Номер провадження: 33/813/925/19
Номер справи місцевого суду: 495/726/19
Головуючий у першій інстанції Савицький С.І.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю. І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю.В. від 10.05.2019 року,

установив

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.05.2019 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності закрито із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

В оскаржуваній постанові районний суд зазначив, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №325000 від 23.01.2019 року, ОСОБА_1 не в повному обсязі виконувала свої батьківські обов`язки щодо забезпечення виховання свого малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Районний суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, однак, враховуючи те, що на час розгляду справи сплинули строки адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, вищевказане провадження у даній справі підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строку адміністративного стягнення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, вважає постанову незаконною, необґрунтованою, посилається на те, що протокол та матеріалів адміністративної справи неодноразово поверталися для належного оформлення до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, проте, після того, як матеріали справи були передані іншому судді, суддя не звернув уваги на те, що недоліки у справі не усунуті, та прийняв постанову, якою визнав ОСОБА_1 винною за ч. 1 ст. 184 КУпАП, за закрив провадження у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, в той час, як науково-консультативна рада при ВАСУ у своєму узагальненому висновку зазначила про неможливість поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи, оскільки такі рішення є взаємовиключні.

За таких обставин ОСОБА_1 просить скасувати постанову в частині визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

В апеляційній скарзі також є клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому апелянт просить поновити строк на оскарження постанови від 10.05.2019 року, в якості причини поважності пропуску строку апелянт зазначає про те, що її не повідомили про дату та час судового засідання.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, хоча була належним сповіщена про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що апеляційний суд вважає необхідним поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду та апеляційну скаргу частково задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи, що справа була розглянута у відсутність ОСОБА_1 та копія постанови не була їй надіслана, апеляційний суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 підлягає задоволенню, строк на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.05.2019 року підлягає поновленню.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо виключення з резолютивної частини висновків щодо встановлення винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому їй правопорушенні, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Статтею 294 КУпАП встановлено що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Перевіривши матеріали справи апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції не були дотримані належним чином.

Диспозицією ч.1 ст.184 КУпАП, за якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Зазначена нормі закону є бланкетною.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Стаття 150 Сімейного кодексу України встановлює такі обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно з ч.ч.1.2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

У відповідності до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до п.9 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 (далі Інструкція) при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ГР №325000 від 20.01.2019 року ОСОБА_1 , не в повному обсязі виконувала свої батьківські обов`язки щодо забезпечення виховання свого малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому зі змісту вказаного протоколу не вбачається, у чому саме полягало невиконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків.

Суд першої інстанції також звернув увагу на дану обставину та двічі повертав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області для належного оформлення, проте, всупереч прийнятих Білгород-Дністровським міськрайонним судом 05.03.2019 року та 08.04.2019 року постанов, недоліки протоколу не були усунуті, однак постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 10.05.2019 року, ОСОБА_1 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП, провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, було закрито.

Апеляційний суд, враховуючи зазначені вище норми законодавства та враховуючи те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме дії чи бездіяльність вчинила ОСОБА_1 , вважає, що при розгляді справи виявилося неможливим встановити, у чому саме полягає склад правопорушення ОСОБА_1 , та які саме діяння потягли відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність беззаперечних доказів наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП в діях ОСОБА_1 , у зв`язку з чим справа підлягає закриттю за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно того, що районний суд, закриваючи провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУПАП протиправно зазначив висновки про винуватість ОСОБА_1 , апеляційний суд зазначає наступне.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Водночас, зі змісту ч.1 ст.38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.05.2019 року, якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та провадження у справі закрито із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю .І. Кравець