Справа 350/1871/18
Номер провадження 3/350/1/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В., з участю секретаря судового засідання Стадник О.С., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, не працюючого, громадянина України, за вчинення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2018 року о 23годині 50 хвилин, в смт.Брошнів-Осада по вул.22 Січня, ОСОБА_2 керувава автомобілем марки "Toyota Avensis" номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав. Суду пояснив, що дійсно 25 вересня 2018 року його зупинили працівники поліції, які висловили претензії з приводу того, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Однак стверджує, що п'яним не був, оскільки алкогольних напоїв не вживав, тому не вважає себе винуватим. Він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки. Ніхто йому не пропонував пройти огляд на місці зупинки. Оскільки, того дня він алкогольних напоїв не вживав, то сказав поліцейському, що бажає пройти огляд. Стверджує, що він наполягав на тому, що не п'яний, та був згідний пройти тест на місці зупинки. Зазначення в протоколі про те, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння не відповідає дійсності. Просив виправдати його, та не притягувати до відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв. Під час його зупинки дійсно були свідки, яких зупиняли один за одним, однак свідки не можуть підтвердити його відмову від огляду, оскільки він погоджувався на огляд.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини його винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення повністю доведена виходячи з наступного.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №095322 від 26 вересня 2018 року року підтверджено, що 25 вересня 2018 року о 23 годині 50 хвилин, в смт.Брошнів-Осадап по вул.22 Січня, ОСОБА_2 керував автомобілем марки "Toyota Avensis" номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме:різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду для визначення стану вживання алкоголю на місці зупинки транспортного засобу, а також в медичному закладі Рожнятівської ЦРЛ відмовився, чим порушив вимоги п.2,5 ПДР (а.с.1).

Винуватість ОСОБА_2 також доказана переглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, на якому зафіксовано правопорушення,а саме, те, що в медичному закладі ОСОБА_1 в присутності лікаря та поліцейських відмовляється пройти тест на факт вживання алкоголю.

Твердження ОСОБА_2 про те, що на місці зупинки не було свідків, і він не відмовлявся від огляду є надуманими, і мають єдину мету - уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини (пункт 137 рішення від 09 січня 2013 року у справі «Волков проти України») строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпечення юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Згідно з ч.1 п.7 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Отже оскільки з часу скоєння правопорушення пройшло більше трьох місяців, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі ч.1 п.7 ст.247 КУпАП.

Підстава з якої закривається провадження в адміністративній справі не є реабілітуючою для ОСОБА_1, тому з останнього слід стягнути в доход держави судовий збір.

Керуючись ст. ст. 38, 247 ч.1 п.7 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 в доход держави 384 гривні 20 копійок судового збору, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Код банку отримувача (МФО) 899998 Рахунок отримувача 6001 Код класифікації доходів бюджету 22030106.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд.

Суддя: