Номер провадження: 33/813/619/19
Номер справи місцевого суду: 522/1052/19
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С. Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, за участю секретарки судового засідання Гасанової Л.Я.к., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника захисника ОСОБА_2 Діани Геннадіївни, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси Єршова Л.С. від 08.04.2019 року,

установив

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутий до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та на нього накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51,00 грн.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 17.01.2019 року о 19 год. 00 хв., знаходячись за адресою АДРЕСА_2 , виражався нецензурною лайкою та штовхався відносно громадянина ОСОБА_3 , чим вчинив дрібне хуліганство, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується із оскарженою постановою суду та вважає її незаконною та необґрунтованою, прийнятою з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, посилаючись при цьому на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено із порушенням строків складання, у протоколі не повно зазначено відомості щодо потерпілого та відсутній підпис потерпілого, не зазначено в чому виражалося вчинення дрібного хуліганства. Крім того ОСОБА_1 звертає увагу на те, що з його боку не було ні цензурної лайки, ні образливого чіпляння до громадян та будь-яких інших дій, що б порушували громадський порядок і спокій, конфлікт між ним та ОСОБА_3 відбувався на вулиці та виник через те, що останній наніс удар по його транспортному засобу. Відсутні докази, що підтверджують його умисел на вчинення вказаного правопорушення, в тому числі наслідки у вигляді порушеного громадського порядку та спокою громадян. Судом не було взято до уваги його пояснення та не дотримано вимог ст.280 КпАП, не взяті до уваги порушення, допущенні працівниками поліції під час складання адміністративних матеріалів в тому числі щодо суті події адміністративного правопорушення, що виражається у розбіжностях у показаннях наданих потерпілим та ОСОБА_1 , рішення прийнято судом виключно на підставі доказів зі сторони потерпілого. Також апелянт стверджує, що судом не було роз`яснено йому право про відвід. Крім того звертає увагу, що електронний доказ, а саме відеоматеріал з місця подій, який був наданий представником потерпілого, з якого неможливо встановити коли, де, ким саме, за яких обставин та якими технічними засобами були зроблені такі відеозаписи, отже неможливість встановити першоджерело та інші наведені обставини отримання відео файлів фактично позбавило суд можливості оцінювати такий доказ на предмет його належності, допустимості та достовірності, та взагалі брати їх до уваги під час вирішення справи по суті. Також районним судом не було враховано неможливість самостійного отримання ОСОБА_1 необхідних відео доказів з поліції. Крім того ОСОБА_1 вважає, що розподіл справи було здійснено з порушенням діючого законодавства, що ставить під сумнів об`єктивність та неупередженість розгляду справи обраним складом суду.

Посилаючись на вищенаведені обставини, апелянт просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Потерпілий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, в зв`язку з чим справа розглянута за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його представника Паляничко Д.Г., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, крім того, ОСОБА_1 визнав, що його дії були неправомірними та пояснив, що його дії були наслідком протиправної поведінки потерпілого ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_1 сприйняв його агресивну поведінку як хуліганські дії по відношенню до нього, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Диспозицією ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, а саме за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Всупереч доводів апеляційної скарги, вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР №126998 від 21.01.2019 року, з якого вбачається, що 17.01.2019 року о 19:00 годині ОСОБА_1 , напроти будинку АДРЕСА_2 виражався нецензурною лайкою в адрес ОСОБА_3 та штовхався, чим вчинив дрібне хуліганство.

Зазначені обставини також підтверджуються рапортом від 17.01.2019 року, поданим начальнику Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, відповідно до якого17.01.2019 року о 19:04 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 17.01.2019 року о 19:02 за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 110 на пішохідному переході автомобіль Хюндай НОМЕР_1 ледве не збив заявника, вдарив його та по поїхав, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.01.2019 року, рапортом інспектора роти №3 батальйону №4 УПП в Одеській області ДПП Верешко В.В., у якому також зазначено, що при виїзді за місцем реєстрації ОСОБА_1 , він спілкувався з ним по телефону, під час розмови ОСОБА_1 підтвердив, що вказаний конфлікт мав місце, рапортом старшого ДОП СП Приморського ВП Іоргачова, Ю.Д. який повідомив, що по прибуттю з екіпажом патрульної поліції за адресою місця реєстрації ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , відбулася телефонна розмова з ОСОБА_1 , в ході якої він підтвердив, що між ним та ОСОБА_3 відбувся конфлікт але наполягав на тому, що конфлікт спровокував сам ОСОБА_3 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких він підтвердив, що відбувся конфлікт між ним та ОСОБА_3 , в ході якого ОСОБА_3 висловлювався нецензурною лайкою, вони схопили один одного за куртки та кілька разів штовхнули один одного, а також оглянутим в судовому засіданні відеозаписом з місця події, з якого вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 штовхали один одного, також видно, що ОСОБА_1 наніс кілька ударів ОСОБА_3 .

Зазначеною подією було порушено громадський порядок і спокій громадян, оскільки люди навкруги місця події зупинялися та звертали увагу на конфлікт.

Крім того, апеляційним судом встановлено таке:

- ОСОБА_3 перетинав проїзджу частину дороги по пішохідному переходу;

- ОСОБА_1 проїхав через пішохідний перехід в безпосередній близькості від пішохода ОСОБА_3 , чим створив реальну загрозу, не зупинившись перед пішохідним переходом, як це передбачено Правилами дорожнього руху;

- пішохід ОСОБА_3 відреагував на порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , завдавши удару по його автомобілю. Удар не був значний, адже відсутні пошкодження автомобіля. Такі дії ОСОБА_3 не можуть вважатись правомірними, оскільки потерпілий повинен був утриматись від нанесення удару по автомобілю;

- дії ОСОБА_1 , які виразились в висловленнях нецензурною лайкою в громадському місті, штовханні ОСОБА_3 та нанесенню йому ударів по обличчю є неспівмірними.

З урахування встановленого, апеляційний суд вважає, що зазначені дії ОСОБА_1 не відповідали адекватній поведінці людини у даній ситуації та містять ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Суд вважає, що дії ОСОБА_3 , які виразилися в ударі сумкою по автомобілю, не можна вважати в даній ситуації правильними, оскільки ОСОБА_3 мав одразу звернутися до поліції, разом з тим такі дії ОСОБА_1 , який виразився в нанесенні кілька ударів ОСОБА_3 , який є значно старшим за віком, не можуть бути виправдані, що підтвердив в судовому засіданні апеляційного суду сам ОСОБА_1

Суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта, оскільки йому не було роз`яснено права на відвід, а також про те, що протокол складено з порушеннями, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються протоколом судового засідання, з якого вбачається, що учасникам процесу були роз`яснені їх права та обов`язки, крім того, апелянт не зазначає підстави для відводу судді, а протокол про адміністративне правопорушення, серії ГР 126998 від 21.01.2019 року, складено правомочною на те посадовою особою, у відповідності до положень ч. 1 ст. 256 КУпАП, містить обов`язкові дані, передбачені вказаною статтею та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що відеоматеріал з місця подій, який був наданий представником потерпілого, є належним доказом по справі, оскільки в апеляційній інстанції сам апелянт просив дослідити зазначені відеоматеріали та посилався на них як на доказ своєї невинуватості, таким чином такі докази є належними.

Також суд відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що розподіл справи було здійснено з порушенням діючого законодавства, що ставить під сумнів об`єктивність та неупередженість розгляду справи обраним складом суду, оскільки згідно матеріалів справи суддею Приморського районного суду м. Одеси Єршовою Л.С. 28.01.2019 року матеріали справи направлялись до Приморського ВП ГУНП в Одеській області для доопрацювання (а.с.14) та, після повернення матеріалів 05.03.2019 року (а.с.16) протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду (а.с.17) справу було передано на розгляд судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С., а тому апеляційний суд вважає, що розгляд справи здійснено повноважним складом суду.

Враховуючи обставини, встановлені матеріалами справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, вказані посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.251, 252, 280 КУпАП, не довів наявність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, не врахував його пояснення та прийняв рішення виключно на підставі доказів зі сторони потерпілого, частина з яких є неналежними, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст.33 КУпАП, було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, адміністративне стягнення накладено у межах санкції ст.173 КУпАП.

У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2019 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51,00 грн. залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_4 .І. Кравець