ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/1150/18Головуючий у 1-й інстанції Ковтунович О.В.
Провадження № 33/817/77/19 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ст.172-7 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І.

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, працюючого на посаді голови Бережанської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, за ч.1 ст. 172-7 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 15 січня 2019 року, з участю особи, притягнутої до адмінвідповідальності - ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2 та прокурора Штурми Н.В.,

встановив:

Постановою Шумського районного суду Тернопільської області від 15 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 гривень.

Як вбачається з постанови, 26 травня 2017 року та 20 травня 2018 року сільський голова Бережанської сільської ради ОСОБА_1 в порушення абзацу 2 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», п.5 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» одноосібно видав розпорядження сільського голови №8 та №7, якими самостійно, без затвердження та погодження із сесією Бережанської сільської ради, прийняв рішення встановити собі посадовий оклад в розмірі 4300 грн. та 6600 грн. На підставі вказаних розпоряджень ОСОБА_1 на протязі з 26 травня 2017 року по 20 травня 2018 року та з 20 травня 2018 року по даний час щомісячно нараховано та виплачено грошові кошти у вище зазначених сумах в якості посадових окладів.

Таким чином, ОСОБА_1, будучи сільським головою Бережанської сільської ради, маючи присвоєний восьмий ранг четвертої категорії посадової особи місцевого самоврядування та відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, всупереч інтересам держави та Бережанської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, не повідомив у встановлених цим Законом випадках та порядку сесію Бережанської сільської ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів при підписанні розпоряджень сільського голови №8 від 26.05.2017 та №7 від 20.05.2018 «Про упорядкування структури заробітної плати», якими він самостійно, без затвердження та погодження із сесією Береженської сільської ради прийняв рішення встановити собі посадовий оклад в розмірі 4300 грн. та 6600 грн. в межах фонду оплати праці, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду, закривши провадження у справі у зв"язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Зокрема зазначає, що відповідно до абзацу 2 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 року із змінами та доповненнями умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування, виходячи з умов оплати праці, встановлених цією постановою, і схем посадових окладів згідно з додатками 48-54 і 57.

Вказує, що згідно з додатком № 54 до Постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 року, чинної станом на 26.05.2017 року та 20.05.2018, посадовий оклад сільського голови села з чисельністю до 3 тис. осіб затверджений Кабінетом Міністрів України в сумі 4300 гривень та 6600 гривень відповідно, а тому розмір посадового окладу сільського голови є сталою величиною, яка встановлюється Кабінетом Міністрів України і ніяк не залежить ні від самого сільського голови, ні від органу місцевого самоврядування.

Зазначає, що він, як сільський голова, своїми розпорядженнями №№ 7,8 від 26.05.2017 року та від 20.05.2018 року лише виконав вимоги вказаної вище Постанови КМУ.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити із наведених у ній підстав, думку прокурора, який просить постанову місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч.1 ст.172-7 КУпАП настає у разі неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції».

Законом України «Про запобігання корупції» передбачено, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно п. 1-4 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» - особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зокрема посадові особи місцевого самоврядування, зобов'язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" № 1700 реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням №1 першої організаційної сесії сьомого скликання Бережанської сільської ради від 17 листопада 2015 року визнано повноваження Бережанського сільського голови ОСОБА_1 та присвоєно йому восьмий ранг четвертої категорії посадової особи місцевого самоврядування, а отже, відповідно до підпункту "б" пункту 1 частини 1 статті 3 ЗУ "Про запобігання корупції", є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов'язаного з корупцією.

Перебуваючи на вищевказаній посаді, ОСОБА_1, будучи ознайомленим із вимогами ЗУ "Про запобігання корупції", одноосібно, без затвердження та погодження із сесією Бережанської сільської ради, не повідомивши колегіальний орган про наявність у нього конфлікту інтересів, видав розпорядження №№8,7 від 26 травня 2017 року та 20 травня 2018 року, згідно з якими прийняв рішення встановити собі посадовий оклад у розмірі 4300 грн. та 6600 грн. відповідно в межах фонду оплати праці, про що не заперечує і сам ОСОБА_1

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив, що конфлікту інтересів у даній ситуації він не вбачає, оскільки, видаючи зазначені вище розпорядження, він лише виконував вимоги Постанови КМУ щодо встановлення йому та іншим працівникам сільської ради посадових окладів.

