Справа № 699/1245/18
Номер провадження № 3/699/20/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2019 року м. Корсунь-Шевченківський

Суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області Линдюк В.С., розглянувши матеріали, які надійшли із Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: Суворова, 49, м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, НОМЕР_1, виданий 27.04.2010 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, непрацюючого, інші відомості суду не відомі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14.10.2018 року о 17 год. 40 хв., по вул. Ярослава Мудрого в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, у порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, керував мотоциклом «МАКС», б/н, маючи явні ознаки алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота) у присутності 2-х свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у медичному закладі.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до змісту інформаційної довідки № 31/23/44-566, виданої 09.11.2018 року територіальним сервісним центром № 7144, за даними Єдиного державного реєстру МВС України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчення водія не отримував.

Згідно положень ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до інформації виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказана адреса також повідомлена ОСОБА_1 працівникам поліції під час складення протоколу, як адреса його проживання.

З огляду на вказане, судові повістки про виклик ОСОБА_1 у судові засідання для розгляду даного адміністративного матеріалу надсилались на вищезазначену адресу.

ОСОБА_1 у судові засідання 26.11.2018 року, 06.12.2018 року, 21.12.2018 року, 14.01.2019 року не зявився, а рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень №№ 281, 930, 662, 423 повернуто до суду з відміткою «за не запитом».

Вказане суд розцінює як відмову ОСОБА_1 від їх отримання, оскільки він достеменно знав про те, що складений відносно нього протокол про вчинення 14.10.2018 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, розглядатиметься Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області.

Водночас незважаючи на вказане, ОСОБА_1 не лише не зявлявся у судові засідання, а й жодними заявами чи клопотаннями щодо розгляду справи до суду не звертався, взагалі не цікавився інформацією щодо стану розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, зокрема у Рішенні у справі «Калашников проти Росії» від 15.07.2002 року вказано, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

Також у Рішенні у справі «Пономарьова проти України» від 03.04.2008 року Європейським судом з прав людини зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

За змістом Рішення у справі «Каракуця проти України» від 16.02.2017 року Європейський суд з прав людини вказав, що будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи, тобто неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для відповідних правових наслідків.

Аналіз викладених вище обставин, неявки в судові засідання ОСОБА_1 26.11.2018 року, 06.12.2018 року, 21.12.2018 року, 14.01.2019 року, про які його було повідомлено шляхом відправлення судових повісток на адресу, яку ним сказано при складанні протоколу, що відповідає реєстрації місця його проживання, повідомлення про необхідність зявитися на пошту для отримання судової повістки, які він не забрав з поштового відділення, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення ОСОБА_1 своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обовязків, що виразилися у відсутності інтересу щодо результатів розгляду надісланого до суду відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, та свідчить про умисне уникнення від явки до суду та затягування судового розгляду даної справи з метою уникнення відповідальності, шляхом закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

З огляду на вказане, враховуючи вищезазначені рішення Європейського суду з прав людини, положення ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та вимоги ст. 268 КУпАП, зважаючи на те, що судом вичерпано усі можливі засоби для належного повідомлення ОСОБА_1 про місце, дату та час розгляду справи, з метою недопущення спливу строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд вважає, що ОСОБА_1 належним чином був повідомленим про розгляд справи, але без поважних причин у судові засідання не зявився, а тому вважаю за можливе розглянути дану справу за його відсутності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є субєктом правопорушення, всіх обовязкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Всебічно, повно і обєктивно дослідивши матеріали адміністративної справи, що мають доказове значення, у їх сукупності, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 14.10.2018 року серії ОБ № 106937, складений у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3; письмові пояснення ОСОБА_1, за змістом яких він у їх присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан спяніння у медичному закладі, та встановивши фактичні обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Обставин, що помякшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1, судом не встановлено.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак, призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд враховує: характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який до адміністративної відповідальності притягується вперше, посвідчення водія взагалі не отримував, та призначає йому покарання у виді штрафу, розмір якого є безальтернативним за санкцією даної статті, 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на даний час становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн., без позбавленням права керування транспортними засобами.

З урахуванням положень ч.ч. 1, 2 ст. 40-1 КУпАП відповідно до якої судовий збір, розмір і порядок сплати якого встановлюється законом, у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення , суд стягує з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 23, 33-35, 40-1, 130, 245, 251, 265, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватимОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на даний час становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути зОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір у дохід держави в особі ГУК у м. Києві (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача 6001; код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження такої постанови не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу добровільно у вказаний строк, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу, та витрати на облік зазначених правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП, до Апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Линдюк В.С.