Справа № 635/8785/19
Провадження № 3/635/3134/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року смт Покотилівка Харківська область

Харківський район

Суддя Харківського районного суду Харківської області Шинкарчук Я.А., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 204-1 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Росії, уродженця Бєлгородської області, Росія, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

в с т а н о в и в:

Помічником начальника впс «Веселе» з адміністративно юрисдикційної діяльності ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 458972 від 27 листопада 2019 року згідно якого, прикордонним нарядом прикордонний патруль спільно з співробітниками СБУ в районі ІПЗ 1112 на напрямку н.п. Пильна (Укр) Вергелівка (РФ) за 20 м від державного кордону був виявлений та затриманий громадяни Росії (зі слів) ОСОБА_1 який на транспортному засобі «УАЗ» без номерних знаків намагався незаконно поза пунктом пропуску перетнути державний кордон та перемістити товари народного споживання з території України на територію РФ. Чим порушив статтю 22 ЗУ « Про правовий статус іноземців та ОБГ», та статтю 9 ЗУ «Про державний кордон». За що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 204-1 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому обставини викладені в протоколі визнав.

Суд, вислухавши пояснення притягуваної особи, дослідивши докази по справі приходить до наступного.

Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підтверджується доказами, що містяться в справі про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 458972 від 27 листопада 2019, фото таблицею до протоколу, схемою обстановки на дільниці впс «Веселе» Харківського прикордонного загону станом на 27 листопада 2019 року, посвідкою на постійне проживання, протоколом про адміністративне затримання від 27.11.2019 року, письмовими поясненнями військовослужбовця в/ ч 9951 ОСОБА_3 ,

Отже, даючи оцінку зібраним доказам в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204-1 КУпАП, тобто спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

В силу статей 34, 35 КУпАП судом не встановлено обставин, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність ОСОБА_1 .

Згідно частиною першою статті 204-1 КУпАП передбачено, що перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

При накладення стягнення суд, враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступень його вини, а тому вважає необхідним та достатнім для виховання притягуваного та запобігання вчинення ним нових правопорушень накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Вирішуючи питання щодо конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, суд приходить до наступного.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно статті 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

Так, 17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є неві`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно статті 1 Протоколу №1 до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до вимог частини першої статті 29 КУпАП конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

При цьому, матеріали справи не містять жодного доказу, кому саме належить транспортний засобів, яким ОСОБА_1 здійснював перевезення товарів.

З огляду на вищезазначене, вважаю, що відносно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення у вигляді штрафу, передбачене частиною першою статті 204-1 КУпАП, без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, оскільки немає відомостей кому належить транспортний засіб «УАЗ» без номерних знаків.

Відповідно до вимог статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, в розмірі, передбаченому пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 24, 27, 33, 34, 35, 40-1, ч. 1 ст. 204-1, 221, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Росії, уродженця Бєлгородської області, Росія, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частино 1 статті 204-1 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок, без конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Росії, уродженця Бєлгородської області, Росія, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Суддя Я. А. Шинкарчук