Справа № 404/8/19
Номер провадження 3/404/4/19
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, за участю прокурора Колєсніченко А.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого начальником пожежної обслуги військової частини НОМЕР_2 у м.Кропивницькому, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 відповідно до наказу першого заступника Міністерства оборони з Озброєння Збройних сил України №04ПМ від 22.02.1995 року для подальшого проходження служби за контрактом призначений на посаду начальника сховища відділення зберігання повітряно-десантської техніки і майна військової частини НОМЕР_2 (до 31.03.2016 року).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 3-РС від 31.03.2016 року ОСОБА_1 перепризначений на посаду - начальника пожежної обслуги (відповідно до організаційно-штатних змін).

Згідно з п.п. «г» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі за текстом Закону) суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань відноситься і посада начальника пожежної обслуги, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки. Одночасно, зазначена категорія посад віднесена до суб`єктів вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, та на них розповсюджуються обмеження і обов`язки, передбачені ст.52 Закону.

Відповідно до абзацу 14 частини 1 статті 1 Закону суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Разом з тим, відповідно до положень ч.2 ст.5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцям сержантського і старшинського складу встановлюється також військове армійське звання старший прапорщик.

Відповідно до положень Статуту Збройних Сил України Затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 року №548-ХІV, в частині І «Військовослужбовці та відносини між ними» у першому розділі:

п.10. Кожний військовослужбовець має військове звання відповідно до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу».

п.11. Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати ОСОБА_2 своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

п.28. Єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:

наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;

наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;

забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із-всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

п.29. За своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

п.30. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

п.31. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

п.32. За своїми військовими званнями начальниками є:

сержанти і старшини - для солдатів і матросів однієї з ними військової частини;

прапорщики і мічмани - для сержантів і старшин, солдатів і матросів однієї з ними військової частини;

молодші офіцери - для сержантів, прапорщиків і мічманів однієї з ними військової частини і старшин, солдатів і матросів;

старші офіцери за військовим званням підполковник, капітан 2 рангу, майор, капітан 3 рангу - для прапорщиків і мічманів, сержантів і старшин, солдатів і матросів;

генерал-лейтенанти, віце-адмірали, генерал-майори, контр-адмірали, полковники, капітани 1 рангу - для молодших офіцерів, прапорщиків і мічманів, сержантів і старшин, солдатів і матросів;

генерали армії України, генерал-полковники, адмірали - для старших і Молодших офіцерів, прапорщиків і мічманів, сержантів і старшин, солдатів і матросів.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» п.12. Військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Згідно з п.п. «г» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є, у т.ч. військові посадові особи Збройних Сил України.

Таким чином, з урахуванням положення вказаних законодавчих та нормативних актів встановлено, що у період часу з 31.03.2016 року до теперішнього часу ОСОБА_1 перебуває військовою посадовою особою Збройних сил України, посада передбачає виконання організаційно-розпорядчих обов`язків, і тому є суб`єктом декларування та відповідальності за порушення вимог фінансового контролю.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст.45 Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані до 1 квітня 2018 року подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (далі також за текстом НАЗК) щорічну декларацію за 2017 рік у порядку, встановленому цим Законом.

ОСОБА_1 згідно з наказом командира частини НОМЕР_2 №27 від 06.02.2018 року з 12.02.2018 року по 04.03.2018 року перебував у щорічній відпустці. Також ОСОБА_1 завдань в інтересах оборони України під час дії особливого періоду не виконував та безпосередньої участі у веденні воєнних (бойових) дій, у тому числі на території проведення антитерористичної операції в період з 01.01.2018 року по 01.04.2018 року, не брав.

Таким чином у суб`єкта декларування ОСОБА_1 із 01.01.2018 року виник обов`язок подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік. Останнім днем подання такої декларації без порушення вимог ч.1 ст.45 Закону була дата 31.03.2018 року включно до 23 год. 59 хв.

Разом з тим, відповідно до відомостей з публічної частини Реєстру декларація за 2017 рік ОСОБА_1 як суб`єкта декларування опублікована (подана) шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://рublic.nаzk.gov.ua 03.04.2018 року о 09 год. 04 хв., тобто після кінцевої дати подачі такої декларації - несвоєчасно (гіперпосилання на Декларацію в Реєстрі -http://рublіс.nаzk.gov.uа/declaration/1193fc3a-4ca2-41c1-b471-027634c85874).

Рішенням від 04.04.2017 року № 124 «Про визначення поважної причини несвоєчасного подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» НАЗК визначило, що:

поважною причиною несвоєчасного подання декларацій є неналежне функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;

період (періоди) неналежного функціонування Реєстру визначається окремим Рішенням НАЗК на підставі інформації, наданої адміністратором Реєстру, та акта (актів), підписаного посадовими особами НАЗК та адміністратора Реєстру.

