Житомирський апеляційний суд
Справа №293/307/19 Головуючий у 1-й інст. Васильчук С. Ф.
Категорія ст. 184 ч.1 КУпАП Доповідач Кіянова С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд

в складі:

судді судової палати у кримінальних справах Кіянової С.В.,

за участю:

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Житомирі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, на постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2019 року, -

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, українку, працюючу ФОП «ОСОБА_2», проживаючу за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 384,20 грн.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 30.01.2019 року ухилялася від виконання своїх батьківських обов'язків, передбачених ст.150 Сімейного Кодексу України відносно свого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який 30.01.2019 року близько 17 години 30 хвилин пішов з дому та не повідомляв про місце свого знаходження. Своїми діями ОСОБА_2 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 просять постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. Вважають постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною без повного та всебічного з'ясування обставин справи. Зазначають, що розглянувши справу без їхньої участі, суд порушив їх право на захист. Вказують, що сам факт того, що їх прийомний син ОСОБА_4, який 30.01.2019 року близько 17 години 30 хвилин пішов з дому та не повідомляв про місце свого знаходження, за відсутності у матеріалах справи інших даних, не можуть бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_2 ухиляється чи не виконує покладені на неї обов'язки по вихованню дітей. Посилаються на те, що постанова суду не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки не містить опису обставин установлених при розгляді справи, а містить лише посилання на фабулу протоколу.

Апеляційний суд відмічає, що відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором.

Враховуючи наведене, ОСОБА_3 не являється особою, яка має право на апеляційне оскарження постанови Черняхівського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2019 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Таким чином, апеляційний суд вважає дану апеляційну скаргу поданою лише ОСОБА_2, яка має право на апеляційне оскарження постанови суду щодо неї.

Заслухавши доповідача, пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, дана справа розглянута у відсутність ОСОБА_2, яка не була повідомлена про час та місце розгляду справи.

З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_2 була позбавлена можливості реалізувати в суді, передбачені законом (ст.268 КУпАП) права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №270629 від 08.02.2019 року, ОСОБА_2 30.01.2019 року ухилялася від виконання своїх батьківських обов'язків, передбачених ст.150 Сімейного Кодексу України відносно свого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП (а.с.3).

Відповідно до ч.1 ст. 184 КУпАП, відповідальність за цим законом настає в разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини:

1. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

2. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

3. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

4. Батьки зобов'язані поважати дитину.

5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Вказаний перелік обов'язків є вичерпним.

Проте і в протоколі про адміністративне правопорушення, і в постанові суду з посиланням на вказаний протокол, не зазначено яким саме чином ОСОБА_2 не виконувала свої батьківські обов'язки, при цьому не зазначено в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено.

Суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Диспозиція ч.1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Отже, диспозиція даної статті посилається на певне законодавство, яке передбачає виконання обов'язків. Тому, для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції повинен був вказати, які саме обов'язки не були виконані ОСОБА_2

З аналізу змісту ч.1 ст.184 КУпАП вбачається, що ухилення від виконання батьківських обов'язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов'язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не мав достатньо допустимих доказів для встановлення винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, визначив її винуватість доведеною помилково, недостатньо врахувавши закріплений в Конституції України принцип презумпції невинуватості особи.

На підставі викладеного постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до вимог п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2019 року щодо ОСОБА_2 - скасувати, а провадження по справі закрити, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати у кримінальних справах

Житомирського апеляційного суду С.В. Кіянова