КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Обухівського районного суду Київської області від 4 червня 2019 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,працюючого на посаді пакувальника ТОВ «АЕРОК», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 12 березня 2019 року об 11 годині в м. Корсунь-Шевченківський Корсунь-Шевченківського району Черкаської області по вул. Шевченка керував автомобілем марки «ВАЗ 2106» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тим самим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що 12 березня 2019 року він керував вказаним автомобілем на вул. Шевченка в м. Корсунь-Шевченківський та був зупинений працівниками поліції, але чому останні вирішили, що він перебуваю в стані алкогольного сп`яніння, апелянту невідомо. Як вказує апелянт, він пояснив працівникам поліції, що вживав невелику кількість спиртного, але не на момент події, а в 17 годин 11 березня 2019 року, тобто, напередодні, і тому не може перебувати в стані алкогольного сп`яніння. Працівники поліції запропонували проїхати до медичного закладу для проведення освідування. Він не відмовлявся від проходження освідування, однак, вказав на той факт, що в автомобілі в якості пасажирів перебували дружина та малолітні діти 2-х та 6 років, а на вулиці температура нижче 0 градусів, і тому він не міг покинути в автомобілі дружину і дітей. Працівники поліції не зважали на такі обставини і розцінили це як відмову від проходження освідування.

Також апелянт посилається на те, що в постанові суду в резолютивній частині не вказано, що позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік є додатковою мірою мого покарання. Ця міра покарання може бути як основною так і додатковою. В постанові суду ця міра покарання є основною, а тому, на думку апелянта, він не може бути притягнутим до адміністративної відповідальності двічі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування постанови місцевого суду, як і не знаходить підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 , суд послався на дані, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, письмові пояснення ОСОБА_1 , наявні у матеріалах справи (ас. 15-16).

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , 12 березня 2019 року об 11 годині в м. Корсунь-Шевченківський Корсунь-Шевченківського району Черкаської області по вул. Шевченка водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2106» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тим самим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 2).

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , наданими на місці зупинки, 11 березня 2019 року у вечірній час він випив пляшку пива і близько 100 грам горілки. 12 березня 2019 року він прямував на власному автомобілі в м. Корсунь-Шевченківський та був зупинений поліцією за порушення ПДР України. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків (ас. 5).

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до вказаних нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що не поїхав до медичного закладу, оскільки в автомобілі перебували його дружина та діти, і вони прямували по справах. Про те, що він відмовився від проходження огляду, є його помилкою. Свідки поді бачили, що він ( ОСОБА_1 ) перебував в адекватному стані, але відмовився від проходження огляду з особистих причин в присутності свідків.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, серед іншого, передбачена адміністративна відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, сукупністю наявних та досліджених судом доказів встановлено, що ОСОБА_1 порушено п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що він о 17 годині 11 березня 2019 року вживав невелику кількість алкогольних напоїв і на момент події не міг перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а відмова пов`язана з певними обставинами, які виникли безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу, не ґрунтуються на даних, які наявні в матеріалах справи та спростовуються первинними поясненнями ОСОБА_1 , який без будь-яких застережень зазначив про відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що в постанові суду в резолютивній частині не вказано, що позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік є додатковою мірою покарання, тобто, вона є основною, а тому він не може бути притягнутим до адміністративної відповідальності двічі, є необґрунтованими, оскільки санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено тільки адміністративне стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, постанова місцевого суду є законною, вмотивованою, обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Обухівського районного суду Київської області від 4 червня 2019, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва