Провадження №3/760/7408/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Курова О.І., при секретарі Слесар І.В., за участю прокурора Шайтанової М.Г., адвоката Рукіна В.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , працюючу начальником відділу перевірок фінансових операцій управління аудиту ГУ ДФС у Київській області, за частиною 2 статтею 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення № 44-01/350/19 від 29.08.2019 року, ОСОБА_1 являючись особою на яку поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила Національне агентство про суттєві зміни у майновому стані, шляхом внесення інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в зв`язку з отриманням 16.01.2018 доходу від реалізації належної їй квартири АДРЕСА_2 , на суму 3028420,00 грн., яка перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнала, пояснюючи це тим, що порушень Закону України «Про запобігання корупції» не допускала, повідомлення надала своєчасно згідно ст. 52 Закону. Так, згідно статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» нею було надіслано до НАЗК поштовим повідомленням від 23.01.2018 року письмове пояснення про суттєві зміни в майновому стані, а саме отримання доходу від продажу квартири, яка була придбана ще в 2006 році, за адресою АДРЕСА_3 у розмірі 3 028 420 грн. за договором купівлі-продажу від 16.01.2018 року, тому вимоги зазначеного закону нею не порушено. Раніше ніколи не заповнювала та не подавала повідомлення про зміни в майновому стані. При цьому вважала що за змістом ст. 52 Закону направлення письмового повідомлення разом з копією договору поштою до НАЗК є достатнім, а тому умислу на його порушення не було.

Адвокат Рукін В.В. зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази, що доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а також докази, які спростовують її твердження щодо відсутності умислу на ухилення від фінансового контролю.

Просив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 виною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки вважає, що її вина підтверджується зібраними по справі доказами.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, адвоката, дослідивши матеріали справи, суддя приходить наступного висновку.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини.

Окрім цього, відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 згідно договору купівлі- продажу від 16.01.2018 року №290 продала належну їй на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_4 та отримала дохід урозмірі 3 028 420,00 гривень. 23.01.2018 року вона надіслала до НАЗК письмові пояснення щодо змін в майновому стані, що підтвердила поштовим відправленням за № К 29, яке було отримане 23.01.2018 року. Як пояснила ОСОБА_1 вона діяла відповідно до вимог ст.52 Закону України " Про запобігання корупції" і вважала, що виконала свій обов"язок щодо повідомлення про зміни в майновому стані.

За таких обставин доводи ОСОБА_1 про відсутність у неї умислу на уникнення фінансового контролю від продажу квартири,заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджені фактом подання хоча і не в електронному вигляді, а письмово, повідомлення до НАЗК про зміни в майновому стані у встановлений законом 10-денний строк, крім того, отримання доходу від продажу квартиру вона задекларувала у декларації за 2018 рік. Отже в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона (вина у формі умислу), а отже, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 280, 287, 288 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного корупційного правопорушення - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.І. Курова