ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/215/19 Справа № 194/2017/18 Суддя у 1-й інстанції - Солодовник І. С. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 січня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, але фактичного проживаючого за адресою АДРЕСА_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 23.12.2018 року о 01-50 годині, по вул. Пушкіна в м. Тернівка Дніпропетровської області, всупереч вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем «BMW», д/з НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини роту), від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що постанова винесена з грубим порушенням норм процесуального права. Вказує на те, що він в загалі не керував транспортним засобом. З акту огляду на стан алкогольного сп'яніння, не можливо встановити, коли він був складений і чи відповідає дата його складання 23.12.2018 року. Диск наявний в матеріалах справи не є належним та допустимим доказом, та не підтверджує факт керування автомобілем. Також вказує на те, що він не отримував жодної повістки про розгляд справи, та будучи юридично не обізнаною людиною, написав заяву, про визнання своєї вини та розписку про отримання копії судового рішення, хоча постанову так і не отримав.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити з підстав викладених у ній.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши захисника та особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що суд не викликав ОСОБА_1 для розглянув справу, є такими що матеріалами справи не знайшло свого підтвердження.

Наявними матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи відносно нього, та надав письмову заяву, яка зареєстрована штампом вхідної канцелярії від 10.01.2019 року, в якій останній визнає вину в повному обсязі та не заперечує проти накладення на нього адміністративного стягнення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він будучи юридично не обізнаною особою, не знав, що він пише, не беру до уваги, оскільки відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Крім того, матеріалами справи не знайшло свого підтвердження, що зазначені пояснення були надані ним під будь-яким тиском.

Посилання ОСОБА_1 на те, що судом було порушено його права, передбачені ст. 268 КупАП, також спростовуються його власною заявою, в якій він власноруч зазначає, що з правами передбаченими ст. 268 КупаП, ознайомлений в повному обсязі. Крім того, будь яких клопотань під час розгляду справи щодо призначення йому захисника, або допиту свідків, заявлено не було.

В даному ж випадку, ОСОБА_1 було забезпечено право на апеляційний перегляд справи, що є одним з основних засад судочинства, встановлених статтею 129 Конституції України, та оскарживши постанову по справі про адміністративне правопорушення, в апеляційній скарзі виклав свої письмові пояснення, щодо інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД БД 274185 від 23.12.218 року, який складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; рапортом працівника поліції, де викладені фактичні обставини скоєння ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення а також те, що у водія були ознаки алкогольного сп'яніння, а саме - запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння обличчя; поясненнями свідків ОСОБА_4,ОСОБА_5 в присутності яких, ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився, за зовнішніми ознаками перебував в стані алкогольного сп'яніння (запах з порожнини роту, млява мова); актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1, від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об'єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що акт огляду та відеозапис не є допустимим та належним доказом, не заслуговують на увагу, оскільки суд у відповідності до ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Інших доказів відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 січня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун