Справа № 755/2727/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого менеджером в ТОВ ВКФ «Політара», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 04 лютого 2019 року, приблизно о 20 год 45 хв за адресою: АДРЕСА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння вчинив насильство у сім'ї щодо своєї дружини ОСОБА_2 з якою спільно проживає, а саме наніс декілька ударів по кистям рук, завдавши фізичного болю та моральних страждань.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав частково та зазначив, що до конфлікту його доводить дружина - ОСОБА_2, яка намагається таким чином виселити його з квартири. Також зазначив, що дружина його теж часто б'є під час конфліктів, оскільки, як він вважає, у неї є інший чоловік.

Крім цього, у судовому засіданні надала свої пояснення потерпіла ОСОБА_2, яка пояснила, що її чоловік постійно вчиняє сімейні сварки та наносить тілесні ушкодження їй та дітям, коли перебуває у стані алкогольного сп'яніння, що погано впливає як на неї, так і на дітей. З цих підстав їх сім'я перебуває на обліку у Дніпровському районному в місті Києві центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. 04 лютого 2019 року, приблизно о 20 год 45 хв за місцем проживання, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння вчинив сварку з нею, під час якої наніс декілька ударів по кистям її руки. Такі конфлікти тривають вже багато років.

Також у судовому засіданні надала свої пояснення свідок ОСОБА_3, яка зазначила, що живе по сусідству із сім'єю ОСОБА_1 та приблизно 2 роки є свідком їхніх сімейних конфліктів. Бійки і сварки часто відбувались в загальному коридорі, у зв'язку із цим вона сама одного разу викликала поліцію. Зазвичай конфлікти відбуваються, коли ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп'яніння, а коли тверезий, то все у них спокійно. Безпосереднім свідком подій, які відбувались 04 лютого 2019 року вона не була, проте бачила одного разу, як ОСОБА_1 знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, посварився із дружиною та вигнав її та дітей з квартири у коридор, а впустив до квартири після того як відіспався та протверезився.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілу, свідка, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності суддя, вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім часткового визнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 04 лютого 2019 року серії АА № 180766, заявою ОСОБА_2 від 04 лютого 2019 року, актом оцінки потреб сім'ї №193 від 05 березня 2019 року, висновком оцінки потреб сімї №193 від 05 березня 2019 року, відповідно до якого встановлено, що діти повідомляли про негативні взаємовідносини з батьком, та ті обставини, що батько наносить їм і матері тілесні ушкодження, показаннями потерпілої та свідка.

Згідно ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави

Стаття 28 Конституції декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Опуз проти Туреччини» (Opuz v. Turkey no. 33401/02 від 09.06.2009) Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що насильство в сім'ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також зазначив, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливішим є наявність ефективних механізмів їхньої реалізації.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1, суддею не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, той факт, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, проживає в одній квартирі з потерпілою та дітьми, фізичне та психологічне насильство не припиняється протягом тривалого часу, особу ОСОБА_1, суддя дійшов висновку про накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту.

Згідно із ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Як зазначається у ч. 6 ст. 28 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

Враховуючи обставини вчиненого правопорушення, з метою реалізації комплексного підходу до вирішення проблеми насильства, суддя вважає за необхідне, направити ОСОБА_1 до Дніпровського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, для проходження програми для кривдників, строком на строк 3 місяці.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 33, 39-1, 40-1, 173-2, 251, 283-285 КУпАП, суддя

постановив:

визнати ОСОБА_1, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 3 (три) доби.

Строк адміністративного арешту ОСОБА_1 відраховувати з моменту його затримання, після набрання постановою законної сили.

Направити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Дніпровського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, розташованого за адресою м. Київ, б-р Перова, 56, для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк 3 (три) місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 (триста вісімдесят чотири) грн 20 к. на користь держави.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред'явлення до виконання три місяці.

Суддя: В.Б. Левко