Справа № 525/1172/18
Провадження №3/525/5/2019

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2019 року Великобагачанський районний суд Полтавської області вскладі: головуючого-судді Хоролець В.В., при секретарі Гавриш О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління держпраці у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, контактний номер телефону суду не відомий, працює начальником Великобагачанської районної державної лікарні ветеринарної медицини, на протязі року до адміністративної відповідальності не притягувався

за ч.3 ст.41, ч.1 ст.41 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

До суду, поряд з іншим протоколом про адміністративне правопорушення, надійшов протокол №ПЛ1972/154/АВ/П/2ПТ від 13 вересня 2018 року відносно начальника Великобагачанської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_1, що складений інспектором праці ОСОБА_2 (а.с.19).

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Судом встановлено, що начальник Великобагачанської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_1, допустив порушення ч.1 ст.116 КЗпП, оскільки при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від установи не проведена в день звільнення. Так, наказом №25 від 24.05.2018 року звільнено з роботи сторожа ОСОБА_3, проте кошти, належні при звільненні працівнику виплачено згідно відомості №48 від 29.05.2018 року в розмірі 769,36 грн.

Отже, в межах розгляду протокол №ПЛ1972/154/АВ/П/2ПТ від 13 вересня 2018 року, ОСОБА_1 допустив порушення ч.1 ст.116 КЗпП України в частині дій щодо звільнення з роботи сторожа ОСОБА_3, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП.

В той же час з матеріалів справи вбачається, що до суду також надійшов протокол №ПЛ1972/154/АВ/П/1ПТ від 13 вересня 2018 року відносно начальника Великобагачанської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_1, що складений інспектором праці ОСОБА_2 (а.с.а.с.1-2). Як вказується в даному протоколі вищевказаним інспектором праці, начальник Великобагачанської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_1, вчинив адміністративне правопорушення в липні серпні поточного року в адміністративному приміщенні Великобагачанської районної державної лікарні ветеринарної медицини, за адресою сел. Велика Багачка, вул. Каштанова, 84 по ч.3 ст.24 КЗпП, за порушення яких встановлено відповідальність по ч.3 ст.41 КУпАП, а саме: в ході інспекційного відвідування надано цивільно правові договори, укладені між Великобагачанською районною державною лікарнею ветеринарної медицини в особі начальника ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_4 і Великобагачанською районною державною лікарнею ветеринарної медицини, в особі начальника ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_5.

Інспектор праці у протоколі зазначає, що стосовно цивільно правового договору від 02.01.2018 року укладеного між Великобагачанською районною державною лікарнею ветеринарної медицини, в особі начальника ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_5: згідно п.1 Предмет договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобовязання виконати такі роботи: проведення профілактичних, лікувальних ветеринарних послуг, проведення протиепізоотичних ветеринарних заходів згідно прейскуранту на послуги затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 13.02.2013 р. №96, виклик лікаря, кріплення бірки тваринам, клінічний огляд тварини, надання консультацій, введення препаратів, відбір біоматеріалу для дослідження, клінічний огляд після забою тварин, інше; строк дії договору 02.01.2018 р. до 30.06.2018 р. Одночасно передбачено, що за угодою сторін та відсутності взаємних претензій договір може бути продовжено на термін. 01.07.2018 р. між вказаними сторонами, укладено наступний цивільно правовий договір термін дії якого з 01.07.2018 р. по 30.09.2018 р., що вказує на системність укладення цивільно правових договорів. Згідно п.2 Розмір і порядок оплати за виконану роботу Замовник сплачує Виконавцеві винагороду у розмірі 30% від вартості наданих послуг щомісячно згідно акту виконаних робіт; оплата передбачена не пізніше 30 числа кожного місяця. При цьому, як вказує уповноважений інспектор праці, в акті здавання-приймання виконаної роботи від 27 серпня 2018 р. зазначено, що складений він про те, що ОСОБА_5 роботи згідно з цивільно правовим договором від 01.07.2018 р. виконано якісно і в повному обсязі. Проте, в акті виконаних робіт №14 від 27.08.2018 р. ОСОБА_5 провів за серпень 2018 р. 154 дослідження на мастит, згідно акту було 10 викликів лікаря, кріплення бірки 6, перед забійний клінічний огляд 6, кріплення бірки ВРХ 7. Інші послуги передбачені у цивільно правових договорах не надавалися, а саме: послуги спеціаліста ветеринарної медицини, надання консультацій, внутрішньомязове введення та не здійснювався відбір зразків для купрологічного дослідження, що свідчить про предмет цивільно правових договорів як процес роботи, а не кінцевий результат, який передбачає виконання певних трудових функціональних обовязків.

