Номер провадження: 33/813/635/19
Номер справи місцевого суду: 504/302/19
Головуючий у першій інстанції Вергопуло К. В.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Подуст Т.П., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 08.04.2019 року, відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чернянка Каховського району Херсонської області, громадянина України, працюючого по найму, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладання стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,а також стягнуто судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Відповідно до зазначеної постанови суду, 12.01.2019 року о 10 год. ОСОБА_1 на проспекті Свободи, 90 у с. Чорноморка Овідіопольського р-ну Одеської області керував автомобілем «ВАЗ-21093», держ. знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах з порожнини рота, почервоніння очей та тремтіння рук, та, порушивши вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та прийнята з порушеннями норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне:

1) в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що підставами для проходження огляду були різкий запах з порожнини рота, червоні очі та тремтіння рук, але суд першої інстанції не врахував, що у протоколі не зазначено про різкий запах саме алкоголю, а почервоніння очей та тремтіння рук може бути викликане іншими захворюваннями;

2) суд не дав правової оцінки тій обставині, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а не за наявність ознак алкогольного сп`яніння;

3) у протоколі про адміністративне правопорушення незрозуміло сформульована суть порушення, оскільки не вказано, від якого саме огляду він відмовився, адже насправді це було викликано тим, що інспектор патрульної поліції запропонував йому пройти огляд у грубій формі, не відповівши на запитання щодо наявності відповідних сертифікату та свідоцтва про повірку технічного засобу;

4) в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про наявність відеозапису з нагрудних камер інспекторів патрульної поліції, який міг би бути доказом наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння та відмови від огляду;

5) суд першої інстанції не врахував, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що він відмовився пройти огляд саме на стан алкогольного сп`яніння та чи стосується ця відмова від проходження огляду у медичному закладі;

6) матеріали справи не містять доказів про відсторонення його від керування транспортного засобу, з огляду на те, що інспектор патрульної поліції вважав, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Посилаючись на наведені доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити; проаналізувавши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя суду першої інстанції у постанові послався на наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №072821 від 12.01.2019 року (а.с.1), відповідно до змісту якого ОСОБА_1 , керуючи автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому, у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 власноруч написав, що пив пиво та з правопорушенням згоден, від проходження медичного огляду та продуття приладу «Драгер» відмовляється в присутності двох понятих;

- письмові поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 2, 3), з яких видно, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичної експертизи із застосуванням приладу «Драгер», не заперечував вживання ним спиртних напоїв та виявляв ознаки алкогольного сп`яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук.

Об`єктивно оцінивши докази у справі, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, зокрема у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до приписів якого, водій зобов`язаний, на вимогу працівника поліції, пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння....; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння...

Отже, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Перевіривши доводи апеляційної скарги особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції вважає, що вони є безпідставними з огляду на таке.

Посилання апелянта на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про різкий запах саме алкоголю, а почервоніння очей та тремтіння рук може бути викликане іншими захворюваннями, не відповідає дійсності, адже у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем «з явними ознаками алкогольного сп`яніння».

Твердження апеляційної скарги про те, що суд не надав правової оцінки тій обставині, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а не за наявність ознак алкогольного сп`яніння, а також про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення незрозуміло сформульована суть порушення, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки у протоколі чітко зазначено про керування автомобілем «з явними ознаками алкогольного сп`яніння» та відмову від проходження огляду та стан такого сп`яніння.

Що стосується доводу апеляційної скарги стосовно щодо того, що суд першої інстанції не врахував, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що він відмовився пройти огляд саме на стан алкогольного сп`яніння та чи стосується ця відмова від проходження огляду у медичному закладі, апеляційний суд зазначає, що таке твердження апелянта суперечить запису у протоколі, власноруч виконаному ОСОБА_1

Посилання в апеляційній скарзі на те, що матеріали справи не містять доказів про відсторонення його від керування транспортного засобу, з огляду на те, що інспектор патрульної поліції вважав, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, також не відповідає дійсності, адже у верхній частині протоколу про адміністративне правопорушення зазначено, що керування автомобілем передано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 1).

Накладаючи на ОСОБА_1 стягнення, суд першої інстанції обгрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 08.04.2019 року про накладання стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца