Справа № 360/1150/19 Суддя в 1-й інстанції Стасенко Г.В.
Провадження № 33/824/3120/2019 Суддя в 2-й інстанції Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності: захисника особи щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Яременка Д.В., представника потерпілого - адвоката Романюк В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 11 червня 2019 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою судді Бородянського районного суду Київської області від 11 червня 2019 року провадження у справі про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП закрите, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 21 травня 2019 року, приблизно о 06 годині 40 хвилин, на 74 км автодороги М-07 в Бородянському районі Київської області, в напрямку м. Києва, керуючи вантажним автомобілем ''MAN TGA 18.440" номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом ''Wielton'' номерний знак НОМЕР_2 , не дотримався безпечного інтервалу із автомобілем "ЗАЗ TF 699 P " номерний знак НОМЕР_3 під керування ОСОБА_3 , що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 2.3 ''б'', 13.1 Правил дорожнього руху..

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послалась на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Вважала, що вина водія транспортного засобу MAN ОСОБА_1 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди повність підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Зокрема указала на те, що водій транспортного засобу ЗАЗ ОСОБА_3 переконавшись у безпечності свого маневру вже виїхала з другорядної дороги на головну, а в свою чергу водій транспортного засобу MAN ОСОБА_1 в порушення вимог п. 12.3, п. 13.1 ПДР України випереджаючи автомобіль ЗАЗ, який не змінював напрямок руху та рухався з правої сторони від нього, здійснив зіткнення з лівою частиною транспортного засобу ЗАЗ. Внаслідок даних дій з боку водія ОСОБА_1 , водій ОСОБА_3 не маючи змоги зупинити авто на місці зіткнення, зупинила його біля зупинки громадського транспорту. За наведених обставин вважала, що напрямок руху транспортного засобу MAN під керування водія ОСОБА_1 став причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди. Крім того звернула увагу, що заявлені водієм ОСОБА_1 , свідки не були очевидцями даної ДТП, а відтак їх пояснення викликають сумніви. Просила постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник Яременко Д.В. указав на безпідставність апеляційної скарги, оскільки судом першої інстанції було належним чином досліджено всі докази та надано їм правильну оцінку. Зазначив, що саме водій ОСОБА_3 не виконала вимоги дорожнього знаку 2.1 та продовжувала рух, у зв`язку з чим здійснила бокове зіткнення з автомобілем MAN під керування водія ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення:

представника потерпілої - адвоката Романюк В.В., яка подану апеляційну скаргу підтримала, підтвердила доводи цієї скарги та просила її задовольнити;

захисника Яременка Д.В., який апеляційну скаргу не визнав, заперечував проти її задоволення, просив залишити постанову без змін;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підягає з огляду на таке.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, у вину ОСОБА_1 було поставлено порушення вимог п. 13.1 ПДР України.

Цим пунктом визначено обов`язок водія залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до п.1.10 ПДР України під безпечним інтервалом розуміється відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Дослідивши зібрані у справі докази, суддя місцевого суду дійшов до переконання про відсутність підстав для висновку про порушення водієм ОСОБА_1 вимог ПДР України щодо дотримання бокового інтервалу, тобто п. 13.1 ПДР України. Із таким висновком судді місцевого суду апеляційний суд погоджується враховуючи наступне. Схема місця ДТП, взаємне розташування транспортних засобів після ДТП, локалізація пошкоджень на транспортних засобах, а також дані про місце де відбулася ДТП із зображенням нанесеної на це місце дорожньої розмітки указують на те, що зіткнення транспортних засобів відбулося внаслідок виїзду автомобіля "ЗАЗ TF 699 P " номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 із другорядної дороги на головну, по якій рухався автомобіль ''MAN TGA 18.440" номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом ''Wielton'' номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . При цьому аналізуючи дані про місце примикання другорядної дороги до головної у поєднанні із даними про взаємне розташування транспортних засобів після зіткнення автомобілів дає підстави стверджувати про те, що зіткнення транспортних засобів сталося в момент виїзду автомобіля "ЗАЗ TF 699 P " на головну дорогу чи через надзвичайно малий проміжок часу після виїзду, який не дає підстав стверджувати про недотримання інтервалу автомобілем ''MAN TGA 18.440", який рухається по головній дорозі.

Ту обставину, що зіткнення автомобілів відбулося внаслідок виїзду автомобіля "ЗАЗ TF 699 P " номерний знак НОМЕР_3 з другорядної дороги на головну підтвердила водій цього автомобіля ОСОБА_3 , а також свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Піддавати сумніву пояснення цих свідків суд не вбачає підстав, оскільки про наявність очевидця ДТП ОСОБА_4 ОСОБА_1 повідомив поліцейських при зясуванні ними обставин ДТП, надавши при цьому останнім засоби зв`язку свідка.

Врахувавши наведене суддя місцевого суду дійшов до висновку про недоведеність того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на законних підставах закрив провадження у справі із підстав, передбачених п.1 ст. 247 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить доводів, які би указували на незаконність постанови судді місцевого суду.

Так, ні у ході розгляду справи у суді першої інстанції, ні у ході розгляду справи у суді апеляційної інстанції не доведено те, що водій ОСОБА_3 після виїзду із другорядної дороги на головну рухалася по смузі розгону, оскільки така смуга у місці, де відбулася ДТП відсутня. Це вбачається із фотоматеріалів із зображенням місця ДТП. Ця обставина указує як на неправдивість показань ОСОБА_3 щодо обставин ДТП, так і на незнання нею відповідних положень ПДР України, які регламентують існування смуг розгону та гальмування на проїзній частині дороги. Зазначені докази дають підстави стверджувати те, що ОСОБА_3 при виконанні маневру виїзду на головну дорогу виїхала безпосередньо на одну із смуг головної дороги.

На думку суду не має правового значення питання про те, де конкретно відбулося зіткнення транспортних засобів - у місці виїзду на головну дорогу, чи через 25 метрів після виїзду. Суд при цьому звертає увагу на те, що при русі транспортних засобів із дозволеною швидкістю на автодорозі віддаль у 25 метрів є надзвичайно малою для вирішення питання про не дотримання бокового інтервалу. Окрім того, матеріали справи безумовно указують на те, що водій ОСОБА_3 виїзжала із другорядної дороги на головну, і при виїзді на цю дорогу повинна була керуватись п.16.11 ПДР України та знаком 2.1 Додатку 1 до ПДР України «Дати дорогу». Відповідно до п.1.10 вимога «Дати дорогу» є вимогою до учасників дорожнього руху не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість. Із урахуванням розташування транспортних засобів після їх зіткнення, у поєднанні із місцем примикання другорядної дороги до головної суд приходить до висновку, що у момент виїзду на головну дорогу автомобіля "ЗАЗ TF 699 P " автомобіль ''MAN TGA 18.440" з напівпричепом ''Wielton'' перебував у безпосередній близькості до автомобіля "ЗАЗ TF 699 P ", був видимий водію ОСОБА_3 , у зв`язку із чим водій ОСОБА_3 зобов`язана була дати дорогу цьому автомобілю, тобто забезпечити його безперешкодний проїзд по дорозі у вибраному ним напрямку. При цьому водій ОСОБА_1 , рухаючись по головній дорозі у відповідності до вимог п.1.4 ПДР України розраховував на те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_3 дасть йому дорогу, що виключає будь-які припущення чи твердження про те, що водій ОСОБА_1 був не уважний чи не реагував на зміну дорожньої обстановки.

Матеріали справи не містять буд-яких доказів того, що автомобіль ''MAN TGA 18.440" безпосередньо перед зіткнення із автомобілем «ЗАЗ TF 699 P», в момент зіткнення чи після зіткнення змінював раніше обраний ним напрямок руху.

Правомірність дій водія ОСОБА_1 та необґрунтованість доводів апеляційної скарги стверджується також висновком експертного дослідження обставин та механізму ДТП № 150 від 01.10.2019 року, що наданий захисником Яременком Д.В . на спростування доводів поданої апеляційної скарги. Відповідно до цього висновку в діях водія автомобіля ''MAN TGA 18.440" номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які би перебували у причинному зв`язку із виникненням ДТП. Дії водія автомобіля "ЗАЗ TF 699 P " номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_3 з технічної точки зору не відповідають вимогами п. 16.11 та вимогам дорожнього знаку 2.1 ПДР України та перебувають у прямому причинному зв`язку із ДТП. Відповідно до дослідницької частини цього висновку зіткнення автомобілів ''MAN TGA 18.440" номерний знак НОМЕР_1 та "ЗАЗ TF 699 P " номерний знак НОМЕР_3 відбулося під кутом близько 10-15 градусів, при цьому автомобіль ''MAN TGA 18.440" перебував уздовж смуги руху по якій він рухався, а автомобіль "ЗАЗ TF 699 P " перебував під кутом до повздовжньої осі цього автомобіля. Сукупність цих висновків спростовують наявність у діях ОСОБА_1 порушень вимог п. 13.1 ПДР України та підтверджують правильність висновків судді про відсутність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Оцінюючи зазначений висновок експерта суд вважає його належним, допустимим та достовірним доказом, він ґрунтується на фактичних обставинах ДТП та підтверджується іншими доказам, його висновки є логічними, послідовними та належним чином обґрунтованими із науково-технічної точки зору.

Доказів того, що ОСОБА_1 у зазначеній дорожній обстановці допустив порушення вимог п. 13.1 ПДР України матеріали справи не містять. Таких доказів не надано ні апелянтом, ні іншим учасником ДТП, належних доводів для скасування постанови судді Бородянського районного суду Київської області від 11 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 у апеляційні скарзі не наведено.

Постанова судді Бородянського районного суду Київської області від 11 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, є належним чином обґрунтованою та вмотивованою, підстав для зміни чи скасування цієї постанов суд не знаходить, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 11 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ О.П. Свінціцька