Також інспектор праці у протоколі зазначає, що стосовно цивільно правового договору від 02.01.2018 р., укладеного між Великобагачанською районною державною лікарнею ветеринарної медицини, в особі начальника ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_4: згідно п.1 предмет договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобовязання виконати такі роботи: проведення профілактичних, лікувальних ветеринарних послуг, проведення протиепізоотичних ветеринарних заходів згідно прейскуранту на послуги затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 13.02.2013 р. №96, виклик лікаря, кріплення бірки тваринам, клінічний огляд тварини, надання консультацій, введення препаратів, відбір біоматеріалу для дослідження, клінічний огляд після забою тварин, інше. Строк дії договору 02.01.2018 р. до 30.06.2018 р. Одночасно передбачено, що за угодою сторін та відсутності взаємних претензій договір може бути продовжено на термін. 01.07.2018 р. між вказаними сторонами, укладено наступний цивільно правовий договір термін дії якого з 01.07.2018 р. по 30.09.2018 р. Згідно п.2 Розмір і порядок оплати за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду в розмірі 30 % від вартості наданих послуг щомісячно згідно акту виконаних робіт; оплата передбачена не пізніше 30 числа кожного місяця, одночасно надано акти здавання-приймання виконаної роботи та акти виконаних робіт із зазначенням найменування виконаної роботи.

Також інспектор праці зазначає, що оплата за цивільно правовими договорами, яка проведена: за січень 2018 р.: згідно розрахунково платіжної відомості за видами оплат №2 та відомості №7 від 30.01.2018 р. «Заробітна плата за січень місяць 2018 р. працівників Великобагачанської районної державної лікарні ветеринарної медицини», серед яких ОСОБА_4 у розмірі 279,68 грн. та ОСОБА_6 254,03 грн.; за лютий 2018 р.: згідно розрахунково платіжної відомості за видами оплат №5 та відомості №13 від 02.03.2018 р. «Заробітна плата за лютий місяць 2018 р. працівників Великобагачанської районної державної лікарні ветеринарної медицини» серед яких ОСОБА_4 у розмірі 294,42 грн. та ОСОБА_6 299,83 грн.; за березень 2018 р.: згідно розрахунково платіжної відомості за видами оплат №7 та відомості №25 від 29.03.2018 р. «Заробітна плата за березень місяць 2018 р. працівників Великобагачанської районної державної лікарні ветеринарної медицини» серед яких ОСОБА_4 у розмірі 334,13 грн. та ОСОБА_6 259,25 грн.; за квітень 2018 р.: згідно розрахунково платіжної відомості за видами оплат №10 та відомості №35 від 26.04.2018 р. «Заробітна плата за квітень місяць 2018 р. працівників Великобагачанської районної державної лікарні ветеринарної медицини» серед яких ОСОБА_4 у розмірі 372,10 грн. та ОСОБА_6 1710,12 грн.; за травень 2018 р.: згідно розрахунково платіжної відомості за видами оплат та відомості №48 від 29.05.2018 р. «Заробітна плата за травень місяць 2018 р. працівників Великобагачанської районної державної лікарні ветеринарної медицини» серед яких ОСОБА_4 у розмірі 400,12 грн. та ОСОБА_61705,95 грн.; за червень 2018 р.: згідно розрахунково платіжної відомості за видами оплат №15 та відомості №56 від 26.06.2018 р. «Заробітна плата за червень місяць 2018 р. працівників Великобагачанської районної державної лікарні ветеринарної медицини» серед яких ОСОБА_4 у розмірі 2203,67 грн. та ОСОБА_6 671,62 грн.; за липень 2018 р.: згідно розрахунково платіжної відомості за видами оплат №17 та відомості №66 від 27.07.2018 р. «Заробітна плата за липень місяць 2018 р. працівників Великобагачанської районної державної лікарні ветеринарної медицини» серед яких ОСОБА_4 у розмірі 1223,59 грн. та ОСОБА_6 863,06 грн.; за серпень 2018 р.: згідно розрахунково платіжної відомості за видами оплат №19 та відомості №77 від 29.08.2018 р. «Заробітна плата за серпень місяць 2018 р. працівників Великобагачанської районної державної лікарні ветеринарної медицини» серед яких ОСОБА_4 у розмірі 473,23 грн. та ОСОБА_6 410,00 грн. Як наслідок, інспектор праці прийшла до висновку, що відносини за цивільно правовими договорами між Великобагачанською районною лікарнею ветеринарної медицини, в особі начальника ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_4 та Великобагчанською районною лікарнею ветеринарної медицини, в особі начальника ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_5 фактично є трудовими, а сторони такої угоди прирівняні до працівника та роботодавця з наступних підстав: не вказано фактичні строки, обсяги роботи по кожному із видів послуг, а зазначено лише загальні умови виконання процесу робіт; - відносини за угодами тривалі; - предмет угод процес роботи, а не кінцевий результат, який передбачає виконання певних трудових функціональних обовязків; - заробітна плата виплачується одночасно з іншими працівниками, що працюють на умовах трудових договорів; - договори регулюють сам процес праці, а не досягнення результату праці (а.с.а.с.1-2).

Крім цього, до суду надійшов протокол № ПЛ 1972/154/АВ/П/2ПТ від 13 вересня 2018 року відносно начальника Великобагачанської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_1, що складений інспектором праці ОСОБА_2 (а.с.19), в якому нею зазначається, що начальник Великобагачанської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_1, вчинив адміністративне правопорушення в липні серпні поточного року в адміністративному приміщенні Великобагачанської районної державної лікарні ветеринарної медицини, за адресою смт. Велика Багачка, вул. Каштанова, 84 по ч.4 ст.115 КЗпП за порушення яких встановлено відповідальність за ч.1 ст.41 КУпАП, а саме: - заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки не виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Так, згідно наказу №40 від 02.08.2018 року надано щорічну відпустку водію ОСОБА_7 з 13 серпня 2018 року. Як свідчить відомість №71 від 13.08.2018 року, заробітна плата за час щорічної відпустки в сумі 3550 грн. виплачена 13.08.2018 року.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даних правопорушень не визнав і надав суду письмові пояснення щодо вищевказаних протоколів про адміністративні правопорушення, зі змісту яких вбачається, що укладені угоди є цивільно-правовими угодами і не містять ознак трудових відносин; в цілому підтримав доводи своїх письмових пояснень на складені відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення; також надав для приєднання до матеріалів справи копію рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 року за позовом Великобагачанської РДЛВМ до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправними та скасування постанов (а.с.а.с.46-47,48-49,50-64).

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, дослідивши наявні в матеріалах справи документи в їх сукупності та взаємозвязку і давши їм належну оцінку приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 278 КУпАП визначає умови підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно даної норми, орган, (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_8 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться у вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

З матеріалів справи вбачається, що в ході інспекційного відвідування інспектором праці виявлено та приєднано до матеріалів адміністративної справи цивільно - правові договори, укладені Великобагачанською районною державною лікарнею ветеринарної медицини (замовник) в особі начальника ОСОБА_1 з громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (виконавці) (а.с.а.с.9-12). Як вбачається з п.1 вищевказаних цивільно-правових договорів, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання виконати такі роботи: проведення профілактичних лікувальних ветеринарних послуг, проведення протиепізоогичних ветеринарних заходів згідно прейскуранту на послуги, виклик лікаря, кріплення бірки тваринам, клінічний огляд тварин, надання консультацій, введення препаратів, відбір біоматеріалу для дослідження, клінічний огляд тварин після забою тощо. Строк дії договорів, які укладені з ОСОБА_5 з 02.01.2018 року по 30.06.2018 року, з 01.07.2018 року по 30.09.2018 року; які укладені з ОСОБА_4 - з 02.01.2018 року по 30.06.2018 року, з 01.07.2018 року по 30.09.2018 року. Тобто, в даний цивільно-правових договорах вказаний конкретний термін їх дії. У відповідності до п.2 вищевказаних договорів, замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 30% від вартості наданих послуг щомісячно згідно акту виконання робіт; оплата передбачена не пізніше 30 числа кожного місяця.

З Актів виконаних робіт вбачається перелік виконаної виконавцем роботи, вказана її кількість, ціна та сума; при цьому, вказується про виплату винагороди за виконану роботу у відповідному розмірі (а.с.13).

Також, в матеріалах справи наявна відомість про виплату відповідних грошових коштів за серпень 2018 року (відомість №77 від 29.08.2018 року), де вказані також громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.14), а в графах розрахунково-платіжної відомості за видами оплат №19 за серпень 2018 року, поряд з іншими особами-працівниками, окремим розділом (п.13) вказані виплати за договорами, при цьому, в цій графі зазначені громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.а.с.15-16), що, у своїй сукупності, узгоджується з укладеними цивільно-правовими договорами між вищевказаними громадянами.

