Справа 350/1995/18
Номер провадження 3/350/6/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В., з участю секретаря судового засідання Стадник О.С., адвоката Калинія Ю.М., розглянувши матеріали у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, не працюючого, громадянина України, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, який 06 квітня 2018 року притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КупАП, 14 жовтня 2018 року, о 01 годині 03 хвилин, на 149 км. автодороги Київ-Чернігів-Н.Яриловичі, керував автомобілем марки «ВАЗ 2108» д.н.з НОМЕР_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України.

ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав. Суду пояснив, що дійсно був зупинений працівниками поліції, котрі вказували на те, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння, однак він не був п'яним, оскільки алкогольних напоїв не вживає, тому не вважає себе винуватим.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини його винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення повністю доведена виходячи з наступного.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 238467 від 14 жовтня 2018 року, підтверджено, що вказаного дня о 01 годині 03 хвилин, на 149 км. автодороги Київ-Чернігів-Н.Яриловичі, ОСОБА_2 керував автомобілем марки «ВАЗ 2108» д.н.з НОМЕР_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України ( а.с. 6).

Винуватість ОСОБА_2 у повторному протягом року керуванні транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, також доказана:

- постановою судді Славутицького міського суду Київської області від 06 квітня 2018 року (а.с. 1, 2).

- даними, що містяться у висновку № 622 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 жовтня 2018 року (а.с.7).

- актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3);

- даними що містяться в рапорті інспектора взводу №1 роти №4 БУПП в Чернігівській області Нагалюк І.С.(а.с.8).

- переглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що міститься на відеодиску на якому зафіксовано правопорушення ( а.с. 9).

Твердження ОСОБА_2 про те, що він траноспотним засобом не керував та у стані алкогольного сп'яніння не перебував, є надуманими, і також мають єдину мету - уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Ці твердження спростовуються всіма вищенаведеними доказами, які в сукупності підтверджують, факт вчинення ОСОБА_2 даного правопорушення.

Аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності суд вважає, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення доказана, а його неправомірні дії працівником поліції правильно кваліфіковані за ст.130 ч.1 КУпАП, оскільки він повторно протягом року керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини (пункт 137 рішення від 09 січня 2013 року у справі «Волков проти України») строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпечення юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Згідно з ч.1 п.7 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Отже оскільки з часу скоєння правопорушення пройшло більше трьох місяців, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі ч.1 п.7 ст.247 КУпАП.

Підстава з якої закривається провадження в адміністративній справі не є реабілітуючою для ОСОБА_2, тому з останнього слід стягнути в доход держави судовий збір.

Керуючись ст. ст. 38, 247 ч.1 п.7 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 в доход держави 384 гривні 20 копійок судового збору який сплатити на рахунок отримувача № 0001, отримувач коштів ГУК у м. Києві, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача ГУДКСУ в у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд.

Суддя :