Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/15/19
Провадження № 3/674/20/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м.Дунаївці

Суддя Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Артемчук В. М., розглянувши матеріали оперуповноваженого відділу управління захисту економіки в Хмельницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України лейтенанта поліції Земок О.В. про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, пенсіонера, депутата Дунаєвецької районної ради, мешканця АДРЕСА_1

-за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №8 від 04 січня 2019 року, ОСОБА_2, будучи депутатом сьомого скликання Дунаєвецької районної ради Хмельницької області, являючись відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктом на якого поширюється дія цього Закону, несвоєчасно без поважних причин подав 21.11.2018 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_2 винним себе не визнав, пояснив суду, що у нього не було умислу на не своєчасне подання декларації, оскільки починаючи з 25 березня 2018 року до 03 квітня 2018 року постійно намагався зайти на Єдиний державний реєстр декларацій, однак показувало помилку і неможливо було зайти на декларацію, про що подав роздруківки зі своєї електронної пошти про переписку з Національним агентством з питань запобігання корупції.

На думку прокурора ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.І ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме 21.11.2018 о 00:07 подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

Заслухавши думку прокурора та пояснення порушника , дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно рішення першої сесії Дунаєвецької районної ради 7-го скликання № 1-1/2015 від 24.11.2015 ОСОБА_2 обрано депутатом Дунаєвецької районної ради.

Відповідно до рішення 1 сесії 7 скликання Дунаєвецької районної ради ОСОБА_2 обрано заступником голови Дунаєвецької районної ради.

Згідно рішення 15 сесії 7 скликання Дунаєвецької районної ради № 1- 15/2017 від 06.03.2017 ОСОБА_2 звільнено з посади заступника Голови Дунаєвецької районної ради.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, суди зобов'язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, з яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до положень ст.9 КупАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення за ч.2 ст.172-6 КУпАП є формальним, оскільки обовязковим елементом об'єктивної сторони є умисна дія - умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У відповідності до п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Склад правопорушення за ч.2 ст.172-6 КУпАП є формальним, оскільки обов'язковим елементом об'єктивної сторони є умисна дія - умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення.

З врахуванням положень ст. 1 Закону N 1700-VII, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов'язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомити про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання декларації.

Як встановлено із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 подав декларацію за 2017 рік 21.11.2018 року.

Згідно пояснень останнього, невчасна подача декларації була викликана наступним.

25 березня 2018 року ОСОБА_2 з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_2 намагався подати декларацію. Однак, даний домен в Україні не підтримувався, внаслідок чого, виникла необхідність змінити електронну адресу. Цього ж дня був направлений лист в НАЗК для зміни електронної адреси, щоб мати змогу вчасно подати декларацію. Дана операція ОСОБА_2 була здійсненна також 30 березня 2018 року - двічі, 31 березня 2018 року - двічі, 01 квітня 2018 року, 02 квітня 2018 року, 03 квітня 2018 року, що вказує на те, що ОСОБА_2 мав намір змінити ЕЦП у Єдиному Державному Реєстрі Декларацій, для того, щоб увійти у систему для подачі вчасно декларації. ОСОБА_2 приходило повідомлення, що помилка, неможливо зайти на декларацію.

Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 22.05.2017 року №223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» предметом правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціям. Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи вказане , суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення. Не здобуто таких доказів і під час судового розгляду зазначеної справи.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях особи умислу на порушення вимог фінансового контролю. Крім цього, відсутні відомості про наявність в діях особи корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, оскільки в діях ОСОБА_2 вбачається несвоєчасне подання декларації, але з причин, що не залежали від його волі, тому суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього суб'єктивної сторони, а відповідно і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Отже, суд визнає обґрунтованими доводи ОСОБА_2 про те, що він несвоєчасно подав декларацію за 2017 рік саме з поважних причин. Натомість, держава не забезпечила можливості ОСОБА_2, з урахуванням вищевикладеного, зробити це у строки, встановлені законом, надіславши йому повідомлення про зміну ЕЦП.

Крім того, згідно пункту 1 та п. 4 Загальних "Положень про Департамент захисту економіки Національної поліції України" введеним в дію Наказом Національної поліції України № 81 від 07.11.2015 року "Про затвердження положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України", Департамент захисту економіки Національної поліції України (далі ДЗЕ) є міжрегіональним територіальним органом у складі кримінальної поліції Національної поліції України та згідно із законодавством України здійснює оперативно-розшукову діяльність.

У своїй діяльності ДЗЕ керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, а також іншими актами законодавства України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, у тому числі нормативно-правовими актами МВС та Положенням "Про Департамент захисту економіки Національної поліції України".

Згідно п. 3 Функцій Департаменту "Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України", покладення на Департамент обов'язків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається.

Відповідно до вимог ст. 45 Закону Закону України «Про запобігання корупції» інформація про майновий стан особи вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до п. 1, п. 1) п. 3, п. 5 "Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" (надалі Порядок) затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (надалі НАЗК) 10.02.2017 N 56 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2017 р. за N 201/30069, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України "Про запобігання корупції"(далі - Закон). Контроль та повна перевірка декларації здійснюються за принципами верховенства права.

Контроль декларацій НАЗК здійснює відповідно до цього Порядку через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції (далі - Підрозділ), та автоматично засобами програмного забезпечення Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр).

Повну перевірку декларацій відповідно до цього Порядку Національне агентство здійснює через працівників Підрозділу.

У випадку встановлення факту неподання декларації суб'єктом декларування відповідно до вимог Закону Національне агентство письмово повідомляє про це суб'єкта декларування, керівника державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює суб'єкт декларування, та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному Національним агентством порядку (ст. 49 Закону).

Якщо за результатами контролю встановлено, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, Національне агентство направляє такому суб'єкту лист з проханням надати пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації. За наявності ознак адміністративного правопорушення уповноважена особа Національного агентства складає протокол про адміністративне правопорушення у встановленому законодавством порядку, який за рішенням Національного агентства направляється до суду.

Тобто, з урахуванням поняття "суб'єкт декларування" зазначений у ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", даний Порядок визначає суб'єктів, що наділені правом перевірки та дії у разі встановлення факту неподання або несвоєчасного подання відповідних змін суб'єктом декларування.

Такий орган (юридична особа), як Департамент захисту економіки Національної поліції України до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій так і змін у майновому стані суб'єктів декларування - не відноситься.

Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці ДЗЕ НП України, відповідно до п. 4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або змін у майновому стані до декларацій суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціальний уповноважений суб'єкт у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Але усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, тільки співробітники НАЗК вправі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

В протоколі про адміністративне правопорушення були відсутні данні щодо проведення відповідної перевірки стосовно ОСОБА_2, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДЗЕ НП України, пояснення останнього, направлені на підставі листа НАЗК щодо причин несвоєчасного подання декларації та інше.

Тобто, в даному випадку перевірка своєчасності подання декларації ОСОБА_2 відбувалася в порушення п. 2 - п. 5 розділу II Порядку, неналежним суб'єктом, за межами компетенції особи Департаменту захисту економіки Національної поліції України та без відповідного звернення НАЗК.

Посадова особа ДЗЕ НП України, що склала протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за порушення ч. 1 ст. 45 Закону "Про запобігання корупції", здійснивши перевірку останнього, як суб'єкта декларування, та склавши протокол без відповідного звернення (доручення) НАЗК, вийшла за межі своїх повноважень, тобто діяла не в рамках діючого законодавства.

Враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією № 8 від 04 січня 2019 року був складений неуповноваженою особою з істотним порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд визнає цей доказ недопустимим. З урахуванням вказаного, всі інші докази у справі також є недопустимими, тобто такими, які були зібрані з порушенням встановленого законом порядку.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що будь-які докази того, що ОСОБА_2 діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Згідно з ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Згідно пункту 1 частини 1статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до переконання про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.172 -6 ,247,252,255,280 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Дунаєвецький райсуд в 10-тиденний строк з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження (внесення подання прокурора) цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 26 КУпАП.

Суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Дунаєвецького районного суду В. М. Артемчук