Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1093/18
Провадження № 3/499/3/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14.01.2019 року смт. Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлова І.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: ДРП 2 АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №290518 від 07.11.2018 року, 07.11.2018 року, приблизно о 11 год. 00 хв., ОСОБА_1, керуючи автомобілем «ВАЗ 11183», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в Одеській області на трасі М-05 Київ-Одеса 401 км. + 80 м. перед початком руху не переконався що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху та не надав перевагу в русі, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, НОМЕР_3, водій ОСОБА_2 В результаті ДТП автомобілі механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, потерпілих не має. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1 ПДР.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_3 надала письмові пояснення, відповідно до яких просила справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки у вчиненні ДТП був винним саме водій RENAULT Magnum 440 державний реєстраційний номер НОМЕР_4, напівпричеп LECINENA VS державний реєстраційний номер НОМЕР_5 ОСОБА_2, що підтверджується відеозаписом з камер спостереження кафе-бару «Урарту», який просила долучити до матеріалів справи.

У судове засідання неодноразово викликався водій RENAULT Magnum 440 державний реєстраційний номер НОМЕР_4, напівпричеп LECINENA VS державний реєстраційний номер НОМЕР_5 ОСОБА_2, який відповідно до матеріалів справи є потерпілим, для за слухання його пояснень, однак до суду потерпілий не зявлявся, про причини неявки не повідомляв, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами та з урахуванням наданого відеозапису ДТП.

В судовому засіданні було досліджено: протокол адміністративного правопорушення; схему місця ДТП; письмові пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_1 та відеозапис з місця ДТП, який був записаний з камер спостереження кафе-бару «Урарту».

Нормами статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням є (проступок) протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівники поліції зазначили, що останній порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху.

Згідно до пункту 10.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Статтею 124 КУпАП встановлено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Таким чином, для наявності складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП необхідно, щоб у передбачених вказаними вище нормами права суспільних відносинах, поведінка водія транспортного засобу, порушувала законодавчо встановлене правило.

У своїх поясненнях представник ОСОБА_1 зазначила, що виїжджаючи зі стоянки він виконав усі вимоги Правил дорожнього руху, включив покажчик повороту на впевнився у безпеці своїх дій, однак автомобіль НОМЕР_2, НОМЕР_3 який не рухався, а стояв, та в момент переїжджання ОСОБА_1 на дорогу почав рух, внаслідок чого було вчинено ДТП.

Зазначене також підтверджується відеозаписом, який був досліджений у судовому засіданні та долучений до матеріалів справи, з якого вбачається що водій «ВАЗ 11183», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 дійсно здійснив виїзд зі стоянки в напрямку траси М-05, при цьому зупинився, при цьому надалі вбачається що після зупинки автомобіля «ВАЗ 11183», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, водій автомобілю НОМЕР_2, НОМЕР_3 ОСОБА_2 перед початком руху, не переконався що це буде безпечно та не створить перешкод для інших учасників руху, почав рух та спричинив зіткнення з авто «ВАЗ 11183», внаслідок чого сталася ДТП.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

У рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 Європейський Суд з прав людини зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ст.124 КУпАП (можливість позбавлення права керувати транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року), суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Всі обставини, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо існування факту самого правопорушення з боку ОСОБА_1, так як відповідальність за порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху наступає, якщо водій перед початком руху не переконався у безпечності своїх дій та відсутності перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. В даному випадку матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 при початку руху автомобілем, яким він керував, не переконався у безпечності своїх дій та почав рух.

Виконання дії початку руху та проїзд між двома авто ще не свідчить про наявність загрози для інших учасників дорожнього руху та про порушення Правил дорожнього руху таким водієм, оскільки Правила дорожнього руху покладають обовязок на кожного учасника дорожнього руху дотримуватися ПДР.

Дії ОСОБА_2 в даному випадку суд не оцінює в контексті порушення Правил дорожнього руху, так як розглядає матеріали адміністративної справи лише відносно ОСОБА_1

Фактично протокол про адміністративне правопорушення працівник поліції склав на підставі даних з пояснень учасників ДТП, які суперечать іншим, встановленим у судовому засіданні обставинам, не дослідивши при цьому наявний відеозапис з місця ДТП.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що по справі відсутні належні докази, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку стосовно винуватості ОСОБА_1

Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 124, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя:ОСОБА_4