Справа № 199/6855/19
ПОСТАНОВА

іменем України

13 листопада 2019 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Щербина-Почтовик І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого у буд АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 та ст. 185 КУпАП,

за участю особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №158933, 14.08.2019 року о 08.10 годині в м. Дніпрі на перехресті вул. Каруни та вул. Луговської водій гр. ОСОБА_1 керував автомобілем Hyundai Elantra державний номерний знак НОМЕР_1 при наявності дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» не надав дорогу автомобілю Toyota Prius державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі та змусив водія Toyota Prius державний номерний знак НОМЕР_2 . різко загальмувати і зупинитися щоб уникнути зіткнення, чим створив аварійну ситуацію. На думку посадової особи, уповноваженої на складення протоколу, своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №321573, 14.08.2019 року о 08.30 год. знаходячись поблизу буд. №93 по вул. Каруни у м. Дніпрі ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху, на законну вимогу інспектора поліції Бойко К.В. надати документи, які посвідчують особу, не реагував на числені вимоги надати документи які засвідчують особу. На думку посадової особи, уповноваженої на складення протоколу, своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , виразив незгоду з складеними на нього протоколами посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Судом 12.09.2019 року із врахуванням роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», - призначено у межах адміністративного провадження №199/6855/19 за даних подій, за звинуваченням ОСОБА_1 судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському НДЕКЦ МВС України. При цьому на вирішення експертизи поставлені наступні запитання:

1) яким чином, в даній дорожній обстановці, повинен був діяти водій ОСОБА_1 .?

2) чи відповідали дії водія ОСОБА_1 вимогам Правил дорожнього руху?

3) чи вбачається у діях водія ОСОБА_1 , в даній дорожній обстановці, створення аварійної обстановки по відношенню до автомобіля Toyota Prius державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .?

Так, 05.11.2019 року, до суду з Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України надійшов висновок експерта від 23.10.2019 року за №11/6.1/929, 11/10.1/930, у відповідності до якого, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Hyundai Elantra» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен був діяти згідно до вимог п. 16.11 і дорожнього знаку 2.1 додатка № 1 Правил дорожнього руху. Встановити чи відповідали (не відповідали) дії водія автомобіля «Hyundai Elantra» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 технічним вимогам п.16.11 і дорожнього знаку 2.1 додатка № 1 Правил дорожнього руху, на даному етапі дослідження, не надається можливим з причин, вказаних в дослідницькій частині. Водій автомобіля «Toyota Prius» ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти зіткнення (за умов виникнення йому небезпеки для руху), тим самим для нього не була створена «аварійна обстановка» водієм автомобіля «Hyundai Elantra» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Таким чином, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у своїй сукупності, зокрема аналізуючи наявний у матеріалах висновок експерта, пояснення учасників провадження, та протокол згідно якого ОСОБА_1 висунуте порушення п. 16.11 Правил дорожнього руху, що у свою чергу не узгоджується з іншими матеріалами справи, зокрема вищезгаданим висновком експерта де у свою чергу не встановлено невідповідності дій водія ОСОБА_1 вимогам п. 16.11 Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим суду не вдається можливим дійти ґрунтовного переконання про наявність винності водія ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.

Що стосується звинувачення ОСОБА_1 за протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №321573, про порушення останнім вимог ст. 185 КУпАП слід зазначити, що аналізом наявних матеріалів провадження факту невиконання ОСОБА_1 законної вимоги поліцейського судом також не встановлено, з огляду на той факт, що його було зупинено працівниками поліції за порушення на думку поліцейського п. 16.11 Правил дорожнього руху, що у свою чергу є недоведеним з огляду на вищенаведені дані, то і вказану підставу слід вважати такою, що виходить з особистого переконання та припущення працівника поліції, а тому як наслідок його подальші дії неможливо вважати законними, оскільки положення ст. 35 ЗУ « Про Національну Поліцію» визначає вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу, а ст. 32 даного закону встановлено права поліцейського щодо вимоги документів у особи серед яких і існування достатньої підстави вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення, що у свою чергу має бути обґрунтованим вже на момент вчинення уповноваженою особою такої дії, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як свідчать матеріали даної справи, суд при розгляді справи врахував роз`яснення про які зазначив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», а саме те, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки у справі «Надточий проти України від 15.05.2008» Суд зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

А тому, зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), виходжу з того, що суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також слід зазначити, що у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та рішення ЄСПЛ, які згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обов`язкові і для працівників Національної поліції, уповноваженими особами на складання протоколу не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно приписів ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в справі відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого як ч. 4 ст. 122 так і ст. 185 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 та ст. 185 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Щербина-Почтовик

13.11.2019