Житомирський апеляційний суд
Справа №286/4514/18 Головуючий у 1-й інст. Білоусенко І. В.
Категорія ч. 2 ст. 172-6 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м.Житомир

Суддя судової палати в кримінальних справах Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., прокурора Толочко І.О., правопорушника ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 1726 КУпАП щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, працюючого головним державним інспектором ВМО «Виступовичі» митного посту «Північний» Житомирської митниці ДФС,

встановив:

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 20.12.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 (тисячі сімсот) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 352 гривень 40 копійок.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення «Виступовичі» митного посту «Північний» Житомирської митниці ДФС, який відноситься до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» і є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону у десятиденний строк з моменту отримання доходу на суму, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, письмово не повідомив про це Національне агентство, шляхом внесення відомостей до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства, чим порушив вимоги, передбачені чинним законодавством України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити за відсутністю складу та події правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване притягнення його до відповідальності.

При розгляді справи суд не надав належної оцінки фактичним обставинам справи, а саме тому, що 16.11.2017 року ОСОБА_1 продав транспортний засіб марки «FIAT SCUDO» 1998 року випуску гр. ОСОБА_3 Проте згідно домовленості між покупцем та продавцем, останній виплатив продавцю 50 000 грн. в день укладення договору, а суму 70 000 грн. виплачував рівними частинами по 10 000 грн. до 30 числа кожного місяця, починаючи з грудня 2017 року.

В зв'язку з цим вважає, що він не отримав одноразовий дохід в розмірі, що перевищує 50 прожиткових мінімумів в 2017 році, а тому у нього відсутні суттєві зміни у майновому стані як суб'єкта декларування.

При цьому, в подальшому, після того, як зобов'язання за вказаним договором було виконано в повному обсязі, ОСОБА_1 в 10-ти денний термін подав річну декларацію за 2017 рік.

Зазначає, що під час ознайомлення з матеріалами адміністративної справи виявив, що в протоколі судового засідання за 20.12.2018 року ним нібито зазначено, що вину він визнає повністю Це не відповідає дійсності, оскільки вину в судовому засіданні він не визнавав.

Також судом не було допитано в якості свідка ОСОБА_4, з приводу наявності чи відсутності вказаної вище домовленості, передачі грошових сум та часу їх сплати продавцю.

Вказує, що ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні прокурором у судовому засіданні не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб'єктивної або об'єктивної сторони даного правопорушення. Тобто не встановлені і не доведені вина, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, тощо) та мета інкримінованого йому правопорушення.

Окремо звертає увагу на відсутність у ДЗЕ Національної поліції України в Житомирській області повноважень на здійснення перевірки декларацій.

Викладене свідчить про те, що досудова перевірка у справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення прокурора Толочко І.О. дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги приходжу до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 255 КУпАП передбачено право уповноважених на те посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції) складати протоколи про адміністративне правопорушення за ст.ст. 172-4 - 172-9.

За змістом ч. 2 ст. 251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінюючи повноту виконання судом першої інстанції вимог ст.280 КУпАП, щодо встановлення обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що висновки місцевого суду, викладені в постанові, не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Правопорушення, передбачене ч.2 ст.176-2 КУпАП є правопорушенням, пов'язаним з корупцією.

Суб'єктивна сторона правопорушень, пов'язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, перебуваючи на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення «Виступовичі» митного посту «Північний» Житомирської митниці ДФС, який відноситься до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції) (надалі - Закону), і є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону у десятиденний строк з моменту отримання доходу на суму, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, письмово не повідомив про це Національне агентство, шляхом внесення відомостей до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та які оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства, чим порушив вимоги, передбачені чинним законодавством України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 16.11.2017 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №1845/2017/710139 продав транспортний засіб марки «FІАТ SCUDO» 1998 року випуску, вартістю 120 000,00 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, отримав одноразовий дохід та не подав повідомлення до Національного агентства.

Як пояснював ОСОБА_1, в суді першої та апеляційної інстанції, кошти від продажу автомобіля він отримав не одноразово, в розмірі 120 000 грн., а частинами. В день продажу, йому передали 50 000 грн., а решту 70000 грн., він отримував частинами кожного місяця починаючи з грудня 2017 року, та на підтвердження надав суду відповідну розписку покупця ОСОБА_3 від 16.11.2017 року про зобовязання виплатити 70 000 грн. у встановлені строки (а.с. 60).

