Провадження № 3/761/8007/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Голуб О.А.

за участю прокурора - Прядко Р.В.

особи, стосовно якої складено протокол - ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, обіймала посаду державного реєстратора відділу держаної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 578, складеного 23.09.2019 року ОСОБА_2 - старшим оперуповноваженим МРВ № 5 Управління захисту економіки у м. Києві ДЗЕ Національної поліції України, ОСОБА_1, обіймаючи з 12.12.2017 року посаду державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що знаходиться за адресою: м. Київ вул. Студентська б. 7, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 даного закону, пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року № 958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18.08.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 року № 1153/29283, під час припинення діяльності 28.02.2019 року, пов`язаної із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно 05.03.2019 року подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила обставини інкримінованого їй правопорушення, пов`язаного з корупцією, які викладено в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного стосовно неї, при цьому, зазначила, зокрема, що вона відповідно до наказу, у період часу з 23.02.2019 року по 28.02.2019 року, перебувала у щорічній відпустці та отримала документи у зв`язку зі звільненням 05.03.2019 року і в цей же день подала декларацію. Крім того, у період часу з 25.02.2019 року по 02.03.2019 року, вона була відсутня у м. Києві, а 3 та 4 березня 2019 року були вихідними днями.

Прокурор просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на неї стягнення у виді штрафу в межах санкції цієї статті.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до наступного висновку.

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Приписами ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вказане випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати).

Зважаючи на те, що в диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 була звільнена з посади державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 28.02.2019 року за власним бажанням.

При цьому, ОСОБА_1 в силу займаної посади була суб`єктом декларування, відповідно до положень Закону України «Про запобігання корупції».

Також матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 , у період часу з 25.02.2019 року по 02.03.2019 року перебувала за межами м. Києва.

Тобто, у день звільнення 28.02.2019 року ОСОБА_1 не мала об`єктивної можливості подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

А відтак, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 без поважних причин несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Крім того, вимоги ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 , як суб`єктом декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, були виконані 05.03.2019 року, що підтверджується матеріалами справи.

Як вбачається з ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», вона не містить конкретної вказівки на час, протягом якого суб`єкт декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, повинен подати відповідну декларацію.

Лише, затверджений рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року «Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» в розділі другому пункті другому частини п`ятої містить посилання на те, що декларація суб`єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше 20 робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

За правилами ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Тобто, за змістом цієї норми закону, виключно закони становлять законодавство України про адміністративні правопорушення, а відтак, рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року, на яке посилається особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не є в розумінні ст. 2 КУпАП законом.

Наведене дає підстави для висновку, що твердження у протоколі про адміністративне правопорушення № 578 від 23.09.2019 року, про те, що ОСОБА_1 зобов`язана була подати декларацію за раніше неохоплений період у день звільнення з державної служби, тобто 28.02.2019 року, не ґрунтуються на положеннях Закону та матеріалах справи, виходячи з наведеного вище.

Крім того, такі трактування Закону, особою, якою складено згаданий протокол, не відповідають принципу верховенства права, закріпленому в преамбулі Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст. 8 Конституції України та ст. 3 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», оскільки, не допускається тлумачення закону, яке б несправедливо обмежувало права і свободи людини та безпідставно розширювало повноваження органів державної влади.

З огляду на викладене, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 порушень щодо несвоєчасного без поважних причин подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями перед звільненням, у зв`язку з чим, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

За правилами п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Одночасно слід звернути увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, стосовно ОСОБА_1 складено старшим оперуповноваженим МРВ № 5 Управління захисту економіки у м. Києві ДЗЕ Національної поліції України Котом О.Ю., однак у матеріалах справи відсутні відомості стосовно повноважень згаданої службової особи на складення протоколу стосовно ОСОБА_1 , а так само дані щодо підстав здійснення Управлінням захисту економіки в м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України збору доказів за даним фактом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 10, 11, 172-6, 247, 284 КУпАП України, ст. ст. 1, 52 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», суд

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови або у разі її перегляду Київським апеляційним судом з дня винесення постанови Київським апеляційним судом.

Суддя