Листом адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державного підприємства «Українські спеціальні системи» (ДП «УСС») від 27.04.2018 року за № 07-530 інформувало Департамент захисту економіки НПУ про дати та години тимчасового обмеження в доступі до ресурсів порталу Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі реєстр), за період з 01 січня 2018 року по час складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: 02.01.2018 року близько 09 год. 00 хв. виявлено помилки при спробі авторизації у Реєстрі. Належне безперебійне функціонування Реєстру забезпечено з 09 год. 50 хв. 02.01.2018 року; близько 12 год. 00 хв. 15.03.2018 року Реєстр не функціонував (фіксувалась помилка доступу до сайту, помилка шлюзу 502). О 12 год. 40 хв. 15.03.2018 року роботу Реєстру відновлено. Починаючи із зазначеного часу портал Реєстру функціонує в штатному режимі.

Водночас, відповідно до інформації від НАЗК від 04.09.2018 року № 44-01/38704/18 при перевірці файлів логування дій користувача ІТС Реєстр, виявлено, що ОСОБА_1 зареєструвався в ІТС Реєстр 21.03.2018 року об 09 год. 46 хв.

03.04.2018 року ОСОБА_1 здійснював дії в ІТС Реєстр із заповнення і опублікування декларації. 03.04.2018 року о 09 год. 04 хв. ОСОБА_1 натиснуто кнопку «Подати документ» після чого подання документу підтверджено ЕЦП (електронний цифровий підпис), у результаті чого документ було подано.

Із урахуванням викладеного ОСОБА_1 мав фізичну та технічну можливість вчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за 2017 рік, а поважні причини не подачі не встановлені.

Таким чином ОСОБА_1 як суб`єкт декларування вчасно (до 31.03.2018 року включно, тобто до 00 год. 00 хв. 01.04.2018 року) не подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, що є порушенням вимог частин 1,5 статті 45 Закону, натомість подав вказану декларацію 03.04.2018 року о 09 год. 04 хв. - несвоєчасно, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав та пояснив, що він як військова посадова особа Збройних Сил України, проходячи військову службу на посаді начальника пожежної обслуги військової частини НОМЕР_2 та виконуючи організаційно-розпорядчі обов`язки, знав про необхідність подання до 01 квітня 2018 року щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік. Проте, у середині березня 2018 року він загубив власний електронний цифровий підпис, тому замовляв новий.

За допомогою нового електронного цифрового підпису йому не вдалося подати декларацію та 31.03.2018 року у суботу він знайшов попередній цифровий підпис. Оскільки вдома у нього відсутній інтернет зв`язок, він має погані навички використання комп`ютерної техніки, раніше вказану декларацію він подав 03.04.2018 року із порушенням визначених законодавством строків. Не заперечуючи відсутність поважних причин для несвоєчасного подання декларації, просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.172-6 КУпАП у зв`язку з закінченням строку, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення, оскільки командиром військової частини НОМЕР_2 про факт несвоєчасного подання декларації 05.04.2018 року було повідомлено Національне агентство з питань запобігання корупції.

Також він підтверджує, що у 2017 році подавав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік.

Крім пояснень ОСОБА_1 його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, доводиться такими доказами:

- протоколом №1/19 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 02.01.2019 року, у якому викладені обставини, встановлені судом (а.с.1-13);

- копією повідомлення командира військової частини НОМЕР_2 про факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 від 05.04.2018 року, яке містить відомості щодо реєстрації його Національним агентством з питань запобігання корупції 06.06.2018 року за номером ЗП-8113/18 (а.с.14);

- листом Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції №44-01/38704/18 від 04.09.2018 року, який надійшов до УЗЕ в Кіровоградській області ДЗЕ НПУ 07.09.2018 року, в якому повідомлено про несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування із врахуванням положень ч.1 ст.255 КУпАП, до якого долучено витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» щодо послідовності дій ОСОБА_1 при поданні декларації та повідомлення військової частини (а.с.16-18);

- довідкою №130 від 26.09.2018 року та №143 від 19.10.2018 року про перебування ОСОБА_1 на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 м.Кропивницького на посаді начальника пожежної обслуги з 31 березня 2016 року (а.с.22, 39);

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №14 від 06.02.2018 року про зобов`язання подати щорічні електронні декларації та доведенням його до відома ОСОБА_1 (а.с.23-25);

- повідомленням командира військової частини НОМЕР_2 від 12.10.2018 року щодо перебування ОСОБА_1 з 12.02.2018 року по 05.03.2018 року у щорічній відпустці та витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 27 від 06.02.2018 року, який підтверджує вказане (а.с.27-28, 30);

- повідомленням командира військової частини НОМЕР_2 від 23.10.2018 року №350/31/1/916/пс, згідно з яким посада старшого прапорщика ОСОБА_1 начальник пожежної обслуги передбачає виконання організаційно-розпорядчих обов`язків, до якого долучено посадові обов`язки останнього (а.с.33-35);

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , з яких вбачається, що в лютому 2018 року на шинкуванні особового складу військової частини НОМЕР_2 начальником відділу персоналу ОСОБА_4 доводилося до їхнього відома положення Закону України «Про запобігання корупції» щодо подання щорічної декларації за 2017 рік (а.с.40-41);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , згідно з якими він знав про його обов`язок у подачі декларації до 00 год.00 хв. 01.04.2018 року та виконав зазначену вимогу лише 03.04.2018 року (а.с.42-43);

- роздрукованою декларацією, поданою ОСОБА_1 як особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, як щорічною за 2017 рік військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 (а.с.47-50).

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, у своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді. При цьому будь-які дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази, відсутні і не встановлені.

У зв`язку з цим, дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, оскільки він вчинив несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_1 уже тривалий час є військовою посадовою особою Збройних Сил України, був належним чином інформований про необхідність та час подання декларації за 2017 рік, раніше подавав відповідну щорічну декларацію за 2016 року, тобто усвідомлював усі дії, які необхідно у зв`язку із цим вчинити. Наведене крім всього підтверджується відповідно долученими документами (а.с.24-25).

За вказаних обставин суд вважає доведеною винність ОСОБА_1 у вчиненні діяння, яке містить ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, а його доводи про загублення ключа, відсутність доступу до мережі Інтернет, не звільняють від відповідальності за несвоєчасне подання декларації, є намаганням безпідставно виправдати допущені порушення та пом`якшити відповідальність за вчинене.

При цьому доводи ОСОБА_1 про те, що він загубив електронний цифровий підпис та не міг вчинити дій та подати до Реєстру декларацію із новим цифровим підписом об`єктивно спростовуються витягом, наданим НАЗК, щодо послідовності дій користувача ОСОБА_1 в Реєстрі, згідно з яким останній був зареєстрований у Реєстрі як користувач 21.03.2017 року, тобто мав доступ до нього з вказаного часу та міг користуватися цим, що і зробив як відповідний користувач при поданні декларації 03.04.2018 року (а.с.18).

Жодна об`єктивна обставина, яка б вказувала на неможливість вчинення ОСОБА_1 дій, пов`язаних із необхідністю своєчасного подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, зокрема, навіть у разі виникнення об`єктивних причин, які б перешкоджали цьому та відсутності інтернету на робочому місці, перед судом не доведена. Декларація подана 03.04.2018 року, що не заперечується самим ОСОБА_1 , і вказує на наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні відповідного правопорушення, яке за своїм змістом є формальним, яке характеризується усвідомленим, умисним ставленням особи до того, що вона порушує Закон, а фактично свідомим неналежним виконанням вимог Закону.

У зв`язку з цим, дослідивши надані докази, долучені до матеріалів справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Проте, згідно з ч.3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Встановлення законодавцем кінцевого строку можливого притягнення особи до відповідальності є важливою гарантією її прав, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права.

Відповідно до глави 13-А КУпАП адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.172-6 КУпАП, віднесені до адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Положеннями статті 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Таким чином під час закриття провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП суд керується саме тим, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, оскільки з дня виявлення раніше вказаного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , пройшло більше трьох місяців. Тобто для того, щоб визначити, чи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, необхідно встановити час вчинення особою адміністративного правопорушення та час його виявлення, від якого згідно з положеннями ст.38 КУпАП обчислюються строки накладення адміністративного стягнення.

У разі не встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення та винності особи у його вчиненні, на думку суду неможливо встановити, чи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, яке може бути накладено на особу лише у зв`язку із вчиненням нею адміністративного правопорушення. Більше того, положеннями статті 38 КУпАП визначено різні строки накладення адміністративного стягнення, в залежності від вчиненого адміністративного правопорушення.

Як встановлено судом, командир військової частини НОМЕР_2 про факт несвоєчасного подання щорічної декларації за 2017 рік ОСОБА_1 05.04.2018 року надіслав повідомлення до Національного агентства з питань запобігання корупції, яке зареєстроване у НАЗК 06 червня 2018 року за номером ЗП-8113/18 (а.с.14).

Таким чином у даному випадку моментом виявлення правопорушення в розумінні вимог ч.3 ст.38 КУпАП є 06.06.2018 року, так як згідно з положеннями ст.ст.1, 11, 12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції є спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції, який наділений повноваженнями перевірки фактів несвоєчасного подання декларацій, складання протоколів про адміністративні правопорушення, віднесених законодавством до компетенції НАЗК, та повідомлення про це спеціально уповноважені органи, в тому числі Національної поліції України. При цьому суд, надавши відповідне тлумачення положенням ст.38 КУпАП, не бере до уваги твердження викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, згідно з якими у даній справі днем виявлення адміністративного правопорушення є день складення протоколу про адміністративне правопорушення, та як вказані визначення та дії за положеннями КУпАП не ототожнюються та є різними.

Оскільки вищевказане правопорушення було виявлено 06.06.2018 року, то як на момент надходження справи стосовно ОСОБА_1 до суду 02.01.2019 року, так і на момент розгляду справи судом закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП.

Згідно з п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених ст.247 КУпАП.

За викладених обставин провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.

Керуючись ч.3 ст.38, ч.1 ст.172-6, п.7 ст.247, ст.ст.283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, а провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Кіровського районного
суду м. Кіровограда В.В. Поступайло