Справа №592/1785/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Чернобай О. І.
Номер провадження 33/816/131/19 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,за участю прокурора Зеленського О.Г., Тимошенка С.В., якого притягнуто до адміністративної відповідальності, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Комсомольськ на Амурі, Хабаровського краю, Росії, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2, -

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 384,20 грн. на користь держави, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з постановою суду, ОСОБА_3, з 05 серпня 2015 року перебуваючи на посаді головного державного інспектора відділу нагляду в будівництві, котлонагляді, на транспорті та зв'язку, яка згідно Закону України «Про державну службу» відноситься до посад державної служби категорії «В», несвоєчасно подав без поважних причин щорічну декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, відповідальність за що встановлена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції", особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "в" ч. 1 ст.3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Щорічну декларацію за 2017 рік ОСОБА_3 повинен був подати в період часу з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2018 року до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2018 року.

Однак, щорічну декларацію за 2017 рік ОСОБА_3 без поважних причин подав несвоєчасно, лише 18 квітня 2018 року, після закінчення відведеного Законом "Про запобігання корупції" терміну - з 01 січня 2018 року до 01 квітня 2018 року.

Відповідно поданої апеляційної скарги, ОСОБА_3 не погоджується з прийнятим судовим рішенням та просить постанову судді, якою притягнуто його адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 1721-6 КУпАП скасувати та звільнити його від відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

З змістом доводів апеляційної скаргою повністю погоджується з тим, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, за вчинення якого суд першої інстанції притягнув його до відповідальності. Разом з тим, вважає, що при призначенні йому стягнення суд не повністю дотримався вимог ст. 33 КУпАП та не врахував ряд обставин, які суттєво знижують ступінь його вини у вчиненому.

Зокрема, умислу на неподання декларації він не мав, оскільки у нього відсутній мотив приховування будь-яких даних, що стали б відомі в результаті подання декларації, про це свідчать його попередні усвідомлені дії, а саме: отримання довідки з місця роботи про доходи за 2017 рік, заповнення електронної декларації та збереження її чернетки, перегляд внесених даних та чітке переконання про подання декларації саме 22 березея 2018 р., що підтверджується витягом НАЗК. При цьому, зазначає, що жодного разу не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Крім цього, апелянт просить врахувати те, що його дії не становили великої суспільної небезпеки, а також цим правопорушенням не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3., який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора, який вважає постанову суду обґрунтованою та заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, як вбачається із доводів апеляційної скарги, ОСОБА_3 не заперечує своєї вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому і не оспорює рішення суду в цій частині.

Разом з тим, ОСОБА_3 не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині накладення на нього стягнення за вчинене, оскільки вважає, що суд не дотримався вимог ст. 33 КУпАП, та не врахував ряду обставин, які на його переконання, істотно знижують ступінь його вини.

Перевіривши матеріали справи та вивчивши зміст оскаржуваного судового рішення, вважаю, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовано в автоматичному режимі.

Метою адміністративного стягнення, згідно ст. 23 КУпАП, є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, суддя місцевого суду вважав, що причина, зазначена ОСОБА_3 щодо несвоєчасного подання декларації за 2017 рік, є неповажною, а окрім того, суддя послався на те, що ОСОБА_3 у 2017 році подавав аналогічну декларацію за 2016 рік, виконавши всі необхідні дії, у тому числі підписавши її електронним цифровим підписом, що свідчить про його обізнаність порядку подачі декларації.

Разом з тим, вважаю, що суддя місцевого суду не звернув уваги на пояснення ОСОБА_3, які той надавав в ході судового розгляду та про які йдеться і у його скарзі.

Так, ОСОБА_3 вказував на те, що він 22 березня 2018 року на основі декларації за 2016 рік склав декларацію за 2017 рік, зберігши чернетку. Перед остаточним поданням декларації в цей же день близько 6 години 40 хвилин він ще раз перевірив введену інформацію та натиснув кнопку «Подати документ» та виконав запропоновані системою дії. Отримавши позитивну візуальну відповідь на сайті щодо подачі декларації, ОСОБА_3 був впевнений у її остаточному поданні. При цьому, звертає увагу на те, що на момент заповнення та відправлення декларації, публічна частина ЄРДР декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування не працювала тривалий час, в зв'язку з чим він не міг пересвідчитися у наявності своєї декларації у реєстрі.

Вказані пояснення підтверджуються і витягом послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_3, з якого вбачається, що 22.03.2018 р. о 06 год. 38 хвил. виконано дії «Зберегти чернетку», 06.40.21 - натиснуто кнопку «Подати документ».

Поряд із цим, хоча з матеріалів справи формально і вбачаються ознаки порушення ОСОБА_3 положень Закону України «Про запобігання корупції», які вказують на порушення ним статті 172-6 КУпАП, проте, вирішуючи питання про необхідність притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, суд не в повній мірі врахував відомості про особу правопорушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, не має негативних характеристик, розкаявся у вчиненому та не мав наміру уникнути фінансового моніторингу доходів, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно.

Такі обставини, на думку судді апеляційного суду, суттєво знижують суспільну шкоду вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки, а також цим правопорушенням не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам, а вчинене ним правопорушення можливо вважати малозначним, тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе застосувати ст. 22 КУпАП, звільнивши ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення й можливістю обмежитися усним зауваженням.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, постанова судді - скасуванню з постановленням рішення про звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у зв'язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, закривши провадження.

Керуючись ст.ст. 22, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 лютого 2019 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. - скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Провадження в справі щодо ОСОБА_3 закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуМатус В. В.