ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №644/623/19 Суддя 1-ї інстанції: Матвієвська Г.В.
Провадження № 33/818/549/19
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2019 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., з участю захисника особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 адвоката Скульского Сергія Івановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.04.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.04.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , був визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 08.01.2019 року о 18:48 в м. Харків, по вул. Біблика, 24, водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 320d, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нечітка хода та мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля за допомогою газоаналізатора в присутності двох свідків відмовився.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову від 05.04.2019 року скасувати та закрити справу за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі вказує, що він на справді не керував транспортним засобом, а лише штовхав його разом з іншими особами до двору, оскільки автомобіль не заводився, про що свідчить показання свідка ОСОБА_2 , а також відеозапис, який міститься в матеріалах провадження.

Зазначив, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, однак співробітники поліції відмовили йому, що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер.

Указав, що суд не викликав належним чином свідків, не допитав їх у судовому засіданні, вручив повістку з порушенням вимог ст.277-2 КУпАП, не надав адвокату Шумейко Я.В. матеріали провадження для ознайомлення, а також не переніс розгляд справу на іншу дату, хоча адвокатом Шумейко Я.В. було заявлено відповідне клопотання.

Наголосив, що відповідно до письмових показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , співробітниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер 6810», однак згідно відповіді УПП в Харківській області у працівника поліції ОСОБА_5 був при собі «Драгер 6820», а тому без допиту зазначеного свідка ці письмові показання є неналежним доказом.

Зазначив, що матеріали провадження не містять направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Також наголосив, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення не відповідає вимогам закону, оскільки містить хибну дату вчинення адміністративного правопорушення 19 год.55 хв. 08.01.2018 року, а вірною є 08.01.2019 року.

Заслухавши пояснення захисника Скульського С.І., який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що згідно наявних в матеріалах справи відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, які були відтворені в апеляційному суді встановлено, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції під час того, як він, сидячи за кермом в автомобілі, який штовхали позаду два чоловіки, та підчас дослідження його документів у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, і у присутності свідків ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а також у закладі охорони здоров`я, і останній відмовився від проходження огляду на місці зупинки, але був спочатку згоден пройти огляд в закладі охорони здоров`я, однак в подальшому і від проходження такого огляду також відмовився, та наполягав, що не керував транспортним засобом, оскільки двигун автомобіля вимкнений, і його штовхали. Згідно відеозапису, останні цифри 0428 на питання працівника поліції чоловіки, які штовхали автомобіль BMW 320d, номерний знак НОМЕР_1 , повідомили що за його кермом сидів ОСОБА_1

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 перебуваючи за кермом транспортного засобу НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 , мав при собі посвідчення водія, та виконував його функції, керуючи кермом автомобіля, який здійснював рух, спрямовуючи при цьому його в певному напрямку.

Тому, вважаю, що суддя суду першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами справи, а саме : протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №181441 від 08.01.2019 року, письмовими поясненнями свідків, зазначеним вище відеозаписом.

Що стосується доводів, що вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, так як містить хибну дату його вчинення - 08.01.2018 року, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки в суді першої інстанції вказані обставини були встановлені, та ця помилка розцінюється як технічна описка, і сумнівів щодо дати складання та фіксування правопорушення, а саме 08.01.2019 року не має.

Посилання, викладені в апеляційній скарзі про ніби-то існуючі порушення процедури огляду ОСОБА_1 , апеляційний суд відкидає, оскільки направлення на медичний огляд складається в разі згоди воді на його проведення, як зазначено вище ОСОБА_1 від нього відмовився.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Керуючись ст.. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.04.2019 року у відношенні ОСОБА_1 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.П. Цілюрик