КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1926/2018 Суддя у І-й інст.: Савицький О.А.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юденко Т.М., розглянувши за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника Александрова Д.О. матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 06.10.2018 року о 02 год. 55 хв. керував автомобілем марки «VolkswagenGolf», д.н.з. НОМЕР_1 по пр. Перемоги, 20 у м. Києві з явними ознаками алкогольного сп'яніння та від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, відмовився, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає постанову суду 1-ї інстанції незаконною, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» відмовився, однак після такої відмови поліцейський не запропонував йому пройти огляд у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я, чим порушив вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та захисника Александрова Д.О., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Як убачається з матеріалів справи, суд при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, і є правильним.

Зокрема, вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 162274 від 06.10.2018, який підписано ОСОБА_2 без будь-яких зауважень; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в присутності яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку; відеозаписом з нагрудної боді-камери поліцейського АА 00425; розпискою ОСОБА_2 в протоколі про адміністративне правопорушення про зобов`язання протягом доби не керувати транспортним засобом, а отже - відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом.

В письмових поясненнях свідків, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2 у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як у медичному закладі, так і із застосуванням приладу «Драгер» на місці зупинки, що свідчить про необґрунтованість доводів апеляційної скарги в частині порушення поліцейським процедури огляду на стан сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_2 міг самостійно звернутися до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, після чого надати відповідну довідку в суді 1-ї інстанції, як доказ на спростування свої вини, однак цього не зробив.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, однак ОСОБА_2 від проходження такого огляду відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Інших доводів на спростування висновків суду 1-ї інстанції, викладених у постанові, ОСОБА_2 не надав.

Таким чином висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є правильними і таким, що відповідає матеріалам справи.

Отже, будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, не встановлено, а тому постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року, як законна та обґрунтована, має бути залишена без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_2 щодо її скасування - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Київського апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Юденко