Справа № 640/448/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Шаренко С.Л.,

при секретарі - Школі В.В.,

розглянувши адміністративний матеріал направлений з Департаменту патрульної поліції УПП у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні:

ОСОБА_1 (ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина ОСОБА_2, тимчасово не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2019 року о 07.55 год., в м. Харкові, по вул. Шевченка, біля буд. 28, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volvo S60, р.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проводився із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820 №ARHF-0014» зі згоди водія в присутності двох свідків, результат огляду 0,39 % проміле, чим порушив п.2.9а Правил Дорожнього Руху України, тобто скоїв правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про дату, час, місце судового розгляду повідомлений належним чином, шляхом направлення смс та поштового повідомлення, а тому суд вважає за можливе розглянути даний матеріал без його участі, що відповідає положенням ст. 268 КУпАП.

У рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина водія ОСОБА_1 повністю доведена та підтверджується матеріалами справи, а саме: змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 264277 від 01.01.2019, результатами проведення тестування на алкоголь за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820 №ARHF-0014», відповідно до якого результат огляду 0,39 % проміле; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, переглянутому у судовому засіданні запису відеофіксації з нагрудних камер поліцейських, що залучені до матеріалів справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09.11.2015р. (далі -Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно ч. 2 ст. 266 КпАП України, огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до результатів проведення тестування на алкоголь за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820 №ARHF-0014» у ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - 0,39 % проміле.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння

Обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено.

Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_1 посилалався на те, що він приймав лікарські препарати напередодні, однак за ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає у разі керування транспортного засобу під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Враховуючи вищенаведене, відомості про особу правопорушника, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Крім того, з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 384 гр. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 13, 16, 401, 283, 284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн., який необхідно внести: (код бюджетної класифікації: 21081300, одержувач: ГУК Харківськ обл/Харківобл/21081300, розрахунковий рахунок: № 0001, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ одержувача: 37874947, код банку МФО банку: 899998, призначення платежу: сплата штрафу) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з Давидової ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в дохід держави судовий збір в сумі 384 гр. 20 коп. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: прізвище платника, слова «судовий збір», Державна судова адміністрація України).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя - Шаренко С.Л.