Провадження № 33/4808/33/19
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП та відповідно до ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., також стягнуто судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 17 вересня 2018 року о 05 год. 10 хв. ОСОБА_2 в м. Хмельницький по вул. Соборна керував транспортним засобом марки "Даймлер Крайслер", д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд водія на стан сп'яніння проводився у лікаря нарколога. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 А ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

На вказану постанову суду ОСОБА_2 28.12.2018 року, за межами строку, передбаченого законом на оскарження постанови суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП з врахуванням приписів ч.2 ст.38 КУпАП.

Разом з тим, в апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх доводів щодо поважності причин, з яких було пропущено строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилається на те, що він не був повідомлений про день та час розгляду справи в установленому законом порядку, а тому розгляд справи відбувся за його відсутності. Копію постанови суду він отримав 20.12.2018 року і в той же день був ознайомлений з матеріалами справи, що унеможливило скористатись конституційним правом на оскарження постанови суду. Вважає, що розгляд справи відбувся формально і без дослідження доказів та обставин справи, оскільки в матеріалах справи відсутні записи та протоколи судових засідань.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду слід відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов'язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов'язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

При вирішанні питання про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать, що особа, яка пропустила строк апеляційного оскарження з об'єктивних незалежних він неї причин була позбавлена можливості своєчасно оскаржити судове рішення.

Апеляційний суд приймає до уваги обставини, які вказують що особа, яка пропустила строк на оскарження судового рішення була обізнана про розгляд судом першої інстанції відповідної справи, враховує процесуальну поведінку вказаної особи, як під час розгляду справи, так і після ухвалення судового рішення, оцінює поважність причин, якими обґрунтовується пропущення строку на апеляційне оскарження та сутність апеляційний вимог.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений за участю ОСОБА_2, якому були роз'яснені його права та обов'язки, передбачені ст..268 КУпАП, ст.63 Конституції України, що підтверджується власними підписами правопорушника.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що адміністративна справа щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП була направлена до розгляду до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, розгляд якої було призначено на 02.10.2018 року. Однак, розгляд справи не відбувся у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що його захисник ОСОБА_4 не може з'явитися у судове засідання, оскільки зайнятий в іншому судовому розгляді.

24.10.2018 року. ОСОБА_2 в судове засідання вказаного суду не з'явився, а надіслав суду клопотання про передачу справи на розгляд суду за місцем його проживання по причині неможливості прибуття до Хмельницького міськрайонного суду та бажанням укласти договір з захисником на захист його прав та інтересів. Аналогічне клопотання було заявлене захисником ОСОБА_4 Заявлене клопотання судом було задоволено, а матеріали справи надіслано до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області для розгляду.

05.11.2018 року матеріали справи надійшли до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області та були призначені до розгляду на 28.11.2018 року.

У своєму клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду ОСОБА_2 вказує на те, що йому було відомо про те, що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, про направлення матеріалів даної адміністративної справи з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Таким чином, вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 знав про те, що в провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області знаходиться справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов'язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов'язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Зі змісту мотивувальної частини постанови Івано-Франківського міського суду від 28.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, у зв'язку з чим справу було розглянуто за відсутністі особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, в своїй апеляційній скарзі апелянт стверджує, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи, чим було порушено його право на захист.

Апеляційний суд приймає до уваги, що однією із підстав для поновлення строку може бути неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.(справа"Пономарьов проти України" ).

Таким чином, порушення судом першої інстанції вимог щодо належного повідомлення про розгляд справи не є безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Вищевказані обставини свідчать про те, що апелянт знав про наявність справи про адміністративне правопорушення щодо нього і мав можливість своєчасно дізнатись про постановлене судом рішення та оскаржити його у встановлений законом строк.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що законодавцем встановлені скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення у суді, оскільки ст.38 КУпАП визначений трьохмісячний строк протягом якого на особу, яка винна у вчиненні адміністративного правопорушення може бути накладено адміністративне стягнення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту клопотання про поновлення строку вбачається, що єдиною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду ОСОБА_2 вважає те, що він не отримав копію постанови в день винесення постанови суду, а отримав копію постанови суду 20.12.2018 року.

Однак, згідно з діючим законодавством, строк оскарження постанови судді обчислюється з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Апеляційна скарга на постанову суду була зареєстрована Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 02 січня 2019 року, що свідчить про те, що апеляційна скарга подана зі значним пропуском строку, встановленого законом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Вищевказана норма ч.2 ст.294 КУпАП забезпечує за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об'єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що останній не оскаржує встановлені судом фактичні обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення, однак в резолютивній частині апеляційної скарги просить закрити провадження у справі за спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності, тобто на підставі ч.2 ст. 38 КУпАП. Вищевказані доводи апеляційної скарги свідчать про те, що ОСОБА_2 повністю визнає законність судового рішення стосовно визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та підтверджують висновок про те, що його процесуальна поведінка була спрямована саме на ухвалення рішення про закриття провадження по справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини. одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи та постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами ( рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 не наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та враховуючи, що з дня винесення постанови суду першої інстанції пройшов доволі тривалий строк і на даний час рішення суду набуло законної сили, приймаючи до уваги характер процесуальної поведінки особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності протягом розгляду справи у суді першої інстанції та після постановлення судом остаточного рішення, враховуючи причини, якими обґрунтовуються поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому конкретизувати причини, які не дозволили своєчасно оскаржити постанову суду.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_2 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2018 року.

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_2

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв

Згідно з оригіналом.

Суддя: О.П. Васильєв