Справа № 583/4234/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2019 року м. Охтирка Сумська область

Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Ярошенко Т.О., з участю секретаря судового засідання Безрядіної О.І., захисника Собини П. М. розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №277743, РНОКПП НОМЕР_1

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18.09.2019 року о 04 годині 33 хвилин по вул. Армійська біля будинку №72 в м. Охтирка, Сумської області керував транспортним засобом марки Volkswagen passat cc державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком Комунального некомерційного підприємства Охтирської міської ради «Охтирська центральна районна лікарня» №162 від 18.09. 2019 року, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України. Своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи повідомленим про розгляд справи в установленому законом порядку, про що мається розписка про отримання судової повістки (а. с. 17), в судове засідання 29 жовтня 2019 року не з`явився, будь-яких заяв від нього не надійшло, за клопотанням захисника в судовому засіданні оголошено перерву до 13 листопада 2019 року на 08:00 год., про що ОСОБА_1 направлено судову повістку, а також розміщено інформацію про розгляд справи на офіційному сайті судової влади України.

Судову повістку ОСОБА_1 не отримав згідно довідки про причини повернення з інших причин (а.с.34).

Суд вжив усіх необхідних заходів щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду, однак він не з`явився та доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надав. Відповідно до положень ст.268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не з`явився, тобто уникає судового розгляду, цим самим має на меті уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

В ст. 129 Конституції України, закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про результати судового розгляду, так й отримати копію судового рішення з метою оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до принципу диспозитивності, на якій неодноразово наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, особи, які беруть участь у справі, мають можливість вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд.

Вказаний принцип надає кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, особа має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності. Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність правопорушника, до того ж у судовому засіданні приймає участь його захисник.

Суд, заслухавши пояснення захисника Собини П.М., свідка ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази та відеозапис, доданий до протоколу, приходить до наступного висновку.

Факт скоєння правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №277743 від 18.09.2019 року, а також іншими матеріалами справи, а саме висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій №162 від 18.09. 2019 року, яким підтверджується, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.5). До протоколу додано оптичний диск з відеозаписами, який ретельно перевірено та досліджено судом в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_1 рухався на автомобілі Volkswagen passat cc державний номерний знак НОМЕР_2 на місці зупинки транспортного засобу, працівники поліції, в присутності двох свідків, запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатору Drager 6810, на що він відмовився та виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в Комунальному закладі «Охтирська центральна районна лікарня». Під час проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі виявлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, про що складено відповідний висновок. Працівники поліції роз`яснили йому його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення працівник поліції зміст протоколу повністю оголосив ОСОБА_1 , але копію протоколу про адміністративне правопорушення він відмовився отримувати (а.с.13).

Викладені у протоколі фактичні обставини відповідають дійсності та підтверджуються дослідженим в суді відеозаписом разом з письмовими доказами в їх сукупності, які повністю узгоджуються між собою.

Доводи захисника Собини П.М. про те, що опис відео файлів на оптичному носії складений 26.09.2019 року, а матеріали направлені до суду 23.09.2019 року не заслуговують на увагу суду, так як судом безпосередньо в судовому засіданні досліджено цей відеозапис, дата його відповідає фактичним обставинам справи, а в паперовому вигляді є очевидна технічна описка, що не впливає на вирішення справи.

Крім того, суд бере до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які також зазначені в протоколі та маються їх підписи, які повністю узгоджуються разом з іншими належними доказами, в тому числі відеозаписом, доданим до протоколу (а.с.8-9).

Будь-яких сумнівів щодо достовірності показів свідків, які додано до протоколу, у суду не виникає, суд вказані докази приймає до уваги як належні та допустимі, які узгоджуються між собою та разом з іншими доказами (а.с.8-9). Зазначені докази ОСОБА_1 та його захисником не спростовані в установленому законом порядку.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.256 КУпАП щодо їх змісту, оскільки в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала та особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення.

Наведені обставини дають суду підстави дійти висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складено поліцейським у відповідності до вимог діючого законодавства, зазначені письмові докази, а також відеозапис, досліджені судом, суд вважає достатньо переконливими, чіткими та такими, що узгоджуються між собою, одержані законним шляхом, а тому у суду не виникло жодних сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 в скоєному.

Суд за клопотанням захисника викликав свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що в справі маються розписки (а.с.35,36), які в суд не з`явилися, однак, суд вважає можливим розгляд справи проводити без їх допиту, оскільки, їх письмові пояснення у суду не викликають жодних сумнівів та повністю узгоджуються з іншими письмовими доказами. А така позиція захисника про виклик свідків, як він зазначив для з`ясування причин зупинки транспортного засобу, направлена на зволікання з розглядом справи з метою пропуску строків притягнення особи до адміністративної відповідальності. Суд вважає можливим закінчувати розгляд справи у відсутність вказаних свідків з вищевикладених підстав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що була запрошена працівниками поліції бути свідком при складенні протоколу, де в її присутності водій відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та заявив, що бажає такий огляд проходити в медичному закладі.

Крім того, суд за клопотанням захисника витребував з Комунального некомерційного підприємства Охтирської міської ради «Охтирська центральна районна лікарня» копію акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №162 від 18.09. 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 18.09. 2019 року о 06 год. 20 хв. перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат обстеження 1, 8 промілей (а. с. 32).

Вказані докази суд приймає до уваги як належні, допустимі, достатні, якими повністю підтверджується вина ОСОБА_1 в скоєному.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, такими, що не викликають жодних сумнівів.

Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєному доведена в судовому засіданні поза розумним сумнівом, так як наведені вище докази є в їх сукупності вагомими, чіткими і узгодженими між собою.

При цьому суд не бере до уваги доводи захисника Собини П.М. про те, що нібито у працівників поліції не було підстав для зупинки ОСОБА_1 та не бере до уваги посилання захисника на судове рішення в рамках адміністративного судочинства про скасування постанови інспектора поліції про накладення адміністративного стягнення, яке ним надано до справи з Єдиного державного реєстру судових рішень (а. с. 24-27), оскільки надане ним судове рішення не впливає на вирішення даної справи. А в рамках даної справи про адміністративне правопорушення дії працівників поліції повністю узгоджуються із вимогами діючого законодавства, в тому числі ст.23 Закону України «Про національну поліцію», КУпАП, жодних порушень прав ОСОБА_1 судом не встановлено.

Згідно довідки Інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Сумській області від 20.09.2019 року ОСОБА_1 має посвідчення водія серія НОМЕР_3 , видане 15.08.2014 року (а.с.11).

При призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, зокрема те, що ОСОБА_1 скоїв грубе порушення правил дорожнього руху, є водієм, має посвідчення водія, тому вважає за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті за вказане правопорушення з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 40-1, 130, 268, 276, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 10200 грн. (десять тисяч двісті гривень) в доход держави: код бюджетної класифікації доходів 21081300 Рахунок - UA9018001;Отримувач - ГУК у Сумській області/Сумська область/ 21081300код за ЄДРПОУ - 37970404; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), призначення: протокол серії ДПР18 №277743 від 18.09.2019 року з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Строк рахувати з моменту вилучення водійського посвідчення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 384,20 грн. на користь держави, отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/22030106 Код отримувач код за Банк отримувач: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA6026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, обов`язково заповнити призначення платежу: судовий збір, пункт 5.

Постанова може бути оскаржена в Сумський апеляційний суд через Охтирський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Т.О. Ярошенко