Апеляційне провадженя № 33/824/3758/2019 Суддя-доповідач Гриненко О.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 року суддя Київського апеляційного суду Гриненко О.І., розглянувши за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Розума І.О. апеляційну скаргу захисника на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2019 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в дохід держави.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 14 червня 2019 року о 18 годині 50 хвилин, в м.Києві по вул.Кільцева дорога 12 керував автомобілем «Alfa Romeo», державний номерний знак НОМЕР_1 (іноземна реєстрація), з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Розум І.О. подав апеляційну скаргу на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2019 року, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.Апелянт вважає, що оскаржувана постанова судді не відповідає вимогам чинного законодавства України ухвалена без врахування всіх фактичних обставин справи, з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, без з`ясування обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи внаслідок чого, особу притягнуто до адміністративної відповідальності без доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимими доказами. Зокрема, апелянт зазначає, що суддя місцевого суду, встановлюючи та обґрунтовуючи наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та одночасно винність останнього у його вчиненні, у мотивувальній частині оскаржуваної постанови виключно формально перелічив зібрані у справі докази не надавши жодної оцінки їх змісту. Крім того, як зазначає захисник у своїй апеляційній скарзі, акти медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення алкогольного сп`яніння від 14 червня 2019 року та висновок щодо результатів медичного огляду від 14 червня 2019 року, згідно яких у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено підтверджують ту обставину, що 14 червня 2019 року ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не перебував.

Також апелянт звертає увагу апеляційного суду на те, що матеріали справи взагалі не містять будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 14 червня 2019 року у вказаний в постанові час керував належним йому транспортним засобом, а відтак, на його думку, у працівників патрульної поліції взагалі не було правових підстав для проведення огляду його підзахисного на стан алкогольного сп`яніння. Більш того, долучені до матеріалів апеляційної скарги рахунок фактура за послуги евакуатора, та рахунок фактура щодо вартості ремонту автомобіля підтверджують пояснення ОСОБА_1 про те, що 14 червня 2019 року його автомобіль «Alfa Romeo», державний номерний знак НОМЕР_1 перебував у несправному стані на вул. Кільцева дорога в м.Києві, де він його залишив напередодні, а відтак керувати вказаним автомобілем він не міг. Крім того, як зазначає апелянт наданий до суду, як доказ - відеозапис з нагрудної камери поліцейського, фіксуючий факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу та у спеціалізованій медичній установі не містить відео фіксації факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки уповноваженими особами патрульної поліції.

За таких обставин, апелянт вважає, що вина ОСОБА_1 не підтверджена належними та допустимими доказами, а відтак постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2019 року, щодо ОСОБА_1 не може вважатися законною та обґрунтованою та підлягає скасуванню апеляційним судом із закриттям провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також, до апеляційної скарги долучено клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2019 року, в якому він просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді, посилаючись на поважність причин його пропуску, а саме несвоєчасне вручення ОСОБА_1 копії постанови.

Розглянувши клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2019 року, вважаю, що останнє підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП була винесена суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області 02 вересня 2019 року. 06 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про надання йому копії постанови від 02 вересня 2019 року, яка була видана йому лише 09 вересня 2019 року (а.с. 12,13,16), що безумовно вплинуло на строк подачі апеляційної скарги.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду ОСОБА_1 та його захисником пропущений з поважних причин, а тому має бути поновлений.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою захисника. який разом із ОСОБА_1 її підтримали та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суддею місцевого суду належним чином були досліджені наявні в матеріалах справи докази, зокрема, дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 324327 від 14 червня 2019 року (а.с. 1), поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 2), на відеозапису з нагрудної камери поліцейського АА00258, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, та обґрунтовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, знайшов своє підтвердження і в ході апеляційного перегляду справи.

Перевіряючи доводи скарги захисника, апеляційним судом було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. На вказаному відеозапису зафіксовано факт категоричної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу чи в закладі охорони здоров`я, в присутності двох свідків. Будь-яких порушень з боку працівників поліції зазначений відеозапис не містить. Фактичні обставини зафіксовані на відеозапису з нагрудної камери поліцейського підтвердив під час апеляційного перегляду справи і сам ОСОБА_1 , не оспорюючи факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як із застосуванням спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 автомобілем «Alfa Romeo», державний номерний знак НОМЕР_1 також, повністю спростовуються фактичними даними, що містяться на відеозапису з нагрудної камери поліцейського. На відеозапису зафіксовано діалог між ОСОБА_1 та патрульними поліцейськими в ході якого, на питання ОСОБА_1 про причини зупинки автомобіля під його керуванням, працівник патрульної поліції роз`яснює останньому підстави зупинки транспортного засобу з посиланням на Закон України «Про національну поліцію».

Крім того, фактичні дані зафіксовані на відеозапису з нагрудної камери поліцейського спростовують також і покази свідка ОСОБА_4 , який стверджував в ході апеляційного перегляду справи, що ОСОБА_1 автомобілем не керував.

Що стосується акту медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння від 14 червня 2019 року та висновку щодо результатів такого огляду, проведених черговим лікарем центральної районної лікарні Києво-Святошинського району Київської області за зверненням самого ОСОБА_1 то слід зазначити, що вони не можуть бути підставою для визнання його невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а крім того, вказаний огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений не у спосіб, передбачений ст.266 КУпАП, а відтак відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП вважається недійсним. Таким чином, висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на комплексі доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначено в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП, та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини. Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Розуму І.О. строк на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2019 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Розума І.О. подану в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко