Справа № 191/4309/19
Провадження № 3/191/1198/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бондаренко Г.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Синельниківського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.184 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 ухилився від виконання передбачених п.3 ст. 150 СК України обов`язків щодо свого н/л сина ОСОБА_2 , 2002 року народження, а саме не забезпечує здобуття дитиною повної загальної середньої освіти (не сприяє відновленню втраченого паспорту сина для вступу у навчальний заклад).

За даним фактом інспектором з ЮП Синельниківського ВП ГУНП у Дніпропетровській області, лейтенантом поліції Шило В.А. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №103553 від 19.10.2019 року.

Суддя, дослідивши надані матеріалі справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, прийшов до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення. При цьому, встановити істину по справі необхідно з аналізу наявних доказів, які, згідно до чинного законодавства, представляють собою будь-які фактичні дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини і мають суттєве значення для вирішення справи по сутті.

Відповідно до ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, та є одним із основних джерел доказів, повинен містити: дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення Серії АПР18 №103553 від 19.10.2019 року не зазначено місце та час вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, адміністративним порушенням відповідно до ч.2 ст.184 КУпАП визначається ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Докази того, що ОСОБА_1 протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч.1ст.184 КУпАП, відсутні.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За таких умов суд, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП, та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

У зв`язку з вищевикладеним, суд згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, вважає за необхідне провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, з підстав недоведеності її вини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.247,280,283,284 КУпАП суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Г. В. Бондаренко