Житомирський апеляційний суд
Категорія ч.1 ст.483 МКУ Доповідач Шевченко В. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Шевченко В.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Білоус Т.А.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 22.01.2019 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Глухи Старовижівського району Волинської області, проживаючого по АДРЕСА_1,

за участю представника Житомирської митниці ДФС Кондратюка А.В.,

В С Т А Н О В И В:

згідно постанови Богунського районного суду м. Житомира від 22.01.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 99731(дев'яносто дев'ять тисяч сімсот тридцять одна) гривня 63 копійки, з конфіскацією транспортного засобу - автомобіля марки «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Богунського районного суду м. Житомира від 22.01.2019 року, ухвалити нову, якою провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України закрити.

Повернути йому вилучений транспортний засіб - автомобіль марки «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, та всі документи, що були вилучені.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що постанова районного суду є необґрунтованою, незаконною, винесена без достатніх правових підстав

Зазначає, що про те, що довіреність підроблена, нічого не знав та про це не знали і працівники митних органів, так як вони декілька разів по цій довіреності пропускали його за межі України та при в'їзді назад ніяких підозр про недійсність довіреності у них не виникало.

Послався на те, що митницею не було надано доказів, які б однозначно свідчили, що при перетині кордону, подаючи документи, він розумів і усвідомлював, що вчиняє незаконне переміщення за підробленою довіреністю.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 повторно не з'явився.

Відповідно до ч.4 ст.526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Враховуючи, що про час та місце розгляду справи ОСОБА_2 своєчасно повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням та телефонограмою ( а.с.62,63), просив розглянути справу у його відсутність (а.с.64), апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Заслухавши представника митниці Кондратюка А.В., який заперечував проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.6 ст.530 МК України перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.245,278,280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.483 МК України, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.

Так, за змістом ч.1ст.483 МК України відповідальність наступає у випадку переміщення або вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та його притягнуто до відповідальності за ч.1ст.483 МК України незаконно, апеляційний суд визнає безпідставними.

Обґрунтованість висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про порушення митних правил №1897/10100/18 від 07.08.2018року, згідно якого 01.08.2018 об 11 годині 03 хвилини в пункті пропуску "Виступовичі" м/п "Північний" Житомирської митниці ДФС при проведенні митного контролю легкового автомобіля марки «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, який слідував з Республіки Білорусь в Україну під керуванням громадянина України (резидента) ОСОБА_2 встановлено, що останній подав до митного контролю наступні документи: закордонний паспорт громадянина України FL 901654; реєстраційний талон на транспортний засіб №1393514; підроблене доручення «UPOWAZNIENIE NOTARIALNE» (Rep. А №5928/2018), засвідчене від імені нотаріуса ANDRZEJ ORLOWSKI w MINSK MAZOWIECKI(а.с.1-4).

Згідно відповіді нотаріуса ANDRZEJ ORLOWSKI вбачається, що доручення «UPOWAZNIENIE NOTARIALNE» на право управління транспортним засобом «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1 громадянину ОСОБА_2 не видавалась, а «нотаріальне доручення», справа А №5928/2018, містить велику кількість помилок, а тому не є автентичним, у зв'язку з чим нотаріус просить вважати цей документ сфальсифікованим, в тому числі і його підпис та печатки. (а.с. 17, 23).

Таким чином, ОСОБА_2 надав до митного оформлення довіреність на право користування транспортним засобом, який має ознаки підробки.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких занесені неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.

Отже, своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги ч.1 ст.483 МК України.

Є неспроможними і доводи апелянта про те, що він не мав умислу на порушення митного законодавства України, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами адміністративної справи.

Відповідно до ст. 265 МК України на особу, яка не є власником транспортного засобу, покладається обов'язок подання довіреності про переміщення транспортного засобу через митний кордон України, і саме ОСОБА_2 несе повну відповідальність за достовірність даних, що подаються митниці.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, під час судового розгляду у суді першої інстанції ОСОБА_2 надав копію договору купівлі-продажу, згідно якого він 22 червня 2018року придбав у власність автомобіль «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, проте працівникам митниці як підставу переміщення вказаного транспортного засобу, цей договір не надав ( а.с.41).

Разом з тим, надаючи 01 серпня 2018року до митного контролю під час транзиту через митну територію України доручення ( з перекладом на російську мову) на право керування автомобілем «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, ОСОБА_2 був обізнаний, що зазначений у ній як власник вказаного транспортного засобу громадянин Польщі ОСОБА_5, власником цього автомобіля на той час не являвся.

Тому посилання апелянта на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.483 КУпАП, з викладених в апеляційній скарзі мотивів, є неспроможними.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_2, відповідає вимогам ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення в межах санкції ч.1ст.483 МК України, та визначено судом першої інстанції з урахуванням обставин справи та даних про особу правопорушника.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, надав належну правову оцінку кожному доказу з точки зору їх достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В апеляційній скарзі не наведено інші, не досліджені судом докази, якими б спростовувались висновки суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.

Керуючись ст.294 КУпАП, ст.ст.529, 531 МК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 22.01.2019 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.Ю.Шевченко