Провадження 3/263/73/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2018 року місто Маріуполь

Cуддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Соловйов О.Л., за участю секретаря Лопатнюк К.О., прокурора Олейніченко С.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Маріуполі Донецької області справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, громадянина України (паспорт серії ВВ № 245039), який має вищу освіту, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за вчинення корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

15.11.2018 за вх. №40800 до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області для розгляду надійшов протокол №-38 від 14.11.2018 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП. Згідно з даним протоколом, колишній старший інспектор-черговий чергової частини управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Донецькій області капітан поліції ОСОБА_2, який з 23.06.2017 припинив діяльність повязану з виконанням функцій держави, був зобовязаний подати декларацію субєкта декларування, який припинив діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, шляхом її заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК в період з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2018 року до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2018 року.

В порушення вимог ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 лише 04.04.2018 о 18 год. 26 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1, за місцем свого мешкання, несвоєчасно без поважних причин, подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію субєкта декларування, який припинив діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2017 рік, чим порушив вимоги фінансового контролю та вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 своєї вини в інкримінованому правопорушенні не визнав. Пояснив, що дійсно 23.06.2017 за власним бажанням звільнився зі служби у Головному управлінні Національної поліції в Донецької області. Одночасно при звільненні йому були додатково розясненні вимоги Закону України «Про запобігання корупції», у звязку з чим 27.06.2017, подав декларацію майнового стану, та зобовязався наступного року до 01.04.2018 року, подати декларацію за звітній рік у якому припинено діяльність повязану з виконанням функцій держави. Наприкінці березня 2018, намагаючись подати відповідну декларацію, зясував, що електронний ключ, є неактивним, а тому подача декларації була неможливою. Працездатність ключа завчасно не перевіряв, оскільки термін його дії спливав лише наприкінці 2018 року. Невідкладно почав відновлювати ключ шляхом звернення до ПАТ «КБ ПриватБанк», але фактично отримав його вже за спливом термінів подачі декларації, у звязку з чим декларацію подав лише 04.04.2018. Порушення терміну, обґрунтовує наявністю обєктивних перешкод повязаних із скасуванням сертифікату ключа, яке відбувалось поза його волею, заходів до своєчасного повідомлення про вказані дії відповідальними (уповноваженими) особами не вживалось, що виключає наявність умислу на приховуванням статків та порушення вимог фінансового контролю. Вважає, що самостійне (власноручне) надання інформації шляхом декларування одразу після отримання обєктивної можливості - електронного ключа, виключає можливість стверджувати про наявність корупційного діяння.

В судовому засіданні прокурор Олійниченко С.М., підтримав протокол, заперечував проти закриття провадження, оскільки строки подачі декларації визначенні законодавчо, доведені до субєкта декларування, а тому їх порушення вказує на наявність складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Заслухавши позицію сторін, дослідивши матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, суд встановив такі обставини.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадянина, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, що визначено ст. 10 КУпАП.

Згідно зі ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції » під корупційним правопорушенням розуміється діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та /або цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 9 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції» правопорушення повязане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну чи цивільно-правову відповідальність.

Субєктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, характеризував ВССУ в своєму листі від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17 наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу під яким ст.10 КУпАП розуміє вчинення адміністративного правопорушення, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного, корупційного правопорушення, правопорушення повязаного з корупцією, крім іншого, необхідно враховувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із визначення поняття, викладеного в ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень ст. 1 цього Закону, сутність правопорушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана інформувати Національне агентство про свій матеріальний стан, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З пояснень ОСОБА_1, які підтверджені листом Інформаційно-жовідкового департаменту ДФС №397/5/99-95-44-16 від 22.12.2018 про скасування сертифікатів ключів 18.01.2018, вбачається, що останній не мав на меті приховати інформацію, чим перешкодити фінансовому контролю, а обєктивно розраховував на наявність у нього можливості у будь-який час протягом І кварталу 2018 року своєчасно подати відповідну декларацію. Скасування сертифікатів ключів відбувалось без згоди декларанта, заходів для своєчасного та належного повідомлення останнього, не вживалось.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП необхідно встановити той факт, що ОСОБА_2 мав обєктивну можливості своєчасної подачі декларації, за відсутності поважних причин усвідомлюючи суспільну небезпечність неподання декларації, передбачаючи неможливість здійснення фінансового контролю з боку держави та бажав настання таких наслідків, або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

Проте, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, не містять жодних даних про форму вини останнього, про наявність прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, та не містять жодних доказів на підтвердження такого умислу. Натомість, з пояснень особи та клопотань, поданих ним під час судового розгляду, чітко вбачається, що вина в його діях відсутня.

Враховуючи усі обставини, викладені вище, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб'єктивна сторона (вина у формі умислу) адміністративного правопорушення та наявні поважні причини несвоєчасної подачі декларації, у вигляді скасування сертифікатів ключів, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, неможливість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності простежується зі змісту протоколу, який містить суперечності у викладенні фактичних обставин правопорушення. Так, документально підтвердженим та безспірним в судовому засіданні було обіймання ОСОБА_2 за час служби у Національній поліції посади «старшого інспектора-черговий чергової частини управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Донецькій області», разом з тим при кваліфікації дії останнього, за протоколом безпідставно стверджується про обіймання ОСОБА_2 при звільненні посади «оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Центрального відділу поліції ГУНП в Донецькій області». Вказана невідповідність документально матеріалами особової справи ОСОБА_1 не підтверджена, не відповідає фактичним обставинам події, а тому є неприпустимим порушенням вимог ст.256 КУпАП, оскільки неточності та суперечності припущенні у викладенні фабули правопорушення призводить до невідтворного порушення права на захист.

Таким чином, за наслідками судового розгляду матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП встановлена неповнота перевірочних дій, припущенні при виявленні правопорушення та неточності у викладенні обставин правопорушення при складанні протоколу. Разом з тим, з огляду на відсутність складу правопорушення є недоцільним, усунення недоліків шляхом повернення матеріалу на дооформлення, оскільки вжиття додаткових заходів не може позначитись на доведеності провини ОСОБА_1 у вчиненні корупційного діяння.

На підставі викладеного, керуючись 247, 280, 287, 288 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, закрити за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. Соловйов