Справа № 734/4245/18 Головуючий у 1 інстанції Іванюк Т.І.
Провадження № 33/4823/28/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі судді судової палати у кримінальних справах Баглая І.П., розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою начальника Державної екологічної інспекції у Чернігівській області на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 грудня 2018 року.

Цією постановою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 90 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого по АДРЕСА_1, закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Місцевим судом встановлено, що, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2, 18 листопада 2018 року, о 21 год. 00 хв., на 100 кілометрі автодороги Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, що в адміністративних межах Козелецького району Чернігівської області, керуючи автомобілем Опель Астра, номерний знак НОМЕР_1, знищив дику тварину (припинив існування дикої тварини), яка перебувала в стані природної волі, виду лось європейський, який занесений до Червоної книги України, здійснивши наїзд на тварину автомашиною, що є порушенням ст. 40 Закону України про тваринний світ», ст. 1 Закону України «Про Червону книгу України».

В апеляційній скарзі начальник Державної екологічної інспекції у Чернігівській області просить скасувати постанову місцевого суду та ухвалити нове рішення і Визнати Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області потерпілим у вищевказаній справі. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження з врахуванням дати отримання постанови суду. Вказує, що оскільки навколишньому природному середовищу завдана шкода, стягнення якої віднесено до функцій Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, у відповідності до ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Інспекція має бути визнана потерпілим у цьому адміністративному провадженні, згідно ст. 269 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також, Державна екологічна інспекція не погоджується з рішенням районного суду, оскільки судом не правильно і неповно досліджені і встановлені обставини у справі та неправильно застосовані норми права. Ділянка автодороги, де відповідач допустив знищення дикої тварини, має 4 полоси руху (по 2 в кожному напрямку). З пояснень відповідача вбачається, що тварина не перебувала під час його руху на автодорозі, але оскільки у автомашини пошкоджена ліва передня сторона, таке твердження є суб'єктивним і сумнівним, оскільки тварина мала перетнути три полоси автодороги до зіткнення з автомашиною. Отже у відповідності до ст. 90 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідач допустив знищення тварини, занесеної до Червоної книги, не вживши заходів для запобігання її загибелі під час експлуатації транспортного засобу.

Із матеріалів справи і доводів апеляційної скарги вбачається, що вона не обґрунтована.

На апеляційну скаргу від ОСОБА_2 надійшло не передбачене Кодексом України про адміністративні правопорушення письмове заперечення в якому він просить відмовити у її прийнятті до розгляду та повернути начальнику Державної екологічної інспекції у Чернігівській області.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства, по між іншим, є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

У відповідності до ст. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів (частини друга, четверта та п'ята статті 85, статті 85-1, 88, 88-1, 88-2, 90, 91, 91-5, 164 - в частині порушення порядку провадження господарської діяльності, пов'язаної з раціональним використанням, відтворенням та охороною природних ресурсів (земля, надра, поверхневі води, атмосферне повітря, тваринний та рослинний світ, природні ресурси територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, добування і використання риби та інших водних живих ресурсів), поводження з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами), небезпечними хімічними речовинами, пестицидами та агрохімікатами, порушення вимог законодавства у сфері оцінки впливу на довкілля;

Виходячи з викладеного апеляційний суд приходить до висновку про наявність у Державної екологічної інспекції у Чернігівській області права на апеляційне оскарження даної категорії справ.

Згідно ст. 269 Кодексу України про адміністративні правопорушення потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Апеляційному суду не надано доказів, що саме Державній екологічній інспекції у Чернігівській області заподіяно шкоду загибеллю дикої тварини виду лось європейський, як і не надано належного обґрунтування розміру заподіяної шкоди. Розрахунок який не містить по суті у своєму змісті ніякого розрахунку, виконаний Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області А.Сівак не може бути доказом розміру заподіяної шкоди.

На думку апеляційного суду місцевий суд зробив правильний аналіз ст. 90 Кодексу України про адміністративні правопорушення яка передбачає покарання за погіршення, знищення середовища перебування (зростання) тварин і рослин, види яких занесені до Червоної книги України, знищення, незаконне або з порушенням встановленого порядку вилучення їх з природного середовища, а також порушення умов утримання (вирощування) тварин і рослин цих видів у ботанічних садах, дендрологічних та зоологічних парках, інших спеціально створених штучних умовах, що призвело до їх загибелі, каліцтва (пошкодження).

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає у вчиненні таких дій:

- погіршення середовища перебування (зростання) тварин і рослин, види яких занесені до Червоної книги України;

- знищення тварин і рослин, види яких занесені до Червоної книги України;

- незаконне вилучення тварин і рослин, види яких занесені до Червоної книги України, із природного середовища;

- вилучення тварин і рослин, види яких занесені до Червоної книги України, з порушенням встановленого порядку вилучення їх з природного середовища;

- порушення умов утримання (вирощування) тварин і рослин цих видів у ботанічних садах, дендрологічних та зоологічних парках, інших спеціально створених штучних умовах, що призвело до їх загибелі, каліцтва (пошкодження).

Це правопорушення може бути вчинено (суб'єктивна сторона) як у формі умислу, так і у формі необережності.

У той же час жодних фактичних даних про те, що ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом порушив будь-які правила дорожнього руху, даних про наявність попереджувальних дорожніх знаків 1.36 «Дикі тварини», або інших знаків, що обмежують швидкість руху на даному відрізку дороги до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить також даних про те, що ОСОБА_2 передбачав можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховував на їх відвернення або не передбачав можливості настання таких наслідків, хоч повинен був і міг їх передбачити.

Відсутні у матеріалах справи і докази того, що ОСОБА_2 умисно скоїв наїзд на тварину.

Навпаки в апеляційній скарзі стверджується (а інших даних нема), що контактування тварини було з лівою передньою стороною автомашини, що, в свою чергу, виключає умисний наїзд на дику тварину яка раптово вибігла на проїжджу частину дороги.

Згідно ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити начальнику Державної екологічної інспекції у Чернігівській області строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу начальника Державної екологічної інспекції у Чернігівській області залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 грудня 2018 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяІ. П. Баглай