КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1, його захисника - адвоката ПлатоноваА.В., іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_3 та його представника - адвоката Саннікова С.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 липня 2018 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи рішення про закриття провадження в справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції, з посиланням на наявні в матеріалах справи докази, в тому числі висновок експерта №1615/18-52 від 27.04.2018 року,в тій частині, що в даній дорожній ситуації дії водія «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.10.4 ПДР України і знаходились в причинному зв'язку з виникненням даного ДТП,дійшов висновку про відсутність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 03.07.2018 року та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги зазначає, що суддею не були повно і об'єктивно з'ясовані всі обставини даної справи, не виявлено дійсних причин та наслідків дорожньо-транспортної пригоди, а єдиним мотивом прийняття оскаржуваної постанови є посилання на висновок експерта №1615/18-52 від 27.04.2018 року за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, за змістом якого, на переконання судді місцевого суду, в діях ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України.

Також апелянт вказує, що згідно постанови суду однією з підстав закриття провадження в справі відносно ОСОБА_1 стала наявність постанови Дарницького районного суду м. Києва від 19.08.2017 року (справа №753/12890/17), якою його (ОСОБА_3.) було визнано винним у порушенні ним п.п. 2.3 «б», 10.4 ПДР України, тобто для суду наявність вини одного водія, є беззаперечним доказомневинуватості іншого водія - ОСОБА_1 у вчиненні ДТП. Однак такий висновок є незаконним, оскільки наявність або відсутність вини, суд має встановлювати в кожному конкретному випадку в процесі розгляду справи, а не звільняти особу від відповідальності у зв'язку із встановленням вини іншого водія.

Звертає увагу, що згідно висновку експерта №1615/18-52 від 27.04.2018 року, експертне дослідження та відповідні розрахунки проводились експертом за двома варіантами - за умови сухого та мокрого дорожнього покриття, однак матеріалами справи чітко встановлено, що в момент зіткнення автомобілів проїзна частина була сухою, що підтверджується даними схеми місця ДТП та фотознімками з місця пригоди одразу після зіткнення, а версія ОСОБА_1, що дорожнє покриття було мокрим, з'явилась вже після призначення експертизи.

Крім цього апелянт наголошує, що за змістом вищевказаного висновку №1615/18-52, експертом було встановлено, що водій автомобіля «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 при обох варіантах мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1, шляхом застосування екстреного гальмування. Також експерт зазначив, що при русі автомобіля «Шкода» з допустимою в населеному пункті швидкістю руху (60 км/год) умови контакту зазначених автомобілів виключаються без застосування водієм ОСОБА_1 будь-якого гальмування, у тому числі і екстреного, оскільки на момент досягнення автомобілем «Шкода» місця зіткнення, автомобіль «Форд» повністю залишає межі смуги руху автомобіля «Шкода», що на переконання апелянта, беззаперечно свідчить про порушення водієм автомобіля «Шкода» ОСОБА_1 п.п.2.3 «б», 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апелянт вважає, що причиною даної ДТП стали виключно дії водія автомобіля «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_1, а тому зіткнення та пошкодження транспортних засобів перебувають у прямому причинно-наслідковому зв'язку з порушенням водієм ОСОБА_1 вимог ПДР України.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 та його представника Саннікова С.Г. на підтримку доводів апеляційної скарги; пояснення ОСОБА_1 та його захисника Платонова А.В., які заперечували проти поданої скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте, вказаних вимог закону при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП судом першої інстанції дотримано не було, що призвело до однобічного та неповного з'ясування всіх обставин справи і як наслідок, прийняття незаконного рішення.

