Справа № 136/1442/19
Провадження № 33/801/886/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 листопада 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173 2 КпАП України,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в по АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області суду від 17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 1732 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн на користь держави та стягнуто судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях встановленого і належним чином доведеного складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції змінив суть правопорушення, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначивши при цьому, що він вчинив домашнє насильство, яке полягає у вчиненні дій психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, хоча ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в матеріалах справи не йшлося про те, що відповідні дії могли завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілого.

Крім того, як на підставу задоволення вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 268 КпАП України, зокрема, справу розглянуто у його відсутність за наявності його клопотання про відкладення розгляду в зв`язку з хворобою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що перебуває в неприязних стосунках з колишньою дружиною, до якої приїхав їх спільний син, якому зараз 20 років і який проживає окремо. Останній провокував його виражаючись нецензурно і застосовуючи фізичне насильство, на що він також відповів нецензурною лайкою.

Захисник адвокат Токарчук М.В. вимоги апеляційної скарги підтримав і просив задовольнити на умовах, викладених у ній.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративною відповідальності або свідками тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 256 КпАП України встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Суд першої інстанції поклав в основу висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 173 2 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення потерпілого та самого порушника.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР 263373 від 25 липня 2019 року ОСОБА_1 того ж дня знаходився в АДРЕСА_1 , при цьому словесно ображав, висловлювався нецензурною лайкою до сина ОСОБА_2 , чим вчинив сімейне насильство психологічного характеру.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані начальником СРПП№1 Липовецького ВП капітаном поліції ОСОБА_3 за частиною 1 статті 173 2 КпАП України.

Диспозиція частини 1 статті 173 2 КпАП України передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з статтею 1 Закону України від 07.12.2017 №2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство визначається як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у томі числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеки чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Для правильної кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з підстав передбачених частиною 1 статті 173 2 КпАП України факт порушення вказаних прав повинен бути відображений у протоколі про адміністративне правопорушення.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Разом з тим суть правопорушення, викладена у протоколі не узгоджується з диспозицією зазначеної норми, оскільки не містить даних про те, чи завдали (могли завдати) дії ОСОБА_1 , що полягали в нецензурній лайці шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Крім того у відповідній графі протоколу взагалі вказано, що шкоду потерпілому не заподіяно.

Отже, такі порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не давали суду правових підстав для визнання особи винною у вчиненні правопорушення, що передбачене ст. 173-2 КпАП України.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати чи доповнювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В протоколі про адміністративне правопорушення не відображено всіх елементи об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 1732 КпАП України, яка передбачає існування такої обов`язкової ознаки як можливості настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, що була чи могла бути завдана потерпілому, а це унеможливлює його використання як доказу в справі відповідно до статті 256 КпАП України.

Суд першої інстанції на зазначені вимоги закону і відповідні їм обставини справи уваги не звернув і дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173 2 КпАП України

Відтак оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КпАП України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, 294 КпАП України, Суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 1732 КпАП України закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду І.М.Стадник