АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/65/19 Справа № 711/7444/18 Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2019 р. Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, його захисника адвоката ОСОБА_4, капрала поліції ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн., -

в с т а н о в и в :

Згідно з постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 листопада 2018 року ОСОБА_3 30.08.2018 року о 00 год. 05 хв. на перехресті вул. Чайковського - Чорновола в м. Черкаси керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився в установленому законом порядку у лікаря нарколога в КЗ «ЧОНД», висновок № 1053.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 листопада 2018 року, скасувати її та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Указує, що не був присутнім в суді першої інстанції під час розгляду справи 16.11.2018 р. через хворобу та не міг прибути до суду за викликом, про що повідомив суд заявою та просив відкласти розгляд справи. Суд розглянув справу без його участі, у зв'язку з чим він не зміг дати пояснень в суді. Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин.

Вказує, що в порушення його законних прав та інтересів працівники поліції не провели належного освідування, завели його в кабінет медичного закладу. При цьому лікар, не провівши огляд та не взявши аналізи, видав довідку, а пояснення апелянта про те, що він не може бути пяним взагалі, оскільки лікується і має захворювання підшлункової залози на стадії загострення не були взяті до уваги. Звертає увагу, що працівники поліції попросили його підписати протокол, але в жодному документі не вказали ступінь його сп'яніння, хоча він наполягав на цьому, оскільки був впевнений у своєму тверезому стані.

Зазначає, що в рапорті працівник поліції ОСОБА_6 вказав, що ступінь сп'яніння рівна 2,2 проміле. Тобто вніс завідомо неправдиві відомості, оскільки в довідці про його сп'яніння не вказано взагалі про ступінь сп'яніння, а у висновку № 1053 від 30.08.2018 р. 00 год. 15 хв. вказано лише «алкогольне сп'яніння», адже ступінь сп'яніння ніхто не визначав.

Крім того, звертає увагу, що працівник поліції ОСОБА_6 вказує на висновок № 1053, який складений був 30.08.2018 о 00.15 год., а затримання відбулось в 00.05 год. Тобто в лічені хвилини вже проводили освідування, встановили ступінь сп'яніння й, відповідно, оформили протокол, тоді як лікарня від місця пригоди знаходиться на значній відстані. Таким чином, вказує апелянт, всі дані, занесені в рапорт, надумані, оскільки він мав поганий стан здоров'я, проїхав на червоне світло, просив щоб його відпустили, а працівники поліції до цього віднеслись скептично, відмовивши при цьому у застосуванні щодо нього спеціального технічного засобу для визначення стану спяніння.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, які в ній наведені.

Поліцейський ОСОБА_5 Є заперечила проти апеляційної скарги, вбачаючи, що обвинуваченого законно притягнули до відповідальності.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає наступне.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не був присутнім у суді під час розгляду справи відносно нього. Враховуючи, що копію цього рішення ОСОБА_3 отримав згідно розписки 13.12.2018 року (а. с. 17), вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді поважними, а також вбачаю необхідним його поновити.

По суті апеляційної скарги вважаю наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суддя апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтовані підстави притягнути ОСОБА_3 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Факт керування особою транспортним засобом у стані алкогольного спяніння належно встановлений судом першої інстанції на підставі належних і допустимих доказів, що не заперечується обвинуваченим.

Факт перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного спяніння чітко і обґрунтовано підтверджується відповідним висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції лікаря КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» № 1053 від 30.08.2018 р. (а.с. 2); протоколом про адміністративне правопорушення від 30.08.2018 року серії БД № 139377 (а.с. 1); рапортом працівника поліції від 30.08.2018 року (а.с. 4).

Доводи апеляційної скарги та позицію ОСОБА_3 суд апеляційної інстанції оцінює критично, вбачаючи їх спробою уникнути відповідальності за вчинене. Це чітко підтверджується даними відеозапису з місця події, які були надані на запит суду. На них видно, що в ході розмови з обвинуваченим у поліцейського виникли сумніви щодо його тверезості. Йому було запропоновано пройти огляд на стан спяніння, на що він погодився. За своїм виглядом ОСОБА_3 дійсно перебував у стані, який у будь-якої розсудливої людини міг викликати сумнів щодо тверезості такої особи. Прибувши до лікарні, обвинувачений був достатньо ретельно оглянутий лікарем, який констатував стан алкогольного спяніння.

Виходячи з цього, дії обвинуваченого судом першої інстанції кваліфіковані вірно. Стосовно виду і розміру стягнення суддя апеляційного суду вбачає, що суд першої інстанції належно і обґрунтовано застосував до обвинуваченого стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами згідно з санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону України від 07.07.2016 р. № 1446-VIII. Суд апеляційної інстанції вбачає, що, враховуючи особливу суспільну шкідливість вказаного правопорушення, стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 гривень та один рік позбавлення права керування транспортними засобами є законним, справедливим, необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та запобігання вчиненню ним подібних правопорушень надалі.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги доводи апелянта про те, що він не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, що відображено й у змісті самої оскаржуваної постанови. Однак, враховуючи, що в суді апеляційної інстанції йому були надані всі можливості для представлення своєї позиції перед судом, й правильність рішення суду першої інстанції була підтверджена, суд апеляційної інстанції не вбачає доцільним скасовувати вірне за своєю суттю рішення місцевого суду лише з формальних міркувань, вважаючи, що клопотання обвинуваченого до місцевого суду про відкладення розгляду справи були зумовлені його бажанням уникнути законного стягнення, у звязку зі спливом строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Тому, керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 листопада 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 листопада 2018 року щодо ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко