Справа № 234/247/19
Провадження № 3/234/312/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Чернобай А.О., розглянувши матеріали, направлені із Батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого заступником начальника відділу ПАТ "ЕМСС", проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, бул. КраматорсьукийАДРЕСА_1,

якому розяснені право на відвід, права та обвязки, передбачені ст. 268 КУпАП,-

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

16.06.2018 року о 16 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 на автодорозі Добропілля - Лиман, яка є головною дорого, на перехресті з автодорогою м. Лиман - М. Горлівка, яка є другорядною дорогою, рухався по другорядній дорозі, керуючи автомобілем Hyundai Elantra, номерний знак НОМЕР_2, не надав перевагу у русі, внаслідок чого з ним скоїв зіткнення транспортний засіб Renault Duster, номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, який рухався по головній дорозі Добропілля - Лиман. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та громадянин ОСОБА_2 тілесні ушкодження, чим було завдано матеріальні збитки.

Таким чином, діями водія ОСОБА_1 було порушено п. 16.11 ПДР.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав та суду пояснив, що 16.06.2018 року він виїхав на відпочинок на базу відпочинку "Варадеро". Повертаючись з відпочинку десь приблизно о 16.00 годині він зупинився перед знаком 2.1 "дати дорогу", який знаходився десь на відстані 10 - 15 км до перехрестя з дорогою, на яку він планував виїхати. На цієї відстані він не бачив автомобілів ні з правого, та ні з лівого боку. Десь зі швидкістю 5 - 7 км/год він продовжив рух, під'їжджаючи до дороги, він побачив автомобіль, тоді він прискорив швидкість, щоб виїхати на свою полосу дороги. Зіткнення автомобілів було на полосі його руху, вважає, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 в'їхав в його автомобіль. Просив закрити провадження відносно нього.

Захисник ОСОБА_3 у судовому засіданні просив провадження відносно ОСОБА_1 закрити. Вважає, що слідчий не в повному об'ємі провів досудове розслідування, а тому на теперішній час вони оскаржують постанову про закриття кримінального провадження. Зіткнення автомобілів відбулося вже на полосі руху автомобіля, під керуванням ОСОБА_1

Проаналізувавши обставини справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1, його захисника, оцінивши докази у їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи

заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У судовому засіданні встановлено, що 30.12.2018 року постановою слідчого Лиманського ВП Слов'янського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000117 від 12.09.2018 року закрито на підставі ст. 284 ч. 1 п. 2 КПК України, у зв'язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

04.01.2019 року було складено протокол у відношенні ОСОБА_1 по ст. 124 КУпАП.

Процесуальна форма та зміст протоколу відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.

Адміністративним правопорушенням згідно ст. 124 КУпАП визнається порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно пунктів 1, 2, 3 висновку судової автотехнічної експертизи № 2/19-420 від 27.12.2018 року з технічної точки зору, у дорожній обстановці що склалася, водій автомобіля марки Hyundai Elantra, номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_1, для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був перед початком руху автомобіля на перехресті, переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху та перед виїздом на перехрестя з другорядній дороги на головну, з урахуванням вимог дорожнього знака 2.1 ПДР України - дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, тобто діяти відповідно до вимог п. 10.1 та п. 16.11 Правил дорожнього руху України.

З технічної точки зору, у розглянутій дорожній ситуації, водій автомобіля марки Hyundai Elantra, номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_1, виконуючи вимоги п. 10. 1 тп п. 16.11 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти дану дорожньо - транспортну пригоду.

Оскільки в умовах розглянутої дорожньо - транспортної пригоди, водій автомобіля марки Hyundai Elantra, номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_1, не переконавшись в безпеці своїх дій розпочав рух автомобілю на перехресті, що привело до виникнення аварійної ситуації та її переростання в ДТП - зіткненню з автомобілем марки Renault Duster, номерний знак НОМЕР_3, що рухався головною дорогою, то з технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, дії водія автомобіля марки Hyundai Elantra, номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_1, не відповідали вимогам п. 10.1 та п. 16.11 Правил дорожнього руху України, та знаходилися в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо - транспортної пригоди, оскільки він, виконуючи вимоги вищезгаданих пунктів Правил дорожнього руху України мав можливість запобігти дану дорожньо - транспортну пригоду.

Згідно п. 10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 16.11 Правил дорожнього руху України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Вина водія ОСОБА_1 у вказаному правопорушенню знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, висновком судової автотехнічної експертизи № 2/19-420 від 27.12.2018 року.

Невизнання провини правопорушником ОСОБА_1, суд розцінює як спосіб захисту останнього і можливість уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки його пояснення спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 дійсно порушив п. 16.11 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції статті 124 КпАП України, у виді штрафу в доход держави.

Також приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень порушником, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно до ст. 401 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 384,20грн.

Керуючись ст.ст. 33, 401, ст. 124 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1у скоєнні адміністративного правопорушення по ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення України.

ОСОБА_1піддати адміністративному покаранню у вигляді накладення штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривен.

Стягнути з ОСОБА_1на користь держави судовий збір у сумі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя