КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/3671/2019 Постанова винесена суддею Заставенко М.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., з участю: ОСОБА_2 та захисника Торкаєнка О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Низи м. Комсомольськ Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 1222, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративні стягнення: за ст. 1222 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців; за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.; за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 36 КУпАП на ОСОБА_2 накладено остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, ОСОБА_2 29 червня 2019 о 17 год. 20 хв. керував мотоциклом «MQJ 250-3», державний номерний знак НОМЕР_1 , по просп. Перемоги, 114/2 в м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, а саме медичному закладі, ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків, отже порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_2 29 червня 2019 о 17 год. 40 хв., керуючи мотоциклом «MQJ 250-3», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Ф.Пушиної в м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з припаркованим автомобілем «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , (водій ОСОБА_3 ), що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів та завдання матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.3 (б), 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_2 , керуючи мотоциклом «MQJ 250-3», державний номерний знак НОМЕР_1 , по просп. Перемоги, 114/2 в м. Києві з непристебнутим шоломом, не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, отже порушив п. 2.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 1222 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Торкаєнко О.С. просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року скасувати в частині рішення про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та прийняти нову постанову про закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За доводами апелянта висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам провадження, в той же час в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України.

Стверджує, що поліцейські безпідставно зробили висновок про те, що у ОСОБА_2 були ознаки наркотичного сп`яніння та він підлягав огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. При цьому звертає увагу на те, що лікар ОСОБА_4 , яка оглядала ОСОБА_2 на місці ДТП, повідомила поліцейським про відсутність у нього ознак наркотичного сп`яніння, а в який спосіб працівник поліції виявив такі ознаки у ОСОБА_2 відомості в матеріалах справи відсутні.

Фіксування відмови ОСОБА_2 від огляду, за твердженням захисника, було здійснено з порушенням відповідної процедури, оскільки залучені працівниками поліції свідки були упередженими, а саме ОСОБА_3 є потерпілим внаслідок вчиненого ОСОБА_2 . ДТП, а ОСОБА_5 є його дружиною. Отже поліцейськими не було дотримано вимог п.п. 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та п. 4Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок). До того ж, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 начебто відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння о 17 год. 20 хв., проте за даними іншого протоколу о 17 год. 40 хв. ним було вчинено ДТП, водночас за поясненнями свідків ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду о 18 год. 40 хв., з чого можна зробити висновок, що під час начебто відмови ОСОБА_2 від проходження огляду свідки взагалі були відсутні.

Крім того, захисник звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_3 в суді пояснив, що ОСОБА_2 взагалі нічого не відповідав працівникам поліції, в тому числі і на питання, чи буде він проходити медичний огляд, тобто від огляду не відмовлявся. І такі пояснення свідка фактично узгоджуються з відеозаписом, на якому зафіксовано, що ОСОБА_2 погоджується на пропозицію поліцейського пройти медичний огляд на стан сп`яніння, однак працівники поліції продовжують казати ОСОБА_2 і навіть наполягати на тому, що він може відмовитись від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, хоча повинні були направити ОСОБА_2 на такий огляд після надання ним згоди. Отже правопорушення, нібито вчинене ОСОБА_2 , було спровоковано працівниками поліції, а твердження суду в постанові про те, що на переглянутих у судовому засіданні відеозаписах зафіксовано факт роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_2 його прав, а також те, що за відмову від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння передбачена адміністративна відповідальність, явно суперечить змісту відеозаписів, на яких таких обставин не міститься.

Крім того, захисник звертає увагу на те, що в справі відсутнє направлення ОСОБА_2 для проходження медичного огляду, тобто працівник поліції взагалі не направляв його в заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Також вказує, що працівниками поліції було здійснено адміністративне затримання ОСОБА_2 , але не було складено відповідного протоколу затримання, не роз`яснено ОСОБА_2 його права, не повідомлено родичів та орган з надання безоплатної правової допомоги про затримання особи.

За вказаних обставин захисник вважає, що в справі відсутні докази вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому просить закрити провадження в цій частині.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

З огляду на прохання захисника та його доводи в суді апеляційної інстанції, висновок судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 1222, 124 КУпАП, як такий, що не оспорюється стороною захисту та ґрунтується на матеріалах справи, зокрема, підтверджується даними, які містяться: в протоколах про адміністративне правопорушення від 29 червня 2019 року (а.с. 2, 3); у рапорті інспектора патрульної поліції Литовки Є.В. (а.с. 11); у схемі місця ДТП від 29 червня 2019 року (а.с. 4); у поясненнях ОСОБА_3 , не є предметом апеляційного перегляду.

До того ж при розгляді справи в суді ОСОБА_2 не заперечував свою винуватість у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень.

Разом із цим, відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції в цій частині обґрунтував свої висновки недопустимими доказами.

Що стосується висновків судді місцевого суду про доведеність винуватості

ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то судом апеляційної інстанції враховується наступне.

Частиною 1 статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП та підзаконними нормативними актами (Інструкцією та Порядком).

В той же час відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як убачається з матеріалів справи та змісту постанови, висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя місцевого суду обґрунтував з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , відеозапис із нагрудної камери поліцейського та пояснення свідка ОСОБА_3 в суді, проте дотримання працівниками поліції вимог закону та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 належним чином не перевірив і не звернув уваги на те, що фактичні дані, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не узгоджуються з іншими доказами у справі.

В суді апеляційної інстанції сторона захисту наполягала на тому, що нібито вчинене ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення було спровоковане працівниками патрульної поліції, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не відповідають фактичним.

З такими доводами захисника частково погоджується суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Так, згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, за змістом вказаної норми, поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про наявність у нього ознак сп`яніння, висловити чітку вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, зокрема, щодо стану наркотичного сп`яніння - у закладі охорони здоров`я, і вже у випадку відмови водія від такого огляду скласти протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому відповідно до п. 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному порядку, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція 2), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Між тим, із повторно дослідженого в суді апеляційної інстанції за клопотанням захисника відеозапису слідує, що після ДТП проводився огляд ОСОБА_2 лікарем швидкої медичної допомоги, яка зауважила працівникам поліції, що жодних ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_2 немає. Далі, як це зафіксовано у відеозаписі, працівник поліції, з посиланням на те, що у ОСОБА_2 є ознаки наркотичного сп`яніння, запропонував йому пройти огляд у лікаря-нарколога та ОСОБА_2 погодився на проведення такого огляду, що за положеннями КУпАП та Інструкції слугувало підставою для направлення водія для проведення огляду до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Проте працівник поліції ще декілька разів запропонував ОСОБА_2 огляд у лікаря-нарколога, звертаючи при цьому його увагу на те, що за законом він має право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, але таке роз`яснення поліцейського не узгоджуються з п. 2.5 ПДР України, який зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, бо у разі відмови передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Подальші події, які зафіксовані у відеозаписі, свідчать про те, що за відсутності чіткої відмови ОСОБА_2 від медичного огляду, працівник поліції повідомляє присутнім про те, що ОСОБА_2 відмовляється від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а тому щодо нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, доходжу висновку, що підстави для огляду ОСОБА_2 на стан наркотичного сп`яніння є сумнівними, працівниками поліції жодних дій з метою направлення ОСОБА_2 до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, хоча водій погодився на такий огляд, здійснено не було, водночас фактично не було і відмови ОСОБА_2 від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, тобто викладені в протоколі про адміністративне правопорушення дії водія ОСОБА_2 щодо ухилення від огляду не відповідають фактичним обставинам провадження та спростовуються відеозаписом.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні, а згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що постанова судді підлягає скасуванню в частині притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

Таким чином апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню.

Що стосується адміністративного стягнення, то враховуючи, що судом першої інстанції на ОСОБА_2 згідно з ч. 1 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення за кожне адміністративне правопорушення окремо, при цьому за ст. 1222 КУпАП - у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, що є найбільш суворим стягненням, ніж штраф, який суд застосував до ОСОБА_2 за вчинене ним правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, тому за відсутності підстав для зміни такого стягнення, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 36 КУпАП, вважаю, що в даному випадку до ОСОБА_2 повинно бути застосовано остаточне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 6 місяців, що відповідає меті стягнення, передбаченої у ст. 23 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Торкаєнка Олександра Сергійовича задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - скасувати, а провадження в справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу цього правопорушення.

Вважати, що за вчинені адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 1222, 124 КУпАП, на ОСОБА_2 згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено остаточне адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців.

У решті постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко