ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/88/19 Справа № 214/6354/18 Суддя у 1-й інстанції - Хомініч С. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., -

за участю:

представника особи,

яка притягується

до відповідальності, адвоката ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваній постанові суду першої інстанції та протоколу про адміністративне правопорушення 14 вересня 2018 року о 02 год. 20 хв. в м. Кривому Розі у Саксаганському районі по вул. Рокосовського, 15 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на визначення стану спяніння відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КупАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі по адміністративне правопорушення щодо його підзахисного - закрити.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що ОСОБА_2 працівниками поліції взагалі не було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного спяніння, при цьому наявні пояснення свідків не відповідають фактичним обставинам події, що підтверджується наявним у справі відеозаписом. Одночасно зазначає, що його підзахисного не було відсторонено від керування та взагалі не доведено факт наявності у ОСОБА_2 ознак наркотичного спяніння, також зазначає, що протокол містить неточності, а саме не містить точного часу вчинення адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши адвоката ОСОБА_1, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги за викладених у ній підстав, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, які встановлені правильно та підтверджуються дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення БД №178903, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у присутності яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду в установленому законом порядку; направленням на огляд водія для встановлення стану спяніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому слід зазначити, що згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази, наявні в матеріалах провадження у своїй сукупності, та прийти до висновку про винність чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 стосовно того, що ОСОБА_2 не було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння не можуть бути прийняті до уваги, оскільки факт його відмови від огляду на стан сп'яніння підтверджений належними та достатніми доказами, які наявні в матеріалах провадження - письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які узгоджуються з даними, вказаними у протоколі, що в свою чергу і виключає сумніви щодо участі свідків під час проведення поліцейськими відповідної процедури, крім того з відеозапису чітко вбачається, що інспектор поліції при відібранні пояснень у згаданих свідків уточнює у них їх особисті дані.

Одночасно слід зазначити, що матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_2 мав ознаки наркотичного сп'яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці, які відображені як у протоколі про адміністративне правопорушення так і в направленні водія на огляд для встановлення стану сп'яніння, на підставі чого в подальшому працівниками поліції було складено протокол, а тому доводи апелянта в цій частині є неприйнятними.

Що стосується доводів ОСОБА_1 щодо допущення поліцейськими неточностей при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, то слід зазначити, що апеляційним переглядом не встановлено таких порушень, які свідчили про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції, при цьому протокол було складено у відповідній формі та послідовності з зазначенням у ньому всіх даних, які дають повну картину події, що свідчить про його відповідність Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 05.11.2015 року за №1376.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення його підзахисного від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_5