Справа № 308/3865/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

01.03.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 травня 2018 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, мешканець АДРЕСА_1, громадянин України,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн..

Згідно постанови, 10 квітня 2018 року о 04-ій годині 35 хвилин біля будинку № 21 по Набережній Незалежності в м. Ужгороді, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2107», д. н. з. НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху України (далі - Правил) і скоїв передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною в зв'язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам справи та порушенням норм матеріального і процесуального права. Посилається на те, що наявні в протоколі відомості не відповідають дійсності, оскільки в зазначені в ньому час та місці він не керував автомобілем, а передав його у користування на підставі довіреності ОСОБА_2, який шляхом обману назвався його іменем, що підтверджується відеозаписом із місця події, а також тим, що зазначена в протоколі адреса місця проживання (АДРЕСА_2) та підпис правопорушника не збігаються з його місцем проживання (АДРЕСА_1) та підписом. Стверджує, що на місці події працівниками поліції було встановлено особу, яка керувала транспортним засобом марки «ВАЗ» згідно інформації бази даних АРМОР, у зв'язку із чим, останні не мали можливості візуально порівняти його особу з особою правопорушника. Вищенаведене, на думку апелянта, свідчить про те, що суд першої інстанції належним чином не встановив особу водія та не перевірив обставини, які підлягали з'ясуванню. Крім того, посилається на те, що йому не було відомо про факти складення щодо нього протоколу та розгляду справи, оскільки будь-які повістки на його адресу не надходили й копії постанови не отримував, а дізнався про неї 26.12.2018 у виконавчій службі. Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню з таких підстав.

З оскаржуваної постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи. При цьому, в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Разом із тим, у матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, тому, причини пропуску строку на апеляційне оскарження, на які посилається ОСОБА_1, зокрема, про те, що йому не було відомо про факти складення щодо нього протоколу та розгляду справи, оскільки будь-які повістки на його адресу не надходили, і копії постанови він не отримував, а дізнався про неї 26.12.2018 у виконавчій службі, - визнаються поважними, у зв'язку із чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, і строк поновлюється.

Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, а відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі докази, у тому числі й надані ОСОБА_1, перевіривши доводи апеляційної скарги, прийшов до висновку про те, що при розгляді справи щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону судом першої інстанції не було дотримано.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення такий складений щодо ОСОБА_1, 21.04.1970 р. н., мешканця АДРЕСА_2.

При цьому, до протоколу в якості доказів вини ОСОБА_1 додано відеозапис із місця події, з якого вбачається, що ОСОБА_1, який надав у ході апеляційного розгляду в підтвердження своєї особи офіційний документ - паспорт, не є особою, яка 10 квітня 2018 року о 04-ій годині 35 хвилин біля будинку № 21 по Набережній Незалежності в м. Ужгороді керувала автомобілем марки «ВАЗ 2107», д. н. з. НОМЕР_1, і на місці зупинки проходила огляд на стан алкогольного сп'яніння, що також підтвердив і допитаний у ході апеляційного розгляду свідок ОСОБА_3, який був залучений інспектором Бабидоричем Р. Ф. в якості свідка при проходженні особою 10.04.2018 о 04 год. 57 хв. огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Крім того, свідок ОСОБА_3 пояснив, що, повертаючись додому побачив автомобіль марки «ВАЗ 2107», д. н. з. НОМЕР_1, рух якого свідчив про те, що особа, яка перебуває за кермом може знаходитись у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння. У зв'язку із цим, він подзвонив на лінію 102, і повідомив про вказані обставини, про своє місце знаходження, а також на керованому ним автомобілі поїхав за автомобілем марки «ВАЗ 2107», д. н. з. НОМЕР_1. Під час прослідування побачив автомобіль поліцейських, які також направились за автомобілем марки «ВАЗ 2107», д. н. з. НОМЕР_1. На Набережній Незалежності в м. Ужгороді вказаний автомобіль був зупинений працівниками поліції. Після зупинки побачив, що за кермом перебуває дівчина віком 30 років. Після складання щодо правопорушниці протоколу і підписання його ним як понятим, направився додому. Через декілька хвилин по мобільному телефону отримав повідомлення із проханням під'їхати на Набережну Незалежності у м. Ужгороді і бути присутнім як понятий при проходженні водієм транспортного засобу огляду на стан сп'яніння. Під'їхавши біля будинку № 21 по Набережній Незалежності в м. Ужгороді побачив поліцейських, які зупинили вказаний вище транспортний засіб. Від поліцейських довідався, що за кермом автомобіля знаходився чоловік, який назвався гр. ОСОБА_1 Будь-яких документів указаний громадянин ОСОБА_1 не мав. Під час проходження медичного огляду на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер» останній показав результат огляду - 1.49 %. Водій підтвердив факт вживання спиртного. Після складання протоколу і підписання його направився додому.

Вищенаведене не спростовує доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 передав свій автомобіль у користування на підставі довіреності гр. ОСОБА_2, який шляхом обману назвався його іменем.

Такими, що знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи апеляційним судом є і доводи апеляційної скарги про те, що зазначена в протоколі адреса місця проживання (АДРЕСА_2) та підпис правопорушника не збігаються з місцем проживання ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), яке підтверджується доданою до апеляційної скарги копією паспорту гр. ОСОБА_1, та підписом ОСОБА_1.

Разом із тим, заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що на місці події працівниками поліції було встановлено особу, яка керувала транспортним засобом марки «ВАЗ» згідно інформації бази даних АРМОР, у зв'язку із чим, останні не мали можливості візуально порівняти його особу з особою правопорушника.

Вищенаведене, на переконання апеляційного суду, свідчить про те, що, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1, суд першої інстанції у порушення вимог передбачених ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП не з`ясував усі обставини справи та не дав оцінки доказам у їх сукупності.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути, безумовно, доведена достатніми доказами, які установлюють об'єктивну істину в справі.

Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи досліджені під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, не підтверджуються зібраними у справі доказами, оскільки такими не встановлено факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння саме ОСОБА_1, що у свою чергу свідчить про відсутність у діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення.

Тому, провадження в справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

При прийнятті рішення у справі з урахуванням наведеного вище враховується й те, що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП проступку вичерпані, що справа повинна бути розглянута у строки передбачені КУпАП і її розгляд не може продовжуватися поза розумними строками.

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує також положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб'єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що, будучи викликаним апеляційним судом на розгляд справи інспектор УПП в Закарпатській області Фревлик Ю. Ю., який склав щодо ОСОБА_1 протокол у судове засідання не з'явився з невідомих апеляційному суду причин, не повідомивши апеляційний суд про причини неявки, у зв'язку із чим, апеляційний суд позбавлений можливості з'ясувати в нього які-небудь факти та обставини, що мають значення для справи; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи, а також те, що справа про адміністративне правопорушення має бути розглянута у розумні строки.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 травня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан