Провадження № 33/824/411/2019 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 січня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М. за участю водія ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, свідка ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 28.11.2018 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1., проживаючого в АДРЕСА_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, 05.11.2018 року о 22 годині 55 хвилин водій ОСОБА_2 рухаючись в м. Києві по вул. Пухівська, 2-А, керував автомобілем «Opel Kadett», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: розширені зіниці очей, що слабо реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Відповідальність за порушення п. 2.5 ПДР України передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 28.11.2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 352 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 28.11.2018 року скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому, суд першої інстанції неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_2 на захист, оскільки справа щодо нього була розглянута без його участі, а матеріали справи не містять даних щодо належного та своєчасного його сповіщення про час та місце розгляду справи. Адвокат зазначає, що наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів щодо того, що ОСОБА_2 керував автомобілем і що його зупинили працівники поліції, а тому ОСОБА_2 не може бути притягнутий до відповідальності за ст. 130 КУпАП. Апелянт вказує, що відео з камер працівників поліції не містить даних, що підтверджують факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом. Так, 05.11.2018 року ОСОБА_2 разом з своїм знайомим ОСОБА_4 знаходився біля свого автомобіля, що був припаркований навпроти гаражів по вул. Пухівська в м. Києві; в цей час до них під'їхали працівники поліції, які, перевіривши документи, безпідставно звинуватили ОСОБА_2 в тому, що він нібито має ознаки наркотичного сп'яніння й в подальшому почали чинити тиск на нього з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, та шляхом обману змусили його підписати протокол. Вказані обставини може підтвердити свідок ОСОБА_4 Апелянт вважає, що та обставина, що ОСОБА_2 знаходився біля автомобіля, не є тотожним факту керування автомобілем, а викладене в протоколі обвинувачення є незрозумілим та поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим, захисник вважає його недійсним та недопустимим доказом. Захисник звертає увагу на те, що відеозаписі з нагрудних камер поліцейських у ОСОБА_2 відсутні ознаки наркотичного сп'яніння, у зв'язку з чим, у працівників поліції були відсутні підстави для проведення огляду, а в самому протоколі не зазначено, що ОСОБА_2 пропонувалося пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння на місці, а в матеріалах справи відсутнє направлення на такий огляд та показання свідків не узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим, їх не можна вважати належними доказами, а самі свідки не були допитані безпосередньо в судовому засіданні, самого ОСОБА_2 фактично не відсторонили від керування транспортним засобом.

Заслухавши ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, якіпідтримали вказані в апеляційній скарзі доводи в повному обсязі,допитавши свідка ОСОБА_4,переглянувши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи судом першої інстанції вказаних вимог дотримано не було.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції пояснив, що 05.11.2018 року після роботи він разом з своїм знайомим ОСОБА_4 вивантажили в гаражі інструменти, та поїхали додому. По дорозі у них в автомобілі зникло світло, не горіло обидві передні фари. Він зупинився, усунути проблему і в цей час мимо нього проїхав наряд поліції, який потім зупинився. Поліцейські почали перевірку документів, світили ліхтарем на нього. Спочатку у поліцейських виникла підозра, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння, а потім не відчувши запаху алкоголю вони запідозрили, що він перебуває в стані наркотичного сп'яніння та запропонували їхати до лікарні. Йому зателефонувала дружина та повідомила, що з дитиною погано, потрібно їхати додому. Його син хворіє з народження, оскільки під час пологів стався інсульт, тому він поспішав додому. Працівники поліції сказали, що відпустять його тільки після того, як він підпише протокол про адміністративне правопорушення, що він і зробив, відмовившись їхати до лікарні аби швидше потрапити додому. Працює він не офіційно в сфері встановлення натяжних стель, право на керування транспортним засобом надзвичайно необхідне йому, оскільки він єдиний годувальник, і без них не зможе працювати та забезпечувати належний догляд за хворою дитиною. Наркотичні засоби ніколи не вживав, в протоколі зазначив, що втомлений їде з роботи, а вдома немовля.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що 05.11.2018 року він разом з ОСОБА_2 приїхали з об'єкту після роботи, оскільки вони спільно займаються ремонтами, вивантажили інструменти в гаражі та зібралися їхати додому. Виїхавши на трасу вони помітили, що не горять фари. Зупинившись, ввімкнули аварійку та почали міняти запобіжники. В цей час, коли автомобіль не рухався, до них під'їхали працівники поліції, які звернулися до ОСОБА_2 з вимогою пред'явити документи. Після того як ОСОБА_2 їх пред'явив, вони почали світити йому в очі та виказали підозру спочатку на алкогольне, а потім на наркотичне сп'яніння та запропонували поїхати в лікарню, однак ОСОБА_2 відмовився і вказав поліцейським, що в нього хвора дитина і йому потрібно додому. Працівники поліції сказали, що зараз вони напишуть протокол, і після того, як ОСОБА_2 цей протокол підпише, його відпустять. Після складання протоколу їх відпустили та вони поїхали додому.

Оскільки свідок ОСОБА_4 був приведений судом апеляційної інстанції до присяги та повідомлений про кримінальну відповідальність за неправдиві свідчення, суд не ставить під сумнів його показання.

Відповідно до п. 1.10 Правил Дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2002 року, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Таким чином, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов'язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи обставини, на які опирається апелянт, суд оглянув диск із відеофіксацією, доданою поліцейськими до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, на диску наявний відеозапис, з якого вбачається, що ОСОБА_2 не керує транспортним засобом та не знаходиться в ньому, а після його перегляду неможливо прийти до висновку, що у ОСОБА_2 наявні ознаки наркотичного сп'яніння, які б були передумовою до пропозиції поліцейським пройти огляд на встановлення стану наркотичного сп'яніння. На вказаному відеозаписі лише зафіксовано пропозицію пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в лікарні та відмову ОСОБА_2 від проходження такого огляду, що суперечить Інструкції «Про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер / відеореєстраторів / працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» відповідно до якої запис на нагрудну камеру поліцейського здійснюється з моменту зупинки безперервно до закінчення спілкування.

Крім того, всупереч вимогам ст.266 КУпАП працівники поліції не відсторонили ОСОБА_2 від керування транспортним засобом за наявності підстав вважати що особа керувала цим засобом у стані наркотичного сп'яніння.

Також суд апеляційної інстанції на підтвердження позиції ОСОБА_2 враховує надані ним документи щодо стану здоров'я його малолітнього сина.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд; за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 керував автомобілем в стані наркотичного сп'яніння, апеляційний суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247,ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 28.11.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі щодо нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон