Справа № 519/221/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2019 року м. Южне

Суддя Южного міського суду Одеської області Барановська З.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Южненського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

мешкає: АДРЕСА_1 ,

тимчасово не працює,

за ч.2 ст.173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

30.01.2019 року о 10.40 год. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив повторно протягом року домашнє насилля відносно своєї сестри ОСОБА_2 під час якого погрожував їй фізичною розправою, висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою та кидався в бійку.

13.03.2019 року о 05.10 год. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив повторно протягом року домашнє насилля відносно своєї сестри ОСОБА_2 під час якого висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою.

Постановою Южного міського суду Одеської області від 17.12.2018 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 170 грн.

Постановою Южного міського суду Одеської області від 05.02.2019 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав в повному обсязі, пояснив, що при обранні стягнення просить суд накласти на нього стягнення у вигляді адміністративного арешту.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративних справ у відповідності до положеньст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Згідно ст.36 КУпАП - при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Стаття 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насилля в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно п.3 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Разом з тим, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КпАП України, є вчинення будь-який дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а також у невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у вчиненні насильства в сім`ї, правильно кваліфіковані за ч.2 ст.173-2 КУпАП, провину ОСОБА_1 суд вважає доведеною.

В рішенні Європейського Суду з прав людини "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року наголошено на тому, що, як зазначено у Кодексі України про адміністративні правопорушення та у подальших роз`ясненнях Пленуму Верховного Суду України, адміністративні правопорушення (тобто незначні правопорушення за законодавством України) караються арештом лише у виключних випадках (див. пункти 16 та 18), тобто адміністративне стягнення повинно бути пропорційним переслідуваній меті.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, його наслідки, особу порушника, відсутність даних про трудову зайнятість (офіційну), те що ОСОБА_1 не має заробітку, а тому не має можливості сплатити штраф, періодично вчиняє аналогічні правопорушення, за які притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням стягнень у вигляді штрафу та громадських робіт, та всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту, оскільки застосування такого виду стягнення буде обґрунтованим та достатнім для виправлення правопорушника.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 173-2 ч.2, ст. ст. 283-284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 15 (п`ятнадцять) діб.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн. на користь держави.

Згідно ст. 326 КУпАП постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення.

Строк адміністративного арешту рахувати з дня затримання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом 10-ти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги або протесту прокурора.

Суддя Южного міського суду

Одеської області З.І.Барановська