Справа № 466/429/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Зима І.Є. , розглянувши матеріали, які надійшли з Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, працюючого на посаді голови Верхньобілківської сільської ради, Пустомитівського району Львівської області, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення , серія ГП № 503311, від 15.01.2019р., гр. ОСОБА_1 02.01.2019р. близько 21.30 год. у м. Львові по вул. Грінченка, 4б/35 намагався вибити двері у квартирі гр. ОСОБА_2, виражався нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, порушив спокій сусідів, чим вчинив дрібне хуліганство, відповідальність за що передбачена ст. 173 КУпАП.

На розгляді адміністративної справи в суді ОСОБА_1 свою вину у скоєному категорично заперечив та зазначив, що 02.01.2019р. жодних дій, що йому інкримінуються не вчиняв. В той день він постійно перебував зі своїм товаришем ОСОБА_3, їздив з ним по особистим справам аж до 22:00 год. вечора. Вони дійсно перебували в Шевченківському районі м. Львова, проте до ОСОБА_2 не заходили. Також пояснив, що перебуває з останнім у приятельсбких відносинах, проте йому невідомо з яких причин ОСОБА_2 здійснює наклеп на нього, заперечив наявність до нього майнових претензій.

Захисник особи , яка притягується до відповідальності, адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив провадження по справі закрити, в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні ствердив, що саме ОСОБА_1 02.01.19р. близько 21.30 год. пошкодив вхідні двері його квартири. Зокрема , він бачив його в дверне вічко, і з ним знаходився ще один невідомий мужчина. Попри це, ОСОБА_1 нецензурно лаявся, погрожував фізичною розправою його дружині ОСОБА_5, поводив себе агресивно. Додатково пояснив, що ОСОБА_1 він знає давно, оскільки перебував у трудових відносинах з його батьком. Конфлікт у них виник через грошову заборгованість.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 02.01.2019р. у вечірній час вони з чоловіком ОСОБА_2 перебували в квартирі по вул. Грінченка, 4б/35. Коли у двері почали голосно стукати невідомі особи, вона помітила у дверне вічко ОСОБА_1 та іншу невідому їй особу. При цьому ОСОБА_1 кричав, поводив себе агресивно, у грубій формі кликав ОСОБА_2, погрожував нанести їй тілесні ушкодження. Один з мужчин вибив частину вхідних дверей, після чого з місця події пішли. Вона викликала поліцію.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснили, що є товаришами ОСОБА_2 і в день події вони їхали до нього святкувати день його народження. Поблизу його будинку вони помітили автомобіль ОСОБА_1, а коли зайшли до підїзду, двері у квартирі ОСОБА_2 були уже вибиті. Хто саме пошкодив вхідні двері вони не бачили.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що є сусідом ОСОБА_2, проживає у квартирі поруч. 02.01.19 р. , у вечірній час, коли він відкривав двері своїй дружині , яка поверталась додому , бачив двох невідомих йому кремезних людей, які проходили по коридору . Впізнати він їх не зможе, оскільки не бачив їх облич. В подальшому він почув голосний стукіт у двері ОСОБА_2 Проте в той момент він знаходився у своїй квартирі, тому не бачив хто саме порушував громадський порядок. Змісту викликати поліцію чи втручатись у події він не бачив, оскільки сусіди це могли зробити самостійно.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 є його колегою та 02.01.2019р., включно до 22:00 год. , перебував разом із ним. Вони їздили по особистим потребам, однак на вул. Грінченка, 4б/35, де мешкає ОСОБА_2 не заїжджали. Були в районі проспекту Чорновола та вул. Топольної.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, покази потерпілої, свідків, дослідивши матеріали справи, перевіривши та дослідивши письмові докази, приходжу до наступного висновку.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини ,що мають значення для правильного вирішення справи.

Санкція ст. 173 КУпАП регламентує відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Проте, матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б указували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ст. 173 КУпАП.

Як вбачається із реєстрації Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області , 02.01.2019р. о 21:29 год. зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Львів, вул. Грінченка, 4б/35, заявник повідомив про те, що до його квартири намагаються увірватися троє осіб. Заявник : ОСОБА_9. Вказана особа потерпілому ОСОБА_2 не знайома, про що він повідомив під час судового розгляду. Між тим, номер телефону, за яким здійснено виклик зазначено його дружини ( а.с. 1) .

Згідно пояснень потерпілого ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_5 в судовому засіданні вбачається, що вони бачили у дверне вічко лише двох осіб, одним з яких був ОСОБА_1, що бив у двері і погрожував їх сім»ї розправою.

З пояснень допитаних у суді свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , вбачається, що вони не бачили особу, чи осіб , які вчиняли хуліганські дії.

Свідок ОСОБА_8 повідомив про те, що він лише чув словесний конфлікт біля квартири ОСОБА_2, однак в той момент він перебував у своїй квартирі, тому причетних осіб не бачив.

Вказані розбіжності ставлять під сумнів дані в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що саме ОСОБА_1 вчиняв дрібне хуліганство.

Будь-які інші належні та достатні докази, які б підтверджували обставини викладені у протоколі в матеріалах справи відсутні.

У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст.62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ

Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні, а судом не здобуті належні, достатні та допустимі докази, за європейським стандартом доказування «поза розумним сумнівом» на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого 173 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП слід закрити, за відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 173-2, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга, внесено подання прокурора до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_10