ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/457/19 Головуючий в 1-й інстанції - Куценко М.О.
Єдиний унікальний №316/1203/19 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ч.1 ст.172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , прокурора Вишневського О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 11 липня 2019 року стосовно неї,

в с т а н о в и в:

постановою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 11 липня 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку села Шевченко Братського району Миколаївської області, працюючу на посаді начальника конструкторського бюро конструкторсько-технологічного відділу заводу спеціальних конструкцій «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом», яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

Як зазначено в постанові, відповідно до протоколу №291 від 13.06.2019 року, ОСОБА_1 працюючи на посаді начальника конструкторського бюро конструкторсько-технологічного відділу заводу спеціальних конструкцій «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом», тобто будучі суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», достовірно знаючи про необхідність подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, подала дану декларацію несвоєчасно, а саме 12.03.2019 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає її незаконною, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено, що вона є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. Закон України «Про запобігання корупції» не містить визначення поняття посадової особи юридичної особи публічного права. Також господарським кодексом України та статутом ДП «НАЕК «Енергоатом» посада начальника конструкторського бюро конструкторсько-технологічного відділу заводу спеціальних конструкцій ВП «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом» не віднесена до переліку посадових осіб державного підприємства. Для визначення посадових осіб юридичних осіб публічного права підприємств необхідно враховувати положення частини третьої статті 65 Господарського кодексу України. Згідно вказаної норми керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи. Отже, посадовими особами юридичних осіб публічного права, які є підприємствами, є керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємств відповідно до статуту.

Крім того, під час розгляду даної справи необхідно враховувати правові позиції рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України», якими визначено концепцію якості закону з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62).

Таким чином вважає, що вона не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, оскільки її посада не належить до посадових осіб юридичної особи публічного права, вона не є посадовою особою ДП «НАЕК Енергоатом», а тому вона не зобов`язана була подавати відповідну декларацію.

На підставі викладеного, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила постанову суду скасувати із закриттям провадження по справі; прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/ або цивільно-правову відповідальність.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Міжнародні стандарти протидії корупції зобов`язують держави вживати заходи для встановлення у своєму національному законодавстві відповідальність за вчинення корупційних діянь. Це закріплено, зокрема, у Главі ІІ «Кримінальної Конвенції про боротьбу з корупцією» від 27.01.1999 року, Главі ІІ Додаткового протоколу до неї від 15.05.2003 року, Главі ІІІ "Конвенції ООН проти корупції" від 31.10.2003 року, що ратифіковані Верховною Радою України 18.10.2006 року та є обов`язковими для України, але притягнення до відповідальності за вчинення корупційних діянь повинно відбуватися у строгій відповідності до закону.

Так, суб`єктивна сторона правопорушень, пов`язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків - самовпевненість.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Відповідно до пп.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті.

Відокремлений підрозділ «Атоменергомаш» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі ВП АЕМ ДП «НАЕК «Енергоатом») здійснює свою господарську діяльність від імені ДП «НАЕК «Енергоатом», яке засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та є юридичною особою публічного права.

Відповідно до п.2.1 положення затвердженого президентом ДП «НАЕК «Енергоатом» 10.11.2015 року «Атоменергомаш» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» є відокремленим підрозділом ДП «НАЕК «Енергоатом».

Відповідним наказом генерального директора ВП АЕМ ДП «НАЕК «Енергоатом» від 03.08.2015 № 42-пр інженера конструктора 2 категорії групи розробки відділу головного конструктора ОСОБА_1 було переведено на посаду начальника конструкторського бюро конструкторського технологічного відділу заводу спеціальних конструкцій.

Наказом генерального директора ВП АЕМ ДП «НАЕК «Енергоатом» від 29.12.2018 № 92-пр начальника конструкторського бюро конструкторського - технологічного відділу заводу спеціальних конструкцій ОСОБА_1 з 01.03.2019 переведено на посаду провідного інженера-конструктора конструкторського бюро конструкторсько-технологічного відділу, відповідно до якого ОСОБА_1 була ознайомлена про переведення під підпис.

Згідно з посадовою інструкцією наявною в матеріалах справи начальник конструкторського бюро конструкторського - технологічного відділу заводу спеціальних конструкцій у ВП АЕМ ДП НАЕК «Енергоатом» є посадовою особою ДП «НАЕК «Енергоатом», яка має організаційно-розпорядчі функції при виконанні покладених на неї завдань і обов`язків. Ця посада відноситься до посадових осіб ВП АЕМ ДП НАЕК «Енергоатом», які на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, ОСОБА_1 є посадовою особою, яка має адміністративні функції, повноваження з управління персоналом та наділена організаційно-розпорядчими функціями, тобто є посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до п.1 примітки до ст.172-6 КпАП України та пп.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ст.172-6 КпАП України, а тому доводи апелянта про те, що вона не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, оскільки її посада не належить до посадових осіб юридичної особи публічного права, є безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Дана декларація подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення. Декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Рішенням НАЗК №3 від 10.06.2016 року, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15 липня 2016р за № 959/29089-декларації суб`єкта декларування визначеного в абзаці першому ч.2 ст.45 3акону України «Про запобігання корупції», який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення, якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатись про таке припинення.

З матеріалів справи вбачається, що наказом генерального директора ВП АЕМ ДП «НАЕК «Енергоатом» від 29.12.2018 № 92-пр начальника конструкторського бюро конструкторського - технологічного відділу заводу спеціальних конструкцій ОСОБА_1 з 01.03.2019 переведено на посаду провідного інженера-конструктора конструкторського бюро конструкторсько-технологічного відділу, тобто днем припинення діяльності є 28.02.2019 року.

«Роз`ясненнями щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю», затвердженими рішенням НАЗК № 3 від 11 серпня 2016 року передбачено, що декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення.

Разом з цим, в порушення вимог ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 несвоєчасно подала без поважних причин декларацію особи, яка припиняє свою діяльність, пов`язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування, за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями, а саме 12 березня 2019 року, будучи звільненою з попередньої посади 28 лютого 2019 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином проаналізував досліджені докази, надав їм правильну оцінку, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що у своїй сукупності вони підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 11 липня 2019 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 316/1203/19