ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/62/19 Справа № 216/5780/18 Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, за участю: ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 15 листопада 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Свистуново, Широківського району Дніпропетровської області громадянина України, працюючого ПрАТ "Криворізький молокозавод №1", водієм, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн.

При обставинах зазначених у постанові суду першої інстанції ОСОБА_1 було визнано винуватим у тому, що він о 14-47 год. 07.10.2018 року, він по вул. Купріна, у Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу, керував транспортним засобом Seat Ibiza, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (тремтіння кінцівок пальців рук, почервоніння обличчя, почервоніння очей). Від проходження огляду в медичному закладі, у встановленому законом порядку відмовився, у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі:

- ОСОБА_1 просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, у зв'язку з відсутністю, на його думку, в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З прийнятим судовим рішенням не погоджуєтьсяся та вважає, що провадженої здійснено не на основі суворого додержання законності, як того вимагає закон, а з порушенням права на захист, о та безпосереднього дослідження доказів невинуватості ОСОБА_1.

Зазначає, що від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння ОСОБА_1, не відмовлявся. У протоколі він висловив незгоду з підозрою поліцейського про те, що тремтіння кінцівок пальців рук, почервоніння обличчя та очей є беззаперечними ознаками наркотичного сп'яніння.

Ввважає, що суд ухилився від наведення аргументів його невинуватості. Вважає, що поліцейські одразу почали морально тиснути на нього.

Але, судом ці дововди залишено без належної оцінки як і те, що в протоколі не сформульовано, який саме огляд ОСОБА_1 мав пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп'яніння чи наркотичного) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров'я). На його думку, невірне й нечітке формулюванння суті правопорушення стало підставою позбавлення водія права на захист.

Крім цього вважає, що поліцейськими порушено порядок огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Вказує, що в матеріалах справи відсутнє направлення для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд в закладі охорони здоров'я.

Крім цього вказує, що його не відсторонили від керування транспортними засобами, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130КУпАП.

Суд, на його думку, розглянув - справу поверхнево, не допитавши свідків в судовому засіданні.

Справу було розглянуто за його відсутності, без наведення в постанові відомостей чи повідомлялося про розгляд справи, чи поважні причини неявки в судове засідання тощо.

Вказує, що постанова, що оскаржується, була ухвалена 15 листопада 2018 року, а вручена йому 29 листопада 2018 року. Він скаргу надав 09.12.2018р., а тому вважає, що строк не пропустив.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши ОСОБА_1, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити, прохав постанову скасувати, вивчивши та дослідивши відповідні матеріали справи, переглянувши відеозапис події, перевіривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість прийнятого рішення, дійшов такого висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_1яка зводиться до його відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи, то що копія постанови своєчасно йому не направлялась, до судового засідання на призначену дату та час останній не викликався, тому з метою дотримання принципу доступу до правосуддя, приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1строку на апеляційне оскарження постанови. Вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити йому строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Зазначаю, що відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КупАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об'єкта і цілі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки здійснення цих прав передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і зіставити їх з матеріалами судової справи.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, вказані вимоги закону судом першої інстанції у певному аспекті виконані не були.

Постанова, що оскаржується, ухвалена 15 листопада 2018 року. Вручена ОСОБА_1 29 листопада 2018 року. Скаргу він подав 09.12.2018року. Тому вважаю за необхідне поновити строк на оскарження постанови.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251,252 КУпАП вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю

В ході апеляційного перегляду встановлено , що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є правильними.

Обставини вчинення ОСОБА_1адміністративного правопорушення зафіксовано даними викладеними в поясненнях свідків та записом відеорегістратора.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що водія не відсторонили від керування транспортними засобами, та в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження медичного огляду, хоча і мають місце, але це не вплинуло на правильність висновків суду про його винуватість.

За положеннями ч. 1 статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, що також було виконано поліцейськими у відповідності до вимог вищевказаної статті, та п.12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735..

В зв'язку з цим, в діях є наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП, у зв'язку з відмовою від проходження медичного огляду.

Разом з тим, в ході апеляційного розгляду було встановлено порушення права ОСОБА_1 на участь в суді, він був позбавлений можливості надати пояснення. В результаті було порушено його право на захист. Крім цього, судом порушено принцип безпосередності розгляду справи, мотивувальна частина постанови викладена з порушенням вимог Закону.

Вирішуючи питання щодо можливості накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за скоєне враховую той факт, що на даний час сплинув трьохмісячний строк для накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, оскільки правопорушення мало місце 07 жовтня 2018 року.

В зв'язку з цим, приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова скасуванню, з винесенням нової, якою ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1, - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1строк на оскарження вказаної постанови районного суду, як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- задовольнити частково.

Постанову Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 15 листопада 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП, - скасувати.

Постановити нову , якою ОСОБА_1 визнати виннуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та провадження відносно ньогозакрити, у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Коваленко В.Д.