Як встановлено протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №115860 від 26.10.2017 року, складеним відносно ОСОБА_1, останній 01.07.2017 року о 20 год. 25 хв., по вул. Ревуцького, 44-А в м. Києві, керуючи автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, при виникненні перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників дорожнього руху об'їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 12.1, 12.3, 2.3(б) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Даний протокол разом з іншими матеріалами був направлений до Дарницького районного суду м. Києва для розгляду по суті, за результатами якого, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Розглядаючи справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ст. 124 КУпАП, суддя місцевого суду, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, зокрема: пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, висновок експерта №1615/18-52 від 27.04.2018 року, характер отриманих пошкоджень транспортних засобів та їх розташування на проїзній частині після зіткнення, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не підтверджується матеріалами справи, а причиною зіткнення стало порушення Правил дорожнього руху саме водієм автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_3

Переглядаючи справу в порядку ст. 294 КУпАП в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що висновки суду першої інстанції про відсутність достатніх доказів, які б давали підстави дійти висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать наявним в матеріалах справи доказам.

Так, приймаючи рішення про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції, в порушення вимог ст.ст. 245, 280, 252 КУпАП належним чином не дослідив та не дав відповідної оцінки даним висновку експерта №1615/18-52 від 27.04.2018 року за результатами проведення судовим експертом КНДІСЕ ОСОБА_5 судової автотехнічної експертизи; даним схеми місця ДТП від 01.07.2017 року, щодо локалізації пошкоджень транспортних засобів отриманих в результаті зіткнення, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_1 порушень п.п. 12.1, 12.3, 2.3«б» ПДР України і як наслідок складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як пояснив ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду справи, 01.07.2017 року, він керуючи автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Ревуцького в м. Києві, рухався в напрямку станції метро Харківська в крайній лівій смузі руху. Маючи намір повернути ліворуч у двір будинків №42-Г, 44-А, він під'їхав до місця дозволеного для повороту, після чого, впевнившись у відсутності перешкод для руху та безпечності свого маневру, почав виконувати лівий поворот і коли майже закінчив свій маневр, почув різкий свист гальм та відчув сильний удар у задню праву задню частину свого автомобіля спричинений автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2. Після удару задня частина його автомобіля перемістилась на 2-3 метри в напрямку руху вказаного автомобіля «Шкода», який продовжуючи гальмування проїхав ще 10 м. Також зазначив, що автомобіль «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 рухаючись з дуже великою швидкістю, виїхав із-за маршрутного таксі, а тому до цього він його не бачив.

Вважає, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення вимог п.п. 2.3«б», 12.1, 12.3 ПДР України.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 заперечував свою винуватість у порушенні ним вимог правил дорожнього руху та пояснив, що 01.07.2017 року приблизно о 20 год. 20 хв., керуючи автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2, рухався по вул. Ревуцького в сторону вул. Вишняківська зі швидкістю приблизно 60 км/год. Проїжджаючи повз будинок №44-А по вул. Ревуцького перед ним раптово з'явився автомобіль «Форд» д.н.з. НОМЕР_1, який рухаючись у зустрічному напрямку, здійснював поворот ліворуч. Намагаючись уникнути зіткнення з вказаним автомобілем, він застосував екстрене гальмування, однак уникнути зіткнення виявилось неможливим. Наголошував, що незадовго до цієї пригоди пройшов дощ і дорожнє покриття було мокрим.

На запитання апелянта ОСОБА_3, ОСОБА_1 зазначив, що не може вказати точної відстані, на якій перед ним почав повертати автомобіль «Форд» д.н.з. НОМЕР_1, однак по його відчуттям ця відстань становила близько 5-6 метрів.

З метою всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2017 року була призначена судова авто-технічна експертиза, виконання якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз і за результатами проведення цієї експертизи судовим експертом ОСОБА_5 складено висновок №1615/18-52від 27.04.2018 року.

За клопотанням ОСОБА_3 та його захисника в судове засідання апеляційного суд був викликаний експерт КНДІСЕ ОСОБА_6 для роз'яснення наданого ним висновку №12-1/293 від 03.03.2018 року та надання відповідей на поставлені перед ним питання.

Під час апеляційного розгляду справи експерт ОСОБА_6 пояснив, що згідно наданих на дослідження матеріалів справи, дорожнє покриття в момент ДТП було сухим, однак оскільки у своїх додаткових поясненнях водійавтомобіля «Шкода» стверджував, що в момент зіткнення проїзна частина була мокрою, дослідження проводилось за двома варіантами. При цьому стверджував, що незважаючи на стан дорожнього покриття водій автомобіля «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 в обох варіантах мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1, шляхом застосування екстреного гальмування.

Також експерт зазначив, що на підставі зафіксованої слідової інформації, шляхом проведення необхідних розрахунків викладених у дослідницькій частині висновку, було встановлено, що швидкість руху автомобіля «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2 безпосередньо перед зіткненням при мокрому покритті проїзної частини становила не менше 56-70 км/год без урахування витрат кінетичної енергії, а при сухому - не менше 76-80 км/год, не враховуючи витрат кінетичної енергії автомобіля «Шкода» на утворення пошкоджень транспортних засобів.

Крім цього зазначив, що у разі руху автомобіля «Шкода» зі швидкістю 60 км/год зіткнення зазначених транспортних засобів виключаються без застосування водієм ОСОБА_1 будь-якого гальмування, оскільки на момент досягнення місця зіткнення автомобілем «Шкода» зі швидкістю 60 км/год, автомобіль «Форд» повністю залишає межі смуги (коридору) руху автомобіля «Шкода», тобто в такому випадку зіткнення автомобілів не відбулось би.

На запитання апелянта, експерт ОСОБА_5, з посиланням на результати проведених та викладених у висновку розрахунків, вказав, що причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є перевищення швидкості водієм автомобіля «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_1

Таким чином, висновки суду першої інстанції про безспірно встановлений факт тієї обставини, що причиною зіткнення транспортних засобів стало порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_3 та відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП суперечать наявним в матеріалах справи доказам та поясненням експерта ОСОБА_5 наданим під час апеляційного розгляду справи, а тому є безпідставними.

Отже, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, зокрема: пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди - водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо обставин виникнення ДТП (а.с. 2-4, 13-16); дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №101342 від 25.07.2017 року, складеному відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП (а.с. 1), який, керуючи транспортним засобом, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та при виникненні перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників дорожнього руху об'їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Форд», що призвело до пошкодження обох транспортних засобів; дані схеми ДТП (а.с. 10-11), яка без зауважень підписана обома учасниками даної пригоди та на якій зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів, їх взаємне розташування на проїзній частині, перелік пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, а також той факт, що при зіткненні автомобілів дорожнє покриття було сухим; дані висновку за результатами проведення судової автотехнічної експертизи №12-1/293 від 03.03.2018 року (а.с. 75-83), роз'яснення судового експерта ОСОБА_5 щодо деяких положень складеного ним висновку, надані в суді апеляційної інстанції, з достатньою повнотою підтверджують факт порушення водієм автомобіля «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_1 п.п. 2.3 «б», 12.1, 12.3 ПДР України і ці порушення, згідно пояснень експерта, перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, враховуючи наявність об'єктивних даних щодо порушення правил дорожнього руху з боку водія автомобіля «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2,ОСОБА_1, які вплинули на настання наслідків у виді зіткнення та пошкодження транспортних засобів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 2.3 «б», 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України та наявності причино-наслідкового зв'язку між цими порушеннями і виникненням дорожньо-транспортної пригоди, і його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена, а тому оскаржувана постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 03.07.2018 року про закриття провадження в справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню з прийняттям апеляційним судом нової постанови.

Оскільки на момент розгляду апеляційним судом справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 сплинули, передбачені ст. 38 КУпАП, строки накладення адміністративного стягнення, провадження в справі щодо нього підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 22 вересня 2017 року, якою провадження в справі про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, провадження в справі відносно ОСОБА_7 - закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/824/75/2019 Категорія: ст.124 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - ОСОБА_8