Провадження № 3/761/8717/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Кваша А.В., за участю секретаря Безчасної О.В., прокурора Сказко Р.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює на посаді члена Вищої ради правосуддя та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.4 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді члена Вищої ради правосуддя, будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію за 2017 рік із завідомо недостовірними відомостями.

Згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 23.03.2017 №578/0/15-17 «Про затвердження штатного розпису Вищої ради правосуддя від 23.03.2017 №64-к ОСОБА_1 зараховано до штату Вищої ради правосуддя з 23.03.2017 членом Вищої ради правосуддя.

Відповідно до положень підпункту «ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону та є особою, яка займає згідно статті 50 зазначеного Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.

За результатами повної перевірки декларації за 2017 рік встановлено, що ОСОБА_1 , у декларації за 2017 рік зазначив завідомо недостовірні відомості про отриманий ним дохід у вигляді пенсії.

Зокрема, ОСОБА_1 зазначив, що ним у 2017 році отримано дохід у вигляді пенсії у сумі 24 545,00 гривень.

Відповідно до виписки по картці рахунку, який відкрито в АТ КБ «ПриватБанк», наданої ОСОБА_1 ним отримано дохід у вигляді пенсії у розмірі 24 180,00 гривень.

ОСОБА_1 пояснив, що у 2017 році пенсія перераховувалася, у зв`язку з чим при заповненні декларації ним була допущена технічна помилка.

Зазначена у декларації сума отриманого доходу у вигляді пенсії відрізняється від достовірної на суму 364,66 гривень, яку він, на думку особи, яка складала протокол, міг зазначити вірною, враховуючи доступ до виписки по картці рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк».

Крім того, у декларації за 2017 рік ОСОБА_1 зазначив завідомо недостовірні відомості про отриманий ним від ТОВ «Юридична фірма «Фортіс» дохід від надання майна в оренду.

Зокрема, ОСОБА_1 зазначив, що ним у 2017 році отримано дохід від ТОВ «Юридична фірма «Фортіс» від надання майна в оренду 77 400, 00 гривень.

Згідно з відомостями, отриманими з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та довідки про доходи від 22.02.2019 №8, наданої ТОВ «Юридична фірма «Фортіс» протягом 2017 року ОСОБА_1 отримав дохід від надання майна в оренду у розмірі 5 400 гривень.

ОСОБА_1 пояснив, що у декларації за 2017 рік вказав загальну суму доходу, отриманого у 2017 році за оренду нежилих приміщень від різних орендарів, в тому числі фізичних осіб, документи, що підтверджували отримання ним відповідних коштів, втрачені.

Зазначена інформація у поясненнях спростовується тим, що в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 доходу від надання майна в оренду від інших орендарів (фізичних осіб).

Зазначена у декларації сума отриманого доходу від ТОВ «Юридична фірма «Фортіс» від надання майна в оренду відрізняється від достовірної на суму 72 000, 00 гривень.

Крім того, ОСОБА_1 у декларації за 2017 рік зазначив відомості про своє фінансове зобов`язання у розмірі 100 000 доларів США перед ОСОБА_2 , яке виникло в нього з 11.06.2015 на підставі договору позики. На підтвердження зазначеного суб`єктом декларування надано копію договору позики від 11.06.2015.

Згідно цього договору, ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 кошти у сумі 106 000 доларів США, ще до підписання договору. Згідно пояснень суб`єкта декларування, він отримав позику від ОСОБА_2 під відсотки у сумі 100 000 доларів США, заборгованість у цій сумі залишилась непогашеною.

Інформація, викладена в пояснення суб`єкта декларування щодо суми позики, спростовується пунктом 1 договору позики, а отже і інформація щодо непогашення суми боргу, недостовірні відомості зазначені у декларації відрізняється від достовірної на суму 6000 доларів США або 126 900, 00 гривень, згідно курсу НБУ станом на 31.12.2017.

ОСОБА_1 , при поданні декларації за 2017 рік зазначив завідомо недостовірні відомості, що відрізняються від достовірних на загальну суму 192,264,66 гривень, що перевищує суму від 100 до 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у 2018 році, що є ознаками правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-6 КУпАП, не визнав та пояснив, що прямого умислу на декларування завідомо неправдивих відомостей в нього не було, враховуючи, що різниця між сумами отриманого доходу у вигляді пенсії становить 364,66 гривень і становить арифметичну помилку, про що він зазначив в неодноразових поясненнях НАЗК, однак на момент внесення відповідних відомостей у декларацію, він вважав, що зазначає достовірні відомості. Щодо епізоду, зазначеного в протоколі про отриманий дохід від надання майна в оренду, ОСОБА_1 зазначає, що до декларації ним внесені достовірні відомості про отриманий дохід, оскільки він зазначив реальний дохід, але не зазначив всі джерела доходу, а лише ТОВ «Юридична фірма «Фортіс», враховуючи, що на момент заповнення декларації він не міг знайти договори оренди з ФОП, яким також здавав нежитлове приміщення по АДРЕСА_2, а саме: ФОП ОСОБА_3 - за 60 000 гривень та ФОП ОСОБА_7 - за 12 000 гривень на рік за договорами оренди від 20 червня 2015 року. Однак, під час перевірки НАЗК він поновив і надав з поясненнями копії договорів з 3-ма юридичними і фізичними особами.

Під час заповнення декларації за 2017 рік він вважав за необхідне відобразити достовірний дохід, оскільки основна ціль самої декларації - внесення достовірних відомостей про доходи, а не укривання їх від суспільства.

При цьому, ОСОБА_1 вважає, що посилання НАЗК про те, що ним самостійно не подана податкова звітність до податкового органу за місцем реєстрації, є надуманими, оскільки згідно ст.170.1.2 Податкового кодексу України податковим агентом платника податку - орендодавця під час нарахування доходу від надання в оренду об`єктів нерухомості є орендар, тобто це обов`язок останнього, а не ОСОБА_1 як орендодавця.

Свій обов`язок відобразити свої реальні доходи в декларації він виконав.

Щодо третього епізоду про фінансове зобов`язання, ОСОБА_1 пояснив, що зазначив відомості про своє фінансове зобов`язання у розмірі 100 000 доларів США перед ОСОБА_2 , яке виникло в нього з 11.06.2015 на підставі договору позики. Грошові кошти йому потрібні були для придбання нерухомості по АДРЕСА_2. У договорі позик була зазначена сума з відсотками у розмір 106 000 доларів США, яку він зобов`язаний був повернути протягом трьох місяців в 2015 році, та щомісячно він сплачував ОСОБА_2 відсотки згідно договору і за три місяці виплатив йому 6000 доларів США. За домовленістю з ОСОБА_2 залишилась неповернутою сума позики у розмірі 100 000 доларів США і зі зобов`язання залишалися незмінними і в 2016 і 2017 році, про що він вказував у декларації. 21.02.2018 він повернув ОСОБА_2 борг у сумі 100 000 доларів США, про що ОСОБА_2 вказав у своїй заяві нотаріусу.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 зазначає про внесення ним достовірних відомостей в декларацію за 2017 рік та про відсутність необхідності і умислу, направленого на подання недостовірних відомостей у декларації за 2017 рік. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення складаний поза межами строків, визначених статтею 38 КУпАП, враховуючи його дату складання - 17.10.2019, а результати повної перевірки були встановлені 14.05.2019. Крім іншого, ОСОБА_1 зазначає, що згідно з рішення НАЗК уповноваженій особі ОСОБА_5 було надано доручення повідомити суб`єкта декларування про прийняття рішення та вжити заходів для створення можливості подання ОСОБА_1 декларації за 2017 рік з достовірними відомостями, а доручення складати протокол стосовно нього НАЗК у своєму рішенні не передбачало.

Та в підтвердження своїх показань ОСОБА_1 надав відповідні документи.

