Справа №431/428/19
Провадження № 3/431/37/19
Постанова

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року м. Старобільськ

Суддя Старобільського районного суду Луганської області Воронкін О.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з СРПП Старобільського ВП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно по протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 032504 від 06.01.2019 року, складеного поліцейським СРПП Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області 06.01.2019 року о 23 год. 45 хв. капралом поліції ОСОБА_2, в смт. Новопсков, Луганської області ОСОБА_1, керував автомобілем VOLKSWAGEN SHARAN, номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху. Медичний огляд в установленому порядку пройшов.

ОСОБА_1 надав суду письмове заперечення, в якому просив провадження у справі закрити, у звязку з чисельними порушеннями, допущеними поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, відсутності належних та допустимих доказів, а саме показів свідків даного адміністративного правопорушення, акту медичного свідоцтва про державну реєстрацію та свідоцтва про перевірку технічного засобу, яким здійснювалася перевірка на стан алкогольного спяніння.

Дослідивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею ст. 130 КУпАП ч. 1 зазначено: керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 266 КУпАП чітко встановлений порядок огляду водія на стан алкогольного спяніння, відповідно до якого він проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного спяніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Відповідний порядок передбачений і Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735. Пунктом 6 р. І вказаної Інструкції зазначено, що огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку), а пунктом 7 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Вказаний порядок ПСРПП Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області капралом поліції ОСОБА_2, був порушений. На місті зупинки транспортного засобу ОСОБА_1, не було запропоновано пройти огляд на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, останній був доставлений відразу до медичного закладу, у порушення зазначеного порядку.

Крім того, відповідно до п. п. 2, 3 р. І Інструкції, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. В протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 032504 від 06.01.2019 року, особою, якою його складено, не зазначено, які із вказаних ознак послугували підставою для того, щоб вважати, що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного спяніння.

Пунктом 9 розділу II інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, а відповідно до п.8 розділу II зазначеної інструкції, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. В матеріалах провадження відсутнє передбачене Інструкцією направлення для проведення відповідного огляду.

За результатами медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складається акт медичного огляду. Використання в закладах охорони здоровя для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно ст. 255 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. З матеріалів справи вбачається, що медичний огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції проводився приладом АлкоФор 505, але будь яка інформація про сертифікацію даного приладу та про перевірку робочого стану відсутня.

На підставі акту медичного огляду видається висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 4) до Інструкції, а в матеріалах справи про адміністративне правопорушення представлений висновок (додаток 4), який не відповідає вимогам діючої Інструкції.

Відповідно до пункту 22 розділу III інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними. Такі ж вимоги встановлені і ст. 266 КУпАП, відповідно до якої огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведеної з порушенням вимог цієї статті, вважаються недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 032504 від 06.01.2019 року вбачається, що свідками вчинення адміністративного правопорушення, а саме керування ОСОБА_1, автомобілем VOLKSWAGEN SHARAN, номерний знак ВВ 2316ВХ, з ознаками алкогольного спяніння є ОСОБА_3, та ОСОБА_4, котрі є працівниками Новопсковського РТМО , але їх підписи як свідків в протоколі відсутні, також до протоколу не додано їхніх письмових пояснень щодо даного адміністративного правопорушення. Таким чином, на думку суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не могли бути безпосередніми свідками вчинення ОСОБА_1, правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, відсутність їхніх підписів та письмових пояснень не можуть розцінюватись судом як доказ винуватості ОСОБА_1, у вчинені зазначеного адміністративного правопорушення.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», розяснено судам, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП . У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 55 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (тоді як замінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» на даний момент не набрало законної сили, але суд погоджується з позицією суддів ЄСПЛ, викладеною в цьому рішенні.

Крім цього, суд також враховує те, що відповідно до ст. 265-2 КУпАП в разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення передбачене ст. 130 КУпАП працівник поліції тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку…, про що робиться відповідний запис в протоколі

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення відповідний запис відсутній, як і відсутній в матеріалах справи протокол про затримання або блокування транспортного засобу, чи передачу його іншій особі.

З урахуванням вище наведеного, численних порушень допущених поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а також обставин і фактів встановлених в судовому засіданні, вина ОСОБА_1, у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП є недоведеною, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.38, п.1 ч. 1 ст.247, ст.ст.266,283-285,294 КУпАП, суддя

Постановив:

Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суд Луганської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя О.А. Воронкін