Так, відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на положення ст.252 КУпАП, оцінюючи наявні матеріали справи, їх зміст та суть щодо посилання інспектора праці у протоколі про адміністративне на порушення третьої статті 24 Кодексу законів про працю України, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом ОСОБА_8 України.

Разом з цим, цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

При цьому, за цивільно-правовим договором, укладеним між юридичною особою і громадянином, останній зобов'язується за винагороду виконувати для підприємства індивідуально визначену роботу. Основною ознакою, що відрізняє договірні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

За цивільним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами.

Отже, за наявності ознак, притаманних саме трудовим відносинам, укладається трудовий договір, за наявності ж ознак, притаманних цивільно-правовим відносинам, слід укладати цивільно-правовий договір.

За приписами частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У відповідності до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Також, звертає на себе увагу на обставина, що з досліджених матеріалів справи «поза розумним сумнівом» обєктивно вбачається, що між договірними сторонами підписані акти приймання-передачі виконаних робіт, що узгоджується з умовами та буквальним змістом укладених у письмовій формі цивільно-правових договорів.

Суд враховує, що в силу положень частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 204 Цивільного кодексу України проголошує, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Тобто, дана норма матеріального права презюмує принцип правомірності правочину, який означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Детальний аналіз обсягу наявних матеріалів даної адміністративної справи вказує на те, що наявні в матеріалах справи цивільно-правові угоди недійсними судом не визнавались, тобто, як на час складення протоколу про адміністративне правопорушення, так і на час судового розгляду справи по суті уповноваженим інспектором праці (тобто посадовою особою, яка ініціювала процедуру притягнення конкретної особи до юридичної (в даному випадку адміністративної) відповідальності) в ході безпосередньо судового розгляду не доведено, що відповідні правочини є нікчемними в силу закону.

Отже, сукупність досліджених матеріалів даної адміністративної справи, з огляду на вищевказані положення чинного законодавства, вказують на те, що в межах доводів протоколу про адміністративне правопорушення №ПЛ1972/154/АВ/П/1ПТ від 13.09.2018 року не вбачається доведення «поза розумним сумнівом» трудових відносин, оскільки залучення ряду осіб до виконання робіт відбувалося за цивільно-правовими договорами, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Відповідно, в досліджених матеріалах справи особою, яка ініціювала процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не доведено порушення ним норм ч.3 ст.23 КЗпП України.

У протоколі про адміністративне правопорушення №ПЛ1972/154/АВ/П/2ПТ від 13.09.2018 року відносно ОСОБА_1 зазначається, що начальник Великобагачанської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_1, вчинив адміністративне правопорушення в липні серпні поточного року в адміністративному приміщенні Великобагачанської районної державної лікарні ветеринарної медицини, за адресою смт. Велика Багачка, вул. Каштанова, 84 допустив порушення ч.4 ст.115 КЗпП, за порушення яких встановлено відповідальність за ч.1 ст.41 КУпАП, а саме: заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки не виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Так, згідно наказу №40 від 02.08.2018 року надано щорічну відпустку водію ОСОБА_7 з 13 серпня 2018 року. Як свідчить відомість №71 від 13.08.2018 року заробітна плата за час щорічної відпустки в сумі 3550 грн., виплачена 13.08.2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що наказом в.о. начальника районної державної лікарні ветеринарної медицини №40 від 02.08.2018 року надано щорічну відпустку водію Великобагачанської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_7 за період роботи з 01.09.2017 року по 01.09.2018 року терміном 24 календарних дні основної відпустки та два календарних дні додаткової відпустки, починаючи з 13.08.2018 року (а.с.26).

З завіреної фотокопії заяви ОСОБА_7 від 02.08.2018 року вбачається, що він просив надати йому відповідну відпустку і відпускні просив виплатити в термін, визначений за першу половину заробітної плати поточного місяця (а.с.50). ОСОБА_1 не заперечується, що заробітна плата даному працівнику за час щорічної відпустки в сумі 3550 грн. виплачена 13.08.2018 року.

Згідно із ст.21 Закону України «Про відпустки» заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку.

Як визначено ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні (ч.2 ст.115 КЗпП України).

Згідно з ч.4 ст.115 КЗпП України заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

У відповідності до параграфа другого статті 7 Конвенції №132 «Про оплачувані відпустки (переглянута в 1970 р.)», ратифікованої Законом України від 29.05.2001 року №2481-ІІІ, суми, що належать до виплати за час відпустки (частину), виплачуються зацікавленій особі до відпустки, якщо інше не передбачене в угоді, що стосується цієї особи і роботодавця.

Згідно розяснень Міністерства соціальної політики України, які викладені в листі від 05.01.2012 року №7/13/133-12 «Про виплату відпускних» щодо порядку та термінів виплати заробітної плати за період надання щорічної відпустки, відповідно до яких, враховуючи положення зазначеної статті Конвенції та те, що конкретний період надання щорічної відпустки або її частини узгоджується між працівником і роботодавцем, у разі необхідності отримання щорічної відпустки (або її частини) у стислі терміни (у зв'язку із сімейними обставинами, станом здоров'я тощо) в заяві працівник може висловити своє бажання про отримання заробітної плати за не в терміни, визначені між працівником та роботодавцем.

Отже, враховуючи вищевикладене, з урахуванням заяви працівника ОСОБА_7 від 02.08.2018 року щодо терміну виплати грошових коштів у звязку з виходом у відпустку вбачається, що між працівником та роботодавцем було узгоджено інший строк виплати заробітної плати за час відпустки, ніж той, що встановлений ч.4 ст.115 КЗпП України та ч.1 ст.21 Закону України «Про відпустки», тому, порушень норм КЗпП України в діях ОСОБА_1 (який не виносив відповідний наказ щодо ОСОБА_7Г.), не вбачається.

У відповідності до ч.2 ст.36 КУпАП адміністративні справи №525/1172/18 та №525/1173/18 щодо ОСОБА_1 підлягають обєднанню під №525/1172/18 і повинні розглядатися в одному адміністративному провадженні.

В той же час, при розгляді вищевказаної обєднаної адміністративної справи щодо ОСОБА_1 суд встановив, що він допустив порушення ч.1 ст.116 КЗпП, за порушення яких встановлено відповідальність за ч.1 ст.41 КУпАП, а саме: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від установи не провадиться в день звільнення. Так, наказом №25 від 24.05.2018 року звільнено з роботи сторожа ОСОБА_3, кошти, належні при звільненні працівнику виплачено згідно відомості №48 від 29.05.2018 року в розмірі 769,36 грн. Отже, в межах розгляду протоколу №ПЛ1972/154/АВ/П/2ПТ від 13 вересня 2018 року, ОСОБА_1 допустив порушення ч.1 ст.116 КЗпП України в частині дій щодо звільнення з роботи сторожа ОСОБА_3, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Положення ст.38 КУпАП визначають строки накладення адміністративного стягнення. Так, за загальним правилом ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Пунктом 7 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі «закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу».

Враховуючи, що адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 (в межах розгляду протокол №ПЛ1972/154/АВ/П/2ПТ від 13 вересня 2018 року щодо порушення ч.1 ст.116 КЗпП України в частині дій щодо звільнення з роботи сторожа ОСОБА_3 мало місце ще 24.05.2018 року, а виявлено 13.09.2018 року), тобто, на даний час закінчилися строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачені ст.38 КУпАП, тому в цій частині дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП у звязку з закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Що ж стосується дій ОСОБА_1 відносно складеного протоколу №ПЛ1972/154/АВ/П/1ПТ від 13.09.2018 року за ч.3 ст.41 КУпАП та протоколу №ПЛ1972/154/АВ/П/2ПТ від 13.09.2018 року за ч.1 ст.41 КУпАП в частині дій щодо працівника ОСОБА_7, то суд, з урахуванням вищенаведених та викладених висновків та положень чинного законодавства, зазначає, що згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Отже, враховуючи вищевикладене та сукупність вищенаведених обставин та висновків, які ґрунтуються на детальному та системному аналізі наявних доказів у справі, суд приходить до висновку, що особою, яка ініціювала процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності в межах доводів вищевказаних протоколів (в межах наведених доводів, крім дій ОСОБА_1 щодо працівника ОСОБА_3О.) не доведено наявності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.41 КУпАП та ч.1 ст.41 КУпАП (в частині дій щодо працівника ОСОБА_7Г.).

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19,61,62 Конституції України, принципом 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_8 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13.02.1991 року, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», п.1 ст.247, п.7 ст.247,ст.ст.7,251,252,254,280,283,284,289,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в обєднаній адміністративній справі №525/1172/18 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.41 КУпАП (в межах розгляду протоколу №ПЛ1972/154/АВ/П/2ПТ від 13 вересня 2018 року в частині його дій щодо звільнення з роботи сторожа ОСОБА_3О.) закрити у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Провадження в обєднаній адміністративній справі №525/1172/18 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.41 КУпАП та ч.1 ст.41 КУпАП (в частині дій щодо працівника ОСОБА_7Г.) закрити в звязку з відсутністю в його діях складу даних адміністративних правопорушень.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Хоролець