П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2019 Справа №154/3101/19
м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Володимиро-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , тимчасово не працює ,

до адміністративної відповідальностіза частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11 жовтня 2019 року, в 15 год. 35 хв., керував транспортним засобом «Skoda Fabia», н.з. НОМЕР_1 , (далі Автомобіль) вулицею Луцька у м. Володимир-Волинський, у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 (а ) Правил дорожнього руху. Огляд на предмет перебування у стані алкогольного сп`яніння проводився у лікувальному закладі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП; свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення заперечив. Вказав, що не керував Автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Напередодні випив велику кількість квасу живого бродіння, котрий може привести до підвищення рівня алкоголю у крові. Від огляду на місці зупинки відмовився, оскільки бажав пройти його у лікувальному закладі для чого вимагав здійснити забір крові. Такі його вимоги не були виконані, що, на думку ОСОБА_1 , свідчить про неправомірність усієї процедури його огляду.

Окрему увагу суд вважає за необхідне приділити питанню правової допомоги ОСОБА_1

11 листопада 2019 року він вперше звернувся до суду з заявою у якій просив відкласти розгляд справи у зв`язку з «пошуком адвоката і ознайомленням з матеріалами справи».

Таке клопотання ОСОБА_1 було задоволено та розгляд справи відкладено на 26 листопада 2019 року.

У це судове засідання ОСОБА_1 подав клопотання, аналогічне попередньому.

І воно було задоволено, а розгляд справи відкладено на 04 грудня 2019 року.

Однак і у це судове засідання ОСОБА_1 з`явився без захисника. На запитання судді чому не забезпечив явку адвокат, чи іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, ОСОБА_1 відповісти не зміг.

За даних обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 було забезпечено можливість скористатись правовою допомогою, яку він проігнорував, а тому розгляд справи слід провести за відсутності його захисника.

Оцінивши наявні у адміністративних матеріалах докази суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2007 року в справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та користуватись ними, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України»).

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні доводиться матеріалами, дослідженими в судовому засіданні, а саме: даними, які зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 206803 від 11 жовтня 2019 року;висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 жовтня 2019 року про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 ; даними рапорта, зареєстрованого в ІТС ІПНП (журнал ОС) Володимир-Волинського ВП ГУНП в Волинській області за № 6370 від 11 жовтня 2019 року.

Захист ОСОБА_1 ґрунтується на двох твердженнях. Перше полягає у тому, що при керуванні Автомобілем він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а друге стосується неправомірності дій працівників лікувального закладу, які відмовились здійснити у нього забір корові.

Обидва цих пояснення не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Факт керування ОСОБА_1 Автомобілем у стані алкогольного сп`яніння підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 жовтня 2019 року.

Згідно цього документа, лікар комунального підприємства «Володимир-Волинського територіального медичного об`єднання» ОСОБА_2 , 11 жовтня 2019 року о 16 год. провела медичний огляд ОСОБА_1 і встановили, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Тай факт, що позитивний результат огляду на стан алкогольного сп`яніння міг стати наслідком вживання великої кількості квасу суд до уваги не бере, оскільки він не підтверджується жодним доказом.

Щодо вимог ОСОБА_1 про забір крові, то слід зазначити, що процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Пунктами 6 і 7 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Процедура огляду водіїв у лікувальному закладі, знову ж таки, регламентується Інструкцією, а саме ІІІ-тім її розділом.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. (пункт 15 розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

З огляду на викладене, вимоги ОСОБА_1 щодо забору крові не відповідали вимогам Інструкції, а саме пункту 13 її розділу ІІІ, де зазначено, що такі дії можуть бути здійснені виключно у разі, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки слини, сечі та змивів з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а тому обґрунтовано залишені поза увагою лікарем.

За таких обставин, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Обираючи таке стягнення, суддя, відповідно до статті 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, відсутність обставин, котрі пом`якшують і обтяжують відповідальність та приходить до висновку, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Керуючись статтями 33, 401, частиною 1 ст. 130, статтями 221, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка