Справа № 454/2843/19 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 33/811/1173/19 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 24 жовтня 2019 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Сокальського районного суду Львівської області від 24 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 гривні.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 384 гривні 20 копійок судового збору.

ОСОБА_1 10 жовтня 2019 року, близько 24 год., в с. Романівка Сокальського району Львівської області прибула в господарство ОСОБА_2 , де вчинила сварку з ОСОБА_3 , під час якої ображала останню нецензурними словами, чим порушила громадський порядок.

Не погоджуючись з постановою судді Сокальського районного суду Львівської області від 24 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, дану постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутню в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що строк на апеляційне оскарження нею пропущено з огляду на те, що вона не була присутня при розгляді справи, а копію постанови судді місцевого суду їй було надано 1 листопада 2019 року. Тому просить строк на апеляційне оскарження поновити.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині незаконності постанови судді місцевого суду, то ОСОБА_1 зазначає, що розгляд справи відбувся у її відсутності та вона була позбавлена можливості заявляти клопотання, знайомитися з матеріалами справи, користуватися правовою допомогою.

Крім того, вказує на відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Наголошує на тому, що конфлікт відбувся за місцем проживання, що не є громадським місцем. Вважає, що оскільки в її діях відсутній склад зазначеного адміністративного правопорушення, тому провадження у справі підлягає закриттю.

ОСОБА_1 належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції. 27 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду з заявою про розгляд справи у її відсутності.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження поновленню не підлягає, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

За змістом ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова судді відносно ОСОБА_1 постановлена 24 жовтня 2019 року, з апеляційною скаргою така звернулася до суду першої інстанції 4 листопада 2019 року. Ураховуючи десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови судді, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову судді подана вчасно, тому такий строк поновленню не підлягає.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є обгрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Суддя апеляційного суду не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, неповноту з`ясування обставин, оскільки висновок судді підтверджується сукупністю зібраних і перевірених в судовому засіданні доказів, яким суддя відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП дав належну оцінку й навів у постанові.

Приймаючи рішення по справі, суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, що стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 126430 від 23.10.2019 року (а.с. 1); наявними у матеріалах справи заявою ОСОБА_3 (а.с. 2), поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с. 3, 4), з яких вбачається, що дійсно 9 жовтня 2019 року, близько 24 год. 10 хв., за місцем проживання ОСОБА_2 в с. Романівка Сокальського району Львівської області ОСОБА_1 порушувала громадський порядок, виражалася нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_3 , рапортом старшого ДОП СППП Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області Ворона А.А. (а.с. 8).

Доводи ОСОБА_1 про те, що з огляду на диспозицію ст. 173 КУпАП, хуліганство вона не вчиняла, оскільки сама подія відбулася за місцем проживання, що не є громадським місцем, є безпідставними.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок та спокій громадян. При цьому, обов`язковою ознакою даного правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце, яке отримало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу (Закон України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22.09.2005 р. №2899-IV). Водночас, з суб`єктивної сторони, правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, характеризується умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.

Опис діянь, у вчиненні яких ОСОБА_1 визнана винною, відповідає диспозиції ст. 173 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості дати пояснення при розгляді справи в суді першої інстанції, оскільки такий відбувся у її відсутності, то слід зазначити, що такі є безпідставними та спростовуються даними матеріалів справи. Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 була присутня при розгляді справи та дала письмові пояснення по справі.

Між тим, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, проте така на розгляд апеляційної скарги не з`явилася. Крім того, нею не були надані будь-які нові докази, які б спростовували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права, на які в апеляційній скарзі покликається ОСОБА_1 , допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, створив необхідні умови для здійснення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, наданих їй прав, а тому доводи апелянта про порушення при розгляді справи суддею вимог закону є безпідставними.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є обгрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 24 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а її апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.