Допитаний в апеляційному суді свідок ОСОБА_3, підтвердив пояснення ОСОБА_1 та розповів, що 16.11.2017 між ним ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «FIAT SCUDO» 1998 року випуску. Проте, згідно домовленості між ними, він виплатив ОСОБА_1 одноразово 50 000 грн., в день укладення договору, а суму 70 000 грн. він виплачував щомісячно, починаючи з грудня 2017 року. На підтвердження своїх слів надав розписку ОСОБА_1 про отримання ним повної суми коштів 18.03.2018 року (а.с. 111).

Згідно договору купівлі-продажу №1845/2017/710139 від 16.11.2017 року, вбачається, що ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_3 придбав транспортний засіб «FIAT SCUDO», білого кольору, 1998 року випуску, за суму 120 000 грн.

За змістом п. 2.1. вказаного договору купівлі-продажу транспортного засобу передача транспортного засобу та оплата вартості майна оформляється актом приймання передачі.

В зазначеній угоді відсутні дані про те, що ОСОБА_1 одноразово 16.11.2017 року, отримав у своє розпорядження від ОСОБА_3, а той передав йому грошові кошти за майно у розмірі 120 000 грн.

Особою, яка склала протокол не надано суду визначеного в п. 2.1 договору №1845/2017/710139 від 16.11.2017 року, як доказу підтверджуючого проведення повного розрахунку у день укладення угоди акту приймання передачі, який з пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 взагалі не складався.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство.

В розясненнях затверджених Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11 серпня 2016 р. № 3, із змінами, внесеними рішенням Національного агентства від 06.09.2016 № 18, від 30.09.2016 № 57, від 03.11.2016 № 106, від 13.01.2017 № 24, від 22.02.2017 № 59, від 16.03.2017 № 85, від 02.02.2018 № 118 (п. 65-1) вказується, що таке зобов'язання є додатковим заходом здійснення фінансового контролю, спрямованого на зясування фактичної зміни у майновому стані субєкта декларування.

В цих розясненнях зазначено, що у субєкта повинна виникати реальна суттєва зміна у майновому стані, яка полягає у можливості використання відповідного доходу для задоволення власних потреб субєктом декларування.

Під поняттям "одноразовий дохід" слід розуміти отримання субєктом декларування доходу, що перевищує суму в розмірі 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, який нарахований та виплачений одним джерелом доходу, має певну ознаку доходу та визначену дату набуття права власності на такий дохід (дату отримання доходу).

Враховуючи, що надані до протоколу докази не спростовують твердження ОСОБА_1 про отримання ним коштів у розмірі 120000 грн. не одноразово, а частинами, в період з 16.11.2017 р. по 18.03.2018 р., в розмірах, які на кожну дату отримання частки не перевищували розміру 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Оскільки суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи, не надав належну оцінку усім дослідженим доказам, а обґрунтував свої висновки на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини витлумачив не на користь особи, а на користь органу, який склав протокол то апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення.

Враховуючи, що стосовно ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції провадження закривається за відсутністю в його діях складу правопорушення сплачені ним кошти, в розмірі 352.40 грн., як судовий збір, а також в розмірі 1700 грн. адміністративного штрафу (отримувач УК в м. Овруч, Овруцького району /21081100/ рахунок отримувача 6426, код отримувача 37940663, банк отримувача 899998 призначення платежу :101;) відповідно до квитанцій №30, № 31 від 20.12.2018 р. АТ «Ощадбанк» підлягають поверненню ОСОБА_1.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 20 грудня 2018 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП скасувати, а провадження в справі закрити в звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Сплачений ОСОБА_1 судовий збір, в розмірі 352.40 грн., адміністративний штраф, в розмірі 1700 грн. (отримувач УК в м. Овруч, Овруцького району /22030101/, рахунок отримувача 6426, код отримувача 37940663, банк отримувача 899998 призначення платежу :101;) відповідно до квитанцій №30, № 31 від 20.12.2018 р. АТ «Ощадбанк» підлягає поверненню ОСОБА_1.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду ОСОБА_5