Дата документу Справа № 335/7691/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 33/807/632/19 Головуючий в 1-й інстанції Соболєва І.П.
Єдиний унікальний № 335/7691/19 Доповідач в 2-й інстанції Гріпас Ю.О.
Категорія - ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Гріпас Ю.О., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Сапожнікової О.В., потерпілого ОСОБА_2 , його представника-адвоката Прокопенка М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Як зазначено в постанові, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за таких обставин. 01.07.2019 о 06:02 год. в м. Запоріжжі по вул. Перемоги, буд. 52а, водій транспортного засобу «ВАЗ 21093», д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , виконуючи поворот ліворуч, не надав поворот ліворуч, не надав дорогу автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота Кемрі», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, про результати розгляду справи його не повідомив у встановлений законом строк. З матеріалами справи він ознайомився лише 01.11.2019, копію постанови отримав 06.11.2019, у зв`язку з чим просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду від 04.10.2019.

По суті скарги зазначає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції підійшов до розгляду справи спрощено, не з`ясував всі обставини справи, не надав права надати пояснення. В постанові суду не зазначено, які саме правила дорожнього руху були порушені ОСОБА_1 та знаходяться в причинному зв`язку із зіткненням та призвели до ДТП. Крім того, на думку апелянта, суддя не звернув уваги на те, що фактичні обставини справи та наявні в матеріалах дані, безперечно не доводять його винуватість у вчиненні ДТП, а тому потребували залучення фахівця в галузі автотехніки для з`ясування усіх обставин справи, тобто призначення судової авто-технічної експертизи.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову від 04.10.2019 року та винести нову постанову про закриття справи за ч.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні, за викладених підстав; потерпілого та його представника, які заперечували проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вважаю, що наведені в апеляційній скарзі обставини щодо пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, які позбавили ОСОБА_1 можливості оскаржити вказану постанову у передбачений законом термін, є поважними, а тому останньому необхідно поновити строк на оскарження постанови судді від 04.10.2019 р., вважаючи, що цей строк ним пропущено з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія БР № 218793 від 01.07.2019 року, ОСОБА_1 за вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 01.07.2019 року, ставилось у провину порушення п. (16.13), 16.6 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП (а.с.1).

На підставі вказаного протоколу, суддя суду першої інстанції прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за скоєння 01.07.2019 року дорожньо-транспортної пригоди.

Між тим з таким висновком судді погодитись неможливо з наступних підстав.

Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

З огляду на зміст оскаржуваної постанови, суддя для встановлення фактичних обставин справи не вжив жодного заходу для встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення справи, не надав уваги всім обставинам справи, не вжито заходів для належного виклику в судове засідання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, а також іншого учасника ДТП, не викликано інспектора поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, не залучено фахівця в галузі автотехніки для з`ясування усіх обставин справи, не призначено експертизи.

Таким чином, суддя взяв на себе функцію спеціаліста та прийняв рішення, однак не навів мотивів такого висновку і не послався на жодний доказ, який підтверджує таке рішення.

Ухвалюючи постанову суддя не обґрунтував свій висновок жодним доказом, та невідомо на яких підставах дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Отже, суддею порушено вимоги щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування та дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, що мають значення для правильного вирішення справи, тому такі порушення суттєво вплинули на прийняття рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, який не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Тобто, обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст.38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд після скасування постанови суду першої інстанції також позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_1 , а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Апеляційний суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (StubbingsandOthers v. theUnitedKingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Так, з матеріалів справи вбачається, що подія правопорушення мала місце 01.07.2019 року, а тому на момент ухвалення рішення судом першої інстанції (04.10.2019) сплинув, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням вищевикладеного, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції належним чином не виконав вимоги ст.ст. 38, 245, 247, 251, 252, 278, 279, 280 КУпАП, не дослідив матеріали справи, безпідставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за межами строків встановлених ч.2 ст.38 КУпАП.

За вказаних обставин, апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2019 року відповідно до п.3 ч.8 ст. 294 КУпАП скасовує постанову як таку, що винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права та приймає нову постанову про закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційний суд вважає за необхідне додатково роз`яснити, що учасники дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.07.2019 року не позбавлені можливості звернутись за захистом своїх прав у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку задовольнити.

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП за сплиненням строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду Ю.О. Гріпас