Під час судового розгляду справи прокурор вважав, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, оскільки він як державний службовець мав внести достовірні відомості до декларації. Наголошував на тому, що до подання декларації особа має отримати всі відомості про свої доходи для достовірного відображення їх у декларації. ОСОБА_1 нічого не перешкоджало отримати в банку довідку про нарахування пенсії. З приводу не зазначення ФОП по реальній сумі отриманих коштів від надання майна в оренду, то він міг звернутися до НАЗК задля отримання відповідних роз`яснень. З приводу договору позики, то ОСОБА_1 у відповідності до п.51 Роз`яснень, які містяться у вільному доступі на сайті НАЗК, мав вказати повну суму фінансових зобов`язань відповідно до договору у сумі 106 000 доларів США, а не фактичний залишок фінансового зобов`язання у розмірі 100 000 доларів США.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Разом з тим, для кваліфікації діяння за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення конкретного прямого умислу на подання завідомо недостовірних відомостей.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Так, враховуючи пояснення ОСОБА_1 , який в судовому засіданні зазначив, що він відображав достовірні відомості по всіх трьох епізодах, судом встановлено наступне.

Із суб`єктивної сторони адміністративна відповідальність за частиною четвертою статті 172-6 КУпАП настає, лише коли особа діяла з прямим умислом.

Відомості у декларації вважаються недостовірними, лише коли вони не відповідають дійсності.

Щодо різниці суми нарахованої пенсії судом приймається його пояснення про арифметичну помилку, яка виникла в результаті перерахунків пенсії, що не підтверджує наявність умислу.

Щодо невірної суми грошових коштів, отриманих внаслідок здачі майна в оренду, то зазначене твердження в протоколі спростовується наданими ОСОБА_1 чинними договорами оренди нежилих приміщень від 20.06.2015 року, укладених між ОСОБА_1 , відповідно до якого була встановлена ціна за орендну плату у сумі 5000 гривень на місяць, та ФОП ОСОБА_3 , та між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_7 , відповідно до якого була встановлена ціна за орендну плату у сумі 1000 гривень на місяць, що підтверджує його твердження про відображення достовірної інформації, враховуючи, що на нього як на орендодавця законом не покладається обов`язок щодо податкової звітності, оскільки згідно ст.170.1.2 Податкового кодексу України податковим агентом платника податку - орендодавця під час нарахування доходу від надання в оренду об`єктів нерухомості є орендар, таким чином, судом не вбачається умислу на подання завідомо недостовірних відомостей по цьому епізоду.

Щодо епізоду, пов`язаного з фінансовими зобов`язаннями ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 , відповідно до п.51 Роз`яснень НАЗК щодо заповнення декларації, які носять лише рекомендаційний характер, дійсно, у розділі «Фінансові зобов`язання» має бути відображено ті фінансові зобов`язання, які є дійсними станом на останній день звітного періоду, згідно яких ОСОБА_1 мав зазначити у відповідному рядку у декларації фінансові зобов`язання перед ОСОБА_2 фінансові зобов`язання у розмірі, визначеному договором. Як вбачається з декларації за 2017 рік ОСОБА_1 вказано суму фінансового зобов`язання у розмірі 100 000 доларів США, проте зазначене не свідчить про наявність у ОСОБА_1 прямого умислу на подання завідомо недостовірних відомостей, враховуючи пояснення в судовому засіданні самого ОСОБА_1 та нотаріально посвідчені поясненнями ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 до 11.09.2015 повернув йому 6 000 доларів США та копією нотаріально посвідченої заяви від 21.02.2018 про повне повернення позики у сумі 106 000 доларів США. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено у ОСОБА_1 будь-якого умислу на подання завідомо недостовірних відомостей у декларації.

Крім того, суд вважає слушними доводи ОСОБА_1 з приводу складення протоколу про адміністративне правопорушення поза межами строку, визначеному в частині третій статті 38 КУпАП.

У відповідності із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ у справах «Малофаєва проти Росії», рішення від 30.05.2013р., та «Карелін проти Росії», рішення від 20.09.2016р., ЄСПЛ серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготовитися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, враховуючи обставини справи, які вказують на відсутність у ОСОБА_1 умислу щодо подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що виключає склад адміністративного правопорушення,за обставинами, викладеними в протоколі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 280, 283, 288 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А.В. Кваша