Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/104/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Степанов С. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2019 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 05 лютого 2019 року в справі про притягнення:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, не працюючого,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 18.11.2018 року о 00.20 год. по вул. Соборності України, 52 в м. Долинська Кіровоградської області керував автомобілем ВАЗ - 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (млява мова, хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 05 лютого 2019 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафув розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_4 у вчиненні даного правопорушення повністю підтверджується матеріалами справи.

Не погоджуючись з судовим рішенням захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 05.02.2019 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в судове засідання призначене на 05.02.2019 року до суду направлялось клопотання про відкладення розгляду справи, до якого додано копію листка непрацездатності серії АДС №816059 від 29.01.2019 року в якому зазначено,що у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_4 та перебуванням на лікарняному, від з об'єктивних та поважних причин не може прибути в судове засідання на вказану дату. Крім того, у вказане судове засідання також подано клопотання про виклик свідків, які були присутні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Проте зазначені клопотання про відкладення розгляду справи та виклик свідків безпідставно не були задоволені судом, що є грубим порушенням процесуального права.

До початку розгляду апеляційної скарги захисник ОСОБА_3 заявив письмове клопотання в якому просить провести розгляд справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Зазначає, що ОСОБА_4 належним чином повідомлений про час та місце судового засідання та вимоги викладені в апеляційній скарзі підтримує повністю та просить їх задовольнити.

З'ясувавши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови суду вважаю, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 не підлягає задоволенню за таких підстав.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; а так само і відмову водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, згідно яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційних вимог апеляційний суд виходить з того, що згідно пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції.

Згідно п.6 вказаної Інструкції, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров'я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктами 3-5 розділу ІІ вказаної Інструкції визначено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби. Огляд на стан сп'яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно п. 7 розділу І вказаної Інструкції.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов'язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров'я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов'язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Даючи оцінку доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №032422 від 18.11.2018 р., який складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_4 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с. 2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 де кожен з них підтвердили те, що 18.11.2018 року в їх присутності ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Drager» та від проходження огляду в медичному закладі (а.с. 3-4);

- направленням ОСОБА_4 на медичний огляд для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану сп'яніння до Долинської ЦРЛ;

- відеозаписом БО № 032427 на якому зафіксований факт керування водієм ОСОБА_4 транспортним засобом ВАЗ - 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 та відмови вказаного водія від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці та в медичному закладі в присутності двох свідків.

Апеляційний суд відмічає, що вказані докази взаємоузгоджуються один з одним і підстав для сумніву в їх об'єктивності та суперечливості не вбачається. Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об'єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи щодо ОСОБА_4 не надано і не здобуто в процесі апеляційного розгляду, а тому підстави для визнання їх недопустимими відсутні.

Що стосується доводів сторони захисту стосовно розгляд справи без участі ОСОБА_4, чим самим порушено норми процесуального права та право на захист, то слід вказати, що матеріалами провадження встановлено, що вперше справа була призначено до розгляду на 21 січня 2019 року, ОСОБА_4 було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з наданням права на правничу допомогу на захист його прав та законних інтересів, дане клопотання судом першої інстанції було задоволено, а розгляд справи відкладено на 05.02.2019 року.

05 лютого 2019 року ОСОБА_4 вдруге було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом не було задоволено. Суд апеляційної інстанції погоджується з даним висновком, оскільки дана поведінка свідчить про зловживання ОСОБА_4 своїми процесуальними правами з метою затягування судового процесу та уникнення від відповідальності.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

При вирішенні питання про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення, судом першої інстанції, на виконання вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого ним правопорушення, яке є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами, при цьому становить велику суспільну небезпеку, його особу, відношення щодо вчиненого, інші обставини у справі та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке відповідає меті стягнення, а також запобіганню вчинення нових правопорушень.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4- залишити без задоволення.

Постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 05 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Д.Л. Іванов