Провадження № 33/824/457/2019 Доповідач - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Свінціцька О.П., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 грн. 00 коп.

ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за те, що він 25 вересня 2018 року о 11 годині 30 хвилин по проспекту Науки, 50 в м. Києві керував автомобілем «ВАЗ 3210700» номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи в стані наркотичного сп'яніння, ознаками якого були: зіниці ока не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на виявлення стану сп'яніння водій ОСОБА_3 відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій указав, що оскаржувана постанова прийнята без всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. Зазначив, що він погодився пройти огляд на стан сп'яніння у лікаря, однак працівник поліції запропонував йому не їхати на огляд з метою того, щоб не витрачати час, а просто відмовитися від нього. Окрім того, поліцейським було повідомлено, що відмова від проходження огляду на стан сп'яніння не тягне за собою будь-якої відповідальності. Зважаючи на переконання працівника поліції, а також за відсутності будь-яких підстав для недовіри останньому, він погодився, та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у лікаря в присутності двох свідків, будучи впевнений, що вказані дії не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Також апелянт звертає увагу, що ознаки наркотичного сп'яніння, указані в протоколі працівниками поліції є надуманими, так як жодних досліджень з метою виявлення вказаних ознак останні не проводили. Просив скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3, який апеляційну скаргу підтримав, підтвердив викладені в ній доводи і просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до оскаржуваної постанови у вину ОСОБА_3 поставлено вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп'яніння. Підставою для проведення огляду стало те, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння. Між тим, ці висновки судді зроблені на підставі неповно досліджених доказів та внаслідок неналежної оцінки доказів і погодитись із ними не можливо. Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про прядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. За змістом цих нормативних документів водій зобов'язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп'яніння. Цей огляд проводиться у закладі охорони здоров'я. У випадку проведення такого огляду поліцейські зобов'язані доставити особу до відповідного закладу охорони здоров'я.

Із оглянутого відеозапису із нагрудної камери працівника поліції вбачається, що під час з'ясування поліцейськими факту перебування ОСОБА_3 у стані наркотичного сп'яніння, останнім була висловлена фактична згода на проведення огляду на стан сп'яніння. Натомість працівники поліції, в порушення вимог ст. 266 КУпАП та п.9 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не направили та не доставили ОСОБА_3 до найближчого закладу охорони здоров'я, уповноваженого на проведення огляду на встановлення стану наркотичного сп'яніння для проведення відповідного огляду. Суд звертає увагу на те, що вказаний відеозапис є фрагментарним, після того, як ОСОБА_3 погодився пройти огляд, відеозапис переривається, події які відбуваються далі не зафіксовані, лише потім на даному відеозаписі фіксований факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння. Крім того, судом звертається увага на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським були внесені недостовірні дані про наявність у ОСОБА_3 ознак наркотичного сп'яніння. Так, із зазначеного відеозапису вбачається те, що у ОСОБА_3 не було тремтіння рук, відсутні будь-які дані про не реагування очей на світло. Мотиви, із яких поліцейський дійшов до висновку про наявність у ОСОБА_3 ознак наркотичного сп'яніння із зазначеного відеозапису встановити не можливо. Вказані обставини в їх сукупності вказують на те, що фактично працівники поліції спровокували ОСОБА_3 відмовитись від проходження огляду на стан сп'яніння при наявності його волевиявлення на проходження такого огляду у закладі охорони здоров'я.

Відповідно до сталої практики Європейського суду із прав людини, висловленої у чисельних рішення Суду («Енгель та інші про ти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Швидка проти України» та інші) провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП повинне проводитись за процедурою, передбаченою для кримінальних правопорушень. Європейський суд із прав людини виключає можливість притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення, на яке особу підбурили працівники поліції. Так, у рішеннях ЄСПЛ, ухвалених у справах «Тейшейро де Кастро проти Португалії», «Раманаускас проти Литви», «Баннікова проти Російської Федерації» та інших Судом зазначено те, що підбурювання до вчинення правопорушення буде мати місце, коли працівники поліції з метою встановлення правопорушення, тобто зібрання доказів та подальшого притягнення особи до відповідальності впливають на суб'єкта, схиляючи його до вчинення правопорушення, яке в іншому випадку не було би вчинене (зокрема п.55 рішення у справі «Раманаускас проти Литви»). Притягнення особи до відповідальності за правопорушення, вчинене внаслідок підбурювання із сторони поліцейських буде свідчити про порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Оскільки у ході розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння ним було вчинене внаслідок підбурювання із сторони поліцейських, він, із урахуванням зазначеної вище позиції ЄСПЛ, не може бути притягнутий до відповідальності за цією статтею.

При цьому, суд зважає на те, що докази, які були досліджені суддею місцевого суду не можуть бути використані у доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, оскільки ті докази, які здобуті внаслідок підбурювання особи до вчинення правопорушення, відповідно до зазначеної вище практики ЄСПЛ, визнаються недопустимими доказами.

За наведених вище обставин постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року щодо ОСОБА_3 не може визнаватись законною та обґрунтованою, у зв'язку із чим вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв'язку із відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року щодо ОСОБА_3 скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька