3/758/4667/19 Категорія
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2019 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Отвіновський П. Л., з участю прокурора Київської місцевої прокуратури №7 Павліченко В.О., та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту внутрішньої безпеки Київського міського управління Національної поліції України, у справі про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статті 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , після звільнення з посади поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону патрульної поліції № 2 управління поліції в метрополітені ГУ НП у місті Києві, будучи особою, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, тобто суб`єктом декларування, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, згідно підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин 07 червня 2019 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що дійсно обіймав посаду поліцейського і при звільненні йому роз`яснили необхідність подати декларацію за 2018 рік до 01 квітня 2019 року, однак через сімейні клопоти та досить тривалий час, який минув з моменту звільнення, він забув про необхідність вчинення таких дій. Отримавши лист НАЗК, в якому зазначалось, що він не подав декларацію після звільнення, тому повинен протягом десяти днів з дня отримання вказаного повідомлення вчинити такі дії, 07 червня 2019 року задекларував отримані доходи за 2018 рік.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, оскільки вважає, що його вина підтверджується зібраними по справі доказами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що зібраними та дослідженими по справі доказами підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 з 29 квітня 2016 року по 03 серпня 2018 року обіймав посаду поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону патрульної поліції № 2 управління поліції в метрополітені ГУ НП у місті Києві, про що свідчать відповідно надана біографічна довідка, витяги з наказів ГУ НП у місті Києві № 359 о/с від 29 квітня 2016 року, та № 791 о/с від 03 серпня 2018 року.

Таким чином, ОСОБА_1 був суб`єктом декларування, та суб`єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, згідно підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини 1 статті 3 Закону, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно з підпунктом 3 пункту 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10 червня 2016 року, декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 , як суб`єкт декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, виконав покладений на нього вимогами абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» обов`язок 07 червня 2019 року, тобто з порушенням визначеного строку.

Поважних причин пропуску вищезазначеного строку під час розгляду даного матеріалу не встановлено.

Таким чином, своїми діями, які виразились в несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно з ст. 280 КУпАП, обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність, не встановлено.

З врахуванням характеру вчиненого адміністративного правопорушення, вважаю за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Окрім цього, стягненню з ОСОБА_1 підлягає судовий збір, згідно вимог ст. 40-1 КУпАП, яка передбачає, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ст.ст. 40- 1, 294, 307, 308 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 384 гривні 20 копійок.

Штраф має бути сплачений добровільно не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу після набрання нею законної сили, а в разі оскарження постанови, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Згідно ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу, та витрати на облік правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання становить три місяці з моменту набрання нею законної сили.

В разі оскарження постанови, відповідно до ст. 291 КУпАП, перебіг строку давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови, відповідно до ст. 301 КУпАП, перебіг вказаного строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом десяти днів з дня її винесення.

Скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя П. Л. Отвіновський