ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження: 33/818/71/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

16 січня 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 22.08.18р. о 01-40 год. у м. Харкові по вул. Генерала Удовиченко, 34, водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, у стані алкогольного сп»яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України. Огляд на стан сп»яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків, результат огляду - 0,94% проміле.

Не погодившись з рішенням районного суду,ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуКиївського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2018 року та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, вказує, що справу було розглянуто за його відсутності, без належного повідомлення щодо судового розгляду (матеріали справи не містять жодних даних стосовно надсилання на адресу ОСОБА_2 будь - яких повісток), у зв»язку із чим апелянт був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені статтею 268 КУпАП. Зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що дії співробітників поліції, які склали протокол, не відповідали встановленим вимогам. Так, як вбачається зі складеного протоколу, у ОСОБА_2 не виявлено жодної ознаки алкогольного сп»яніння, як то передбачено п. 2.5 ПДРУ, а використання приладу «Драгер Алкотест 6820», за допомогою якого проводилось освідування, не передбачене діючим законодавством. Зважаючи на викладене, огляд на стан алкогольного сп»яніння ОСОБА_2 був проведений з порушенням вимог, встановлених статтею 266 КУпАП, а відтак вважається недійсним.

Одночасно апелянт заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилаючись на те, що справу було розглянуто за його відсутності, без належного повідомлення щодо часу та місця судового розгляду.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити. зокрема, пояснив суду, що у день, коли мала місце вище зазначена подія, їхав додому з пасажирами на своєму авто, в той час як його зупинила поліція, нібито через те, що не працювала підсвітка номерного знаку. Як доказ порушення водієм ПДРУ, інспектор поліції продемонстрував відео з телефону. Потім, чоловікові було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп»яніння, начебто через проведення акції «тверезий водій». ОСОБА_2 погодився пройти освідування на місці зупинки ТЗ за допомогою приладу «Драгер», який прочекав більше години. Коли алкотестер був доставлений на місце події, водій кілька разів продув газоаналізтор, так як інспектори наполягали, що він продуває прилад неправильно. Остаточний результат склав 0,94 проміле.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп»яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 342402 від 22.08.18р. (а.с. 1), чеком - роздруківкою до протоколу, результат огляду - 0,94 проміле (а.с. 2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 3, 4), відеозаписом правопорушення (а.с. 8).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 неодноразово був належним чином повідомлений місцевим судом про час та місце розгляду справи шляхом направлення останньому судових повісток та СМС-повідомлень (а.с. 12, 13, 15, 16), у тому числі, і у судове засідання, призначене на 12.11.18р. (а.с. 25). Більш того, судовий розгляд був відкладений за клопотанням сторони захисту (а.с. 17, 21, 23). Таким чином, доводи апелянта щодо відсутності належного повідомлення та позбавлення його можливості реалізувати свої права, передбачені статтею 268 КУпАП, у даному випадку є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Крім того, права ОСОБА_2 були відновлені шляхом можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді.

Доводи апеляційної скарги про те, що у водія на місці зупинки ТЗ не було виявлено жодної з ознак алкогольного сп»яніння, є недоречними та не виключають наявність у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як останньому інкримінується порушення вимог п. 2.9а ПДР України.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіКиївського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2018 року, є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Поновити ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева