Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 518/1585/18
Провадження № 3/499/2/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17.01.2019 року смт. Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Р.М., розглянувши матеріали справи відносно ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/9 Ширяївського району Одеської області про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст..130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

До Іванівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст..130 КУпАП.

Як встановлено в судовому засіданні згідно протоколу про адміністративне правопорушення 21 жовтня 2018 року о 6 год.30 хв. в м.Одеса, вул.Люфстдорфська дорога, буд.№ 176/1 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота.В присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, на адресу суду двічі повернувся виклик до суду з відміткою «адресат за зазначеною адресою не проживає».

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_2 викликався до суду за адресою зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення, але за нею не проживає, суд приходить до висновку про те що особою була повідомлена невірна адреса місця проживання ( заява про направлення справи до Ширяївського районного суду Одеської області а.с.9) з ціллю ухилення від відповідальності, тому у суду є підстави вважати, що правопорушник повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, але не зявився до суду з неповажних причин. Крім того зазначену обставину підтверджує наявна в матеріалах справи копія протоколу про адміністративне правопорушення за вчинення ОСОБА_2 правопорушення передбаченого ст.185 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_2 при складанні того протоколу була повідомлена інша адреса місця проживання та реєстрації (а.с. 3).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Тому в порядку ч.2 ст.268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність правопорушника.

Вина у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення: протоколом про адміністративне затримання; поясненнями свідків, відповідно до яких ОСОБА_2 в присутності останніх відмовився від проходження огляду для визначення стану сп'яніння.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відтак, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 повинен був на вимогу інспектора патрульної поліції пройти огляд для визначення стану сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки або проїхати до медичного закладу до лікаря-нарколога, щоб пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. За таких підстав, суд розцінює дії ОСОБА_2 як відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

При накладенні адміністративного стягнення, суд приймає до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, а тому приходить до переконання, що на нього слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП і є домірним скоєному.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП вбачається, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким чином, відповідно до вимог ст..4 Закону України «Про судовий збір» стягненню з правопорушника в дохід держави підлягає 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст.40-1, ч.1ст.130, ст.ст. 283, 284 КУпАП,ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,рішення Європейського суду «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік .

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

Термін пред'явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову судді подається протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду, через Іванівський районний суд Одеської області.

Суддя:ОСОБА_3