Номер провадження: 33/813/1041/19
Номер справи місцевого суду: 495/4161/19
Головуючий у першій інстанції Савицький С. І.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

за участю: ОСОБА_1 . та його адвоката Піскуна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Піскуна Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 травня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №000339 від 11.04.2019р., відповідальний за промисел ОСОБА_1 11 квітня 2019 року о 04.00 год. здійснював лов риби у Дністровському лимані на території Нижньодністровського національного природного парку на відстані 100-600 метрів від берега, промисловими знаряддями лову сітками в кількості 12 штук та виловив при цьому риби: короп - 25 шт., карась - 61 шт., товстолоб - 1 шт., лящ - 1 шт., оселедець - 11 шт., чим заподіяв шкоду природним комплексам. Такими діями ОСОБА_1 порушив ст. 61 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та вимоги ст. ст. 7, 21, 9-1, 64-«е» Закону України «Про природно-заповідний фонд», п. 4.3.1 Положення про Нижньодністровський національний природний парк №202, п. 6.1.1 Правил Промислового рибальства в басейні Чорного моря, п. 42 Режиму рибальства в басейні Чорного моря у 2019 році, відповідальність за що передбачена ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ч. 4 ст. 85 КУпАП (а. с. 3).

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 травня 2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень на користь держави з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення, які є приватною власністю порушника, та незаконно добутих об`єктів тваринного світу (а. с. 13-14).

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, 11 липня 2019 року адвокат Піскун О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 травня 2019 року є незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати вказану постанову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 здійснював промисел у передбаченому законом порядку на користь ТОВ «Кристал Південь» на території Дністровського лиману, не перетинаючи межу заповідного парку, а відстань 100-600 м. від берега, що зазначена в протоколі є орієнтовною, оскільки на воді будь яких буїв чи інших інформаційних знаків, з яких можна визначити межу парку не встановлено. Також зазначено, що вилов риби на території парку підпадає під склад адміністративного правопорушення за ст. 91 КУпАП, а не за ч. 4 ст. 85 КУпАП.

Крім того, адвокат Піскун О.В. в інтересах ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 травня 2019 року, мотивуючи тим, що справа була розглянута за відсутності ОСОБА_1 , про місце та час розгляду справи він не сповіщався, участі в розгляді справи не приймав. Про наявність оскаржуваної постанови суду дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень, тому він не мав можливості оскаржити постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення (а. с. 19-25).

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Згідно вимог ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відмітка у справі.

З матеріалів справи вбачається, що даних про своєчасне сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи матеріали справи не містять. Також матеріали справи не містять даних отримання апелянтом копії оскаржуваної постанови суду.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні в клопотанні доводи, та те, що суд першої інстанції, розглянувши справу за відсутності ОСОБА_1 , обмежив його право на доступ до правосуддя та реалізацію права на захист, вважаю за необхідне визнати причини пропуску строку поважними та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 травня 2019 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Піскуна О.В., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та накладаючи на нього відповідне стягнення суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Судове рішення повинно бути ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та його вина доведена доказами наявними в матеріалах справи. Однак апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Апеляційним судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення №000339 від 11.04.2019р., відповідальний за промисел ОСОБА_1 11 квітня 2019 року о 04.00 год. здійснював лов риби в Дністровському лимані на території Нижньодністровського національного природного парку на відстані 100-600 метрів від берега, промисловими знаряддями лову сітками в кількості 12 штук та виловив при цьому риби: короп - 25 шт., карась - 61 шт., товстолоб - 1 шт., лящ - 1 шт., оселедець - 11 шт., чим заподіяв шкоду природним комплексам. Такими діями ОСОБА_1 порушив ст. 61 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та вимоги ст. ст. 7, 21, 9-1, 64-«е» Закону України «Про природно-заповідний фонд», п. 4.3.1 Положення про Нижньодністровський національний природний парк №202, п. 6.1.1 Правил Промислового рибальства в басейні Чорного моря, п. 42 Режиму рибальства в басейні Чорного моря у 2019 році, відповідальність за що передбачена ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ч. 4 ст. 85 КУпАП (а. с. 3).

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ділянки суші та водного простору, природні комплекси й об`єкти, які мають особливу екологічну, наукову, естетичну і економічну цінність і призначені для збереження природної різноманітності, генофонду видів тварин і рослин, підтримання загального екологічного балансу та фонового моніторингу навколишнього природного середовища, вилучаються з господарського використання повністю або частково і оголошуються територією чи об`єктом природно-заповідного фонду України. До складу природно-заповідного фонду України входять державні заповідники, природні національні парки, заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні та зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва, заповідні урочища. Порядок організації, використання і охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду, додаткові їх категорії визначаються законодавством України.

Вимоги ст. ст. 7, 9-1, 21, 64-«е» Закону України «Про природно-заповідний фонд» визначають правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів.

Природно-заповідний фонд становлять ділянки суші і водного простору, природні комплекси та об`єкти яких мають особливу природоохоронну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність і виділені з метою збереження природної різноманітності ландшафтів, генофонду тваринного і рослинного світу, підтримання загального екологічного балансу та забезпечення фонового моніторингу навколишнього природного середовища.

Згідно п. е ч. 2 ст. 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд» відповідальність за порушення законодавства про природно-заповідний фонд несуть особи, винні у порушенні вимог щодо використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Пунктом п. 4.3.1 Положення про Нижньодністровський національний природний парк, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №321 від 19.06.2009р. (у редакції наказу Мінприроди №202 від 13.06.2018р.) встановлено, що заповідна зона призначена для охорони та відновлення найбільш цінних природних комплексів, режим якої визначається відповідно до вимог, встановлених для природних заповідників.

Крім того, вищезазначеним пунктом визначено, яка саме господарська та інша діяльність забороняється на території заповідної зони, оскільки суперечить цільовому призначенню цієї зони або порушує природний розвиток процесів та явищ і створює загрозу шкідливого впливу на її природні комплекси та об`єкти.

Відповідно до п. 6.1.1. Правил промислового рибальства в басейні Чорного моря, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 164 від 08.12.1998р., при здійсненні промислу водних живих ресурсів, здійснювати промисел згідно з Правилами, Режимом рибальства в Чорному морі та іншими вимогами законодавства з питань охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів. Не перевищувати обсягів виділених їм квот водних живих ресурсів.

Згідно вимог п. 42 Режиму рибальства в басейні Чорного моря у 2019 році, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №6 від 09.01.2019р., спеціальне використання в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд України» згідно з режимами цих територій та об`єктів, визначених у положеннях про них та в проектах організації територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Наукові лови у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюються відповідно до наукових програм науково-дослідних (наукових) установ, погоджених відповідними спеціальними адміністраціями територій та об`єктів природно-заповідного фонду і схвалених Міністерством екології та природних ресурсів України.

Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється в межах ліміту та на підставі дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Користувачі водних біоресурсів повинні бути ознайомлені з режимом територій та об`єктів природно-заповідного фонду та особливими умовами використання водних біоресурсів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №000339 від 11.04.2019р., ОСОБА_1 здійснював лов риби в Дністровському лимані на території Нижньодністровського національного природного парку на відстані 100-600 метрів від берега, промисловими знаряддями лову сітками, чим заподіяв шкоду природним комплексам.

Згідно аналізу вищеперерахованих норм законодавства, які ставляться в провину ОСОБА_1 та суті адміністративного правопорушення зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення №000339 від 11.04.2019р., ОСОБА_1 порушив правила охорони та використання території та об`єктів природно-заповідного фонду, оскільки здійснював лов риби в заповідній зоні Дністровського лиману на території Нижньодністровського національного природного парку.

При цьому, диспозиція ч. 4 ст. 85 КУпАП встановлює відповідальність за грубе порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову).

Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП виражається в грубому порушенні правил рибальства, а саме рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову.

Отже, диспозицією ч. 4 ст. 85 КУпАП визначений вичерпний перелік протиправних діянь, за які передбачено адміністративну відповідальність санкцією статті.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП суд мав отримати докази того, що він при здійсненні рибальства застосовував вогнепальну зброю, електрострум, вибухові або отруйні речовини, інші заборонені знаряддя лову або виловив водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), як і у кримінальному провадженні, суд у справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апеляційним судом встановлено, що матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на факт вчинення ОСОБА_1 протиправних діянь визначених диспозицією ч. 4 ст. 85 КУпАП та які б підпадали під ознаки грубого порушення правил рибальства, а рибальство на території природно-заповідного фонду, не відноситься до переліку протиправних діянь, за які передбачено адміністративну відповідальність санкцією статті.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП є передчасним та ґрунтується на припущеннях.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 85 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Піскуна Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 травня 2019 року.

Апеляційну скаргу адвоката Піскуна Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 травня 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 85 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М.Драгомерецький