Справа № 603/645/19
Провадження № 3/603/237/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" листопада 2019 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Іванчук В. М. розглянувши матеріали, які надійшли від Державної екологічної інспекції у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

- за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Від Державної екологічної інспекції у Тернопільській області на адресу Монастириського районного суду Тернопільської області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення №003359 від 03.04.2019 року, ОСОБА_1 03.10.2019 року о 11 год. 00 хв. порушив порядок провадження господарської діяльності, а саме, проводив планову діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, без здійснення такої оцінки та отримання рішення про провадження планової діяльності шляхом випалювання каменю-вапняку в саморобній печі (діаметр 3,0 м., висота над землею 1,7 м., глибина 2,0 м.), розташованій на землях загального користування Монастириської міської об`єднаної територіальної громади, в межах населеного пункту с.Гончарівка по вул.Шкільна, чим порушив абз. 3 п.3 ч.3 ст.3 ЗУ «Про оцінку впливу на довкілля».

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, не визнав та пояснив, що випалювання каменю вапняку здійснював вперше для власних потреб, а саме для ремонту власного будинку, зазначив що більше таке не повториться.

Державний інспектор з охорони навколишнього середовища Тернопільської області ОСОБА_2 . ОСОБА_3 . в судовому засіданні пояснив, що в ході позапланової перевірки виконання припису Державної екологічної інспекції у Тернопільській області від 04.04.2018 року №2-1/1115, було встановлено, що ОСОБА_1 03.10.2019 року здійснював випалювання каменю-вапняку в саморобній печі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 252 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтовано конкретними доказами. В основу постанови мають бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні.

За змістом ч. 1 ст. 164 КУпАП відповідальність за цією нормою настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Вказана норма ч. 1 ст. 164 КУпАП носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до закону, що регулює певні види господарської діяльності, а тому в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, який регламентує господарську діяльність, що потребує ліцензування або державну реєстрацію субєкта господарювання.

Кваліфікуючі ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, мають бути конкретно зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення як того вимагає ст. 256 КУпАП.

Таким чином, об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП, є здійснення винною особою господарської діяльності.

Згідно з ст. 3 ГК України господарською діяльністю є діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Також, згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року за № 3 під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а й систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

При цьому, судом встановлено, що протокол було складено за відсутності будь-яких фактичних даних, що підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Зокрема, в матеріалах справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії № 003359 від 03.10.2019 року відсутні будь-які докази, що підтверджують факт зайняття ОСОБА_1 саме господарською діяльністю, отримання ним доходу від такої діяльності та винність його у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 систематично здійснює господарську діяльність, що є однією з основних ознак господарської діяльності, та яка потребує одержання ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності, а також пояснення осіб, які користувались послугами, за які ОСОБА_1 отримував кошти, як і будь-яких інших доказів на підтвердження вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення №0018366 від 15.08.2019 року зазначено, що ОСОБА_1 проводив планову діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, без здійснення такої оцінки та отримання рішення про провадження планової діяльності шляхом випалювання каменю-вапняку в саморобній печі, однак в протоколі та доданих до нього матеріалах, зокрема у акті позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 03.10.2019 року та фото таблицях, долучених до матеріалів адміністративної справи, не міститься даних стосовно систематичної діяльності з випалювання каменю вапняку.

При цьому, сам факт наявності печі, не містить складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Так, спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «ОСОБА_3 проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом ст. 62 Конституції Україниобвинувачення особи не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 268, 277, 287 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі за ч. 1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя В. М. Іванчук