Справа № 305/2219/19
Номер провадження 3/305/679/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2019. Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Марусяк М.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Державної прикордонної служби України Західного регіонального управління Мукачівського прикордонного загону відділу прикордонної служби "Ділове" про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,з середньою освітою, одруженого, сезонного робітника, військовослужбовця

за ч.2 ст.185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення від 30.11.2019, вбачається, що громадянин України ОСОБА_1 , 30 листопада 2019 року, близько 08 год. 30 хв. слідуючи в якості водія на автомобілі чорного кольору марки "Range Rover", з реєстраційним номером НОМЕР_1 , спільно з громадянином України ОСОБА_2 , в якості пасажира, під`їхали до прикордонного наряду «Прикордонний патруль» у складі молодшого сержанта ОСОБА_3 , який виконував обов`язки по охороні державного кордону на напрямку 330 прикордонного знаку (територія Діловецької сільської цади Рахівського району Закарпатської області). Водій вищезазначеного транспортного засобу на вимоги прикордонного наряду щодо пред`явлення ними документів та проведення огляду транспортного засобу, не виконав законні вимоги прикордонного наряду, а вдався до втечі здійснивши наїзд на переносний шлакбаум та проїхав в бік державного кордону. О 08 годині 35 хвилин вислано прикордонний наряд «Група реагування» у складі майора Кобриновича від відділення прикордонної служби «Ділове» для проведення пошукових заходів щодо виявлення даного транспортного засобу. У ході проведення пошукових заходів, о 13 годині 50 хв., 30 листопада 2019 року, на напрямку 364 прикордонного знаку на відстані 5000 метрів від державного кордону були затримані громадяни України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з вищевказаним транспортним засобом. Також, в ході огляду прилежної місцевості прикордонним нарядом «Група реагування», у складі майора Кобриновича, було виявлено на відстані 1000 метрів від державного кордону на напрямку 364 прикордонного знаку п`ять пакунків тютюнових виробів. О 15 годині 00 хвилин, 30 листопада 2019 року, дані громадяни України були доставлені до відділу прикордонної служби «Ділове».

Своїми діями, ОСОБА_1 , спільно з пасажиром ОСОБА_2 в складі групи осіб, в межах контрольованого прикордонного району, не виконав законної вимоги військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, зупинити транспортний засіб та пред`явити для перевірки документи, що посвідчують його особу, чим порушив вимогу п.п. 10,11 постанови Кабінету Міністрів України №1147 від 27.07.98 року, тобто вчинив правопорушення, вчинені групою осіб, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 185-10 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що 30 листопада 2019 року, зранку, разом з своїм товаришем ОСОБА_2 , який був за кермом власного автомобіля, рухалися в с. Ділове, через шлагбаум, який був відкритий. Він був пасажиром в автомобілі, і відповідно до нього не могла ставитися вимога зупинити автомобіль. Також в їх присутності не складався протокол про адміністративне правопорушення, і він не відмовлявся від підпису протоколу. Окрім того, надав письмове пояснення в якому зазначив, що ОСОБА_4 намагався застосувати фізичну силу до нього та змусив написати пояснення, яке містяться в матеріалах справи. Так як до нього прикордонники не ставили будь-яку законну вимогу, злісної непокори не вчиняв, з цих підстав просить суд закрити вказане провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідальність за ч.2 ст.185-10 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, вчинена групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року N 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги."»

В протоколі про адміністративне правопорушення не вказано в чому полягали законні вимоги працівника Державної прикордонної служби та в чому полягала злісна непокора ОСОБА_1 цим законним вимогам. В протоколі відсутні відомості про те, що працівники Державної прикордонної служби України пред`явили ОСОБА_1 саме законні вимоги або розпорядження.

Під час оформлення матеріалів справи, не надано доказів того чи перебував військовослужбовець при виконанні обов`язків пов`язаних з охороною державного кордону, чи були його розпорядження, вимоги законними.

Вимога вийти з автомобіля і заглушити двигун, не є складовою частиною об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.185-10 КУпАП.

Окрім наведеного, відповідно до Закону "Про державний кордон України" та п. 11 положення "Про прикордонний режим", затвердженого постановою КМУ №1147 від 27.07.1998 завданнями прикордонної служби є не саме по собі складання протоколів про адміністративне правопорушення, а виявлення порушень законодавства з прикордонних

питань, виконання завдань, пов`язаних з боротьбою з організованою злочинністю та запобігання незаконній міграції у межах прикордонної смуги і контрольованого прикордонного району.

Згідно п.4 ст.20 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право: шляхом опитування осіб з`ясовувати підстави перетинання державного кордону України, в`їзду на тимчасово окуповану територію або виїзду з неї, не пропускати через державний кордон України, на тимчасово окуповану територію або з неї осіб без дійсних документів на право перетинання кордону або для в`їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї, осіб, які надали завідомо неправдиві відомості під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів або постановою державного виконавця не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України; робити в документах зазначених осіб відповідні відмітки.

Органом, який складав протокол про адміністративне правопорушення, не дотримано вимог щодо його належного оформлення та забезпечення обставин його доведення відповідними доказами. До адміністративних матеріалів, окрім протоколу про адміністративне правопорушення додані: протокол про адміністративне затримання; протокол особистого огляду речей та вилучення речей і документів; повідомлення №117 про виявлення кримінального правопорушення; письмове пояснення ОСОБА_1 , із змісту якого слідує, що він разом з ОСОБА_2 рухався на автомобілі, їх зупинили прикордонники, до них підійшов прикордонник, який не представився і сказав вийти з машини і заглушити мотор інакше він застосує зброю, на що ОСОБА_5 злякався і поїхав, по дорозі зламався автомобіль вони вийшли з автомобіля і почали шукати мобільну мережу, відійшовши від автомобіля, коли повернулися біля автомобіля були прикордонники, які їх затримали; рапорт ОСОБА_6 , особи яка складала протокол, та постанову про накладення адміністративного стягнення.

В діях ОСОБА_1 взагалі відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП. Як встановлено вимога військовослужбовця полягала у зупинці транспортного засобу, яким насправді керував ОСОБА_2 , пасажиром в автомобілі був ОСОБА_1 . Отже, вимога зупинити транспортний засіб не могла бути одночасно пред`явлена до двох осіб, (дві особи не могли одночасно перебувати за кермом одного автомобіля) та відповідно зупинити транспортний засіб, заглушити двигун. У письмових поясненнях та під час розгляду матеріалів ОСОБА_1 зазначив, що був пасажиром у автомобілі, автомобілем керував ОСОБА_2 , вони проїзджали через відкритий шлагбаум і особа в формі не представшись сказала зупинити автомобіль і заглушити двигун. Вони поїхали далі, по дорозі зламався автомобіль вони вийшли з автомобіля і почали шукати мобільну мережу, відійшовши від автомобіля, коли повернулися біля автомобіля були прикордонники, які їх затримали. Під час затримання не чинили опору. Таким чином, виходячи з обставин встановлених в ході розгяду адміністративних матеріалів, протокол про адміністративне правопорушення повинен був складитися відносно однієї особи, яка фактично керувала транспортним засобом та не виконала вимогу військовослужбовця.

Враховуючи зазначене, протокол суперечить встановленим обставинам справи, твердження в ньому зроблені та тримаються на припущеннях, що відповідно до ст.62 Конституції України піддається сумніву та тлумачиться на користь людини.

Так, в силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року, "Берктай проти Туреччини" від 08 лютого 2001 року, "Лавенте проти Латвії" від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Аналогічна норма міститься також у статті 62 Конституції України.

Окремої уваги заслуговує якість скаладання протоколу про адміністативне правопорушення в якому допущено ряд неточностей, орфоргафічних помилок. Більше того особа, яка склала протокол невірно встановила обставини події (хто саме був за кермом автомобіля, в зоні дії якого прикордонного знаку відбувалася подія, тощо). Також протокол складено військовослужбовцем, вимогу якого, згідно протоколу не виконав ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі дані та докази в їх сукупності, вважаю, що у справі відсутні вочевидь достатніх доказів для здійснення переконливих висновків, які поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП - злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, вчинена групою осіб, у зв`язку із чим провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 247 п. 1 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст.185-10 ч.2 КУпАП по протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 008827 від 30.11.2019 - закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення на підставі ст.247 п.1 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області протягом 10 діб з моменту її проголошення.

Суддя Рахівського районного суду: Марусяк М.О.