Разом з тим, як вбачається з п.п.5, 23 ч.1 ст.26 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як: 1) затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання; 2) розгляд прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету.

Тобто, питання щодо внесення змін у посадові оклади працівників сільської ради стосується, зокрема, і внесення змін у місцевий бюджет, що в свою чергу ухвалюється відповідною радою з урахуванням положень закону щодо порядку внесення змін до закону про державний бюджет України та у разі настання інших випадків, передбачених Бюджетним кодексом України.

В ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів в момент підготовки та перед (під час) підписанням розпоряджень сільського голови № 8 від 26.05.2017 та № 7 від 20.05.2018, якими він самостійно, без погодження та затвердження сесією Бережанської сільської ради, прийняв рішення встановити собі посадовий оклад в розмірі 4300 грн. та 6600 грн. відповідно.

Так, для реального конфлікту інтересів обов'язковою є наявність трьох об'єктивних компонентів: 1)приватний інтерес; 2)службове чи представницьке повноваження; 3)протиріччя між ними, що впливає на об'єктивність або неупередженість рішення, діяння службової особи.

Приватний інтерес - це будь-який майновий чи не майновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами.

У даному випадку у ОСОБА_1 приватний інтерес проявляється у бажані матеріального збагачення за рахунок одержання грошових коштів.

Право видачі розпоряджень у межах своїх повноважень надано ОСОБА_1 згідно вимог ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Протиріччя між приватним інтересом та службовими повноваженнями ОСОБА_1 полягає в бажанні останнього самостійно, без затвердження та погодження із сесією сільської ради, прийняти рішення про встановлення собі посадового окладу, що суперечить ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», абзацу 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» та п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Під час чи перед підписанням розпоряджень сільського голови № 8 від 26.05.2017 та № 7 від 20.05.2018, повідомлень чи заяв про можливі факти виникнення конфлікту інтересів від ОСОБА_1 не поступало, а тому в журналі реєстрації заяв Бережанської сільської ради жодних відміток по даному факту немає.

Закон України «Про запобігання корупції» передбачає шляхи врегулювання потенційного та реального конфлікту інтересів і дає можливість суб'єкту відповідальності за корупційне правопорушення, при безумовному дотриманні цього Закону, не бути притягнутим до адміністративної відповідальності.

Зокрема, ст. 29-36 Закону визначено порядок врегулювання конфлікту інтересів.

Таким чином, ОСОБА_1 будучи ознайомленим із положеннями антикорупційного законодавства, достовірно знаючи про наявність у нього реального конфлікту інтересів, всупереч вимогам Закону не вжив заходів щодо недопущення конфлікту інтересів перед підписанням розпоряджень сільського голови № 8 від 26.05.2017 та № 7 від 20.05.2018 «Про упорядкування структури заробітної плати», якими він самостійно, без затвердження та погодження із сесією Бережанської сільської ради, прийняв рішення встановити собі посадовий оклад в розмірі 4300 грн. та 6600 грн. відповідно.

Таким чином, приймаючи одноособово рішення, про встановлення самому собі посадового окладу, без погодження та затвердження даного рішення на сесії сільської ради, у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, про який він зобов"язаний був повідомити безпосереднього керівника або колегіальний орган, а також не вчиняти дії та не приймати рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чого ним зроблено не було.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, про відсутність корисливого мотиву та умисної форми вини в діях ОСОБА_1 на увагу не заслуговують, оскільки суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого та непрямого умислу, а об`єктивна - у неповідомленні безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Отже, суд першої інстанції дав належну оцінку наведеним доказам у справі і дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, тобто неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 7, 22, 245, 280, 284 294 КУпАП, суддя Тернопільського апеляційного суду

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 15 січня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис