є обов'язковим для застосування у судовій практиці.

Враховуючи вище викладене приходжу до висновку, що розглянувши справу про пов'язані з корупцією адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відносно ОСОБА_3 і дотримавшись при цьому вимог ст. ст. 245, 279, 280 КУпАП, місцевий суд ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, а тому суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 11 вересня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- залишити без задоволення, а постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 11 вересня 2018 року, щодо ОСОБА_3 , -без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Захожай О.І.