Спарва№ 308/161/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2019 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Бенца К.К., розглянувши матеріали поліцейського взводу 1 роти ТОР УПП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Німеччини, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч.1 ст. 130 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно cкладеного протоколу серії БД № 233825 від 28.12.2018 року про адміністративне правопорушення, вбачається, що 28 грудня 2018 року о 21 год. 19 хв. ОСОБА_2 керувала транспортним засобом марки Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Ужгород по вул. Б.Хмельницького в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком ЗОНД № 365 від 28.12.2018 року . Дії гр. ОСОБА_1 кваліфіковані посадовою особою УПП в Закарпатській області за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП) за порушення вимог п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху.

28 грудня 2018 року відносно ОСОБА_1 запроваджено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 16.08.2019 року постанову Ужгородського міськрайонного суду від 15.03.2019 року скасовано, а протокол про адміністративне правопорушення повернуто УПП в Закарпатській області для належного оформлення.

Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2019 року , головуючим суддею визначено Бенца К.К.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 Бачинська А.В. вину ОСОБА_3 у вчиненому заперечила, пояснила, що ОСОБА_2 є громадянкою Німеччини, та не володіє українською мовою. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та під час проведення огляду на визначення стану сп`яніння, їй не було забезпечено перекладача та захисника, а відтак вона не розуміла яким чином повинна проходити огляд на стан сп`яніння. Просила закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_3 складу правопорушенняпередбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3 Бачинська А.В., суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ч.1 ст. 130 КУпАП диспозиція статті передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст. 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, потоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.9 «А» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно матеріалів справи, 28 грудня 2018 року відносно ОСОБА_1 запроваджено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 16.08.2019 р. протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 повернуто органу, що його надіслав для належного оформлення.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Так, процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначена ст.266 КУпАП, Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, згідно п. 6 розділу І інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі "Інструкція" ), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п.7 розділу ІІ "Інструкції" проведення огляду на стан сп`яніння в закладахохорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським .

Виходячи з наведених положень, чинним законодавством чітко прописані дії поліцейського для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння у водія.

Суддею Закарпатського апеляційного суду під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції у постанові від 16.08.2019 року вказано, що з відеозапису події, відтвореного у судовому засіданні, убачається, що водій ОСОБА_2 була зупинена через несправність лівої фари ближнього світла, за що на неї була складена поліцейським постанова за ч.1 ст. 121 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення - штрафу в сумі 340 грн. Водночас водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння з допомогою приладу "Драгер", на що водій погодилася, та такий огляд був проведений у присутності свідків. Проте, результат цього огляду до справи не долучений, також не долучений акт огляду на стан сп`яніння, не додано пояснення свідків, відсутні відомості про те, які саме обставини зумовили проходити водія огляд повторно у медичному закладі. При цьому, з відеозпису не убачається, що водій перебувала у стані з ознаками сп`яніння, також з нього не вбачається, який саме результат огляду на стан сп`яніння був встановлений у водія як на місці зу пинки, так і у медичному закладі, а спілкування з водієм проводилось на англійській мові, без участі перекладача.

Оскільки під час проведення огляду на стан сп`яніння та складання протоколу не було залучено ні перекладача, ні захисника, зазначене викликає обгрунтовані сумніви про наявність стану сп`яніння у гр. ОСОБА_3 та дотримання процедури проведення огляду на визначення стану алкогольного спяніння.

Саме до таких висновків надійшов Закарпатський апеляційний суд, в межах розгляду протоколу про адміністративне павопорушення запровадженого відносно гр. ОСОБА_3 , викладені у постанові суду від 16.08.2019 року.

Слід зазначити, що відповідно до вимог пункту 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, у разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 233825 такий був складений 28.12.2018 року відносно гр. ОСОБА_4 у відсутності перекладача.

Конвенцією про захист правлюдини і основоположних свобод право кожного обвинуваченого на переклад мовою, якою володіє особа, розглядається як невід`ємна складова права на захист (параграф 3 ст.6 Конвенції).

Європейський Суд з прав людини має сталу практику щодо розгляду справ із дотриманням права на допомогу перекладача як однієї зі складових прав обвинуваченого на захист, у контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд, що зафіксовано у декількох рішеннях цього Суду, зокрема: «В контексті права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст. 6-3, підпункт (е) означає, що обвинувачений, який не розуміє мови, що використовується, або не розмовляє на ній, має право на безоплатну допомогу перекладача для письмового або усного перекладу всіх документів чи заяв по порушеній проти нього справі, що необхідні йому для розуміння того, що відбувається, та гарантувати його права» (Справа Шабельник проти України, рішення від 19 лютого 2009 року).

Як беззаперечно встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 є громадянинкою Німеччини, українською мовою не володіє, отже не мала можливості розуміти, якими правами вона володіє та розуміти усе, про що йшла мова на місці події 28.12.2018 року.

З огляду на викладене, є достатні підстави вважати, що працівниками поліції, якими складено протокол відносно ОСОБА_2 та інші процесуальні документи у справі про адміністративні правопорушення, порушено та обмежено її процесуальні права, в тому числі право на захист. Зокрема, не виконано вимог щодо залучення перекладача під час складення протоколу та не було належним чином роз`яснено його права та обов`язки, в тому числі, гарантоване право користуватись юридичною допомогою захисника та інші істотні права, що передбачені статтею 268 КУпАП.

Доводи інспектора А.В. Курах викладені у рапорті від 02.09.2019 року про те, що спілкування з гр. ОСОБА_2 відбувалось англійською мовою, а під час проведення огляду на визначення стану спяніння в медичному закладі було забезпечено перекладача з німецької мови в телефонному режимі через гучномовець , не спростовують обовязок посадової особи дотримуватися вимог пункту 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, згідно якої у разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, складання протоколу про адміністративне правопорушення серії серії БД № 233825 від 28.12.2018 року за відсутності перекладача, є грубим порушенням права на захист особи у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є субєктом правопорушення, всіх обовязкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Для визнання діяння правопорушенням і, відповідно, застосування передбачених правовими нормами санкцій необхідно встановити наявність у діянні особи складу адміністративного правопорушення.

Кваліфікація того чи іншого правопорушення здійснюється шляхом встановлення його складу. Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом ознак, які характеризують дане діяння як адміністративне правопорушення і відрізняють його від інших правопорушень. Іншими словами, склад правопорушення - це встановлена правом сукупність ознак, при наявності яких анти-суспільне діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Склад адміністративного правопорушення включає: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Суддя не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України, від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції, не є вичерпними; конституційні права і свободи не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22); громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24); юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладаєть-ся обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що такі не відповідають вимогам, передбаченим ст. 251 КУпАП, що в своїй сукупності ставить під сумнів достовірність відомостей внесених до протоколу про адміністративне правопорушення, а відтак не можуть вважатися допустимими та належними доказами. На підставі вищенаведеного, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в даному випадку вина гр. ОСОБА_3 у інкримінованому їй правопорушенні не доведена належними та допустимими доказами, а огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проведено з порушенням процедури, а тому провадження в справі про притягнення гр. ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно з п. 7 ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 цього Кодексу.

Отже суд також констатує, що ОСОБА_2 вчинила правопорушення 28.12.2018 року та на момент розгляду справи закінчився встановлений ч. 2 ст.38КУпАП трьохмісячний строк для накладення адміністративного стягнення.

Справа надійшла на розгляд судді Бенца К.К. після спливу строку наклаення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 130, 245, 251-252, 268, 280, 284, 287-291 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю у діянні ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення .

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца