КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№33/824/2184/2019 Постанова винесена суддею Скуба А.В.
Категорія: ч. 2 ст. 172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю прокурора Онищенка А.В., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та захисника Плавана О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, маючої на утриманні двох синів, 2006 р.н., та 2013 р.н., працюючої провідним спеціалістом в Центрі оцінювання кандидатів на зайняття посад державної служби Національного агентства України з питань державної служби, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу розрахунку пільг, субсидій та всіх видів компенсацій Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 176-Г, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини 2 статті 52 даного Закону, несвоєчасно -лише 12.10.2017 року повідомила про суттєві зміни в майновому стані після отримання доходу 13.07.2017 року від продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , загальною вартістю 679 000 гривень, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції не перевірені всі обставини вчинення даного правопорушення, пов`язаного з корупцією, у виді несвоєчасного подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, а також не дотримано вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, не проаналізовано у належний спосіб наявні у справі докази, а його висновок про доведеність її вини у порушенні вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» є необґрунтованим, і таким чином у справі не доведено вчинення нею адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Зокрема, зазначає, що заходи досудової перевірки факту своєчасності повідомлення про суттєві зміни в майновому стані стосовно неї проведені не уповноваженим органом, оскільки Департамент захисту економіки Національної поліції України, в тому числі її структурний підрозділ Управління захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб`єктів, які наділені правом перевірки своєчасності подання декларацій і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування, а такими повноваженнями наділені виключно уповноважені особи структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по даній адміністративній справі.

Також суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, яка характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел, в даному випадку на несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Між тим, у своїх поясненнях вона зазначала, що не мала наміру приховувати факт продажу квартири від контролюючих органів, тому 12.10.2017 року подала повідомлення про суттєві зміни в майновому стані до проведення перевірки неуповноваженими на те посадовими особами УЗЕ у м. Києві ДЗЕ НП України, що свідчить про відсутність з її сторони умислу на несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, а так і про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Крім того, у постанові суд посилається на матеріали справи, які начебто підтверджують її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, а саме, протокол про адміністративне правопорушення. Проте, таке твердження суду першої інстанції спростовується тим, що початок збору матеріалів за фактами несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни в майновому стані нею розпочато з рапорту, який датується 25.01.2019 року, а останнім документом отриманим представниками УЗЕ у м. Києві ДЗЕ НП України у процесі проведення незаконної перевірки є її пояснення, яке датується 22.02.2019 року, після чого 28.02.2019 року складено протокол за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відносно неї.

Між тим, відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, а тому представникам УЗЕ у м. Києві ДЗЕ НП України станом на 22.02.2019 року була відома особа правопорушника та були зібрані матеріали, на підставі яких в подальшому складено протокол про адміністративне правопорушення лише через шість днів, тобто 28.02.2019 року, чим порушено строк складання адміністративного протоколу.

Неналежним доказом є і рапорт від 25.01.2019 року, на який посилається суд як доказ, який в повній мірі підтверджує її винуватість, оскільки він не відображає обставин вчиненого правопорушення, про яке йде мова у протоколі про адміністративне правопорушення та у оскаржуваній постанові суду.

Щодо посилання суду на повідомлення про суттєві зміни в майновому стані від 12.10.2017 року, як на доказ її вини, то воно спростовується тим, що вказані аркуші справи невідомо ким, коли та за яких обставин виготовлені копії веб-сторінок Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто порушено пункт 5.27 Національного стандарту «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55, яким визначена процедура засвідчення копій документів.

Також і інші матеріали адміністративної справи, на які посилається суд як на такі, що в повній мірі підтверджують її винуватість, лише встановлюють факт отримання доходу нею, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, та те, що вона являється особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та ці матеріали навіть у їх сукупності не підтверджують порушення нею вимог ч. 2 ст. 52 Закону.

За таких обставин, вказане призвело до визнання судом встановленими обставин, які не підтверджені належними та допустимими доказами, і, як наслідок, спричинило неправильне вирішення справи з винесенням незаконної та необґрунтованої постанови.

Також зазначає, що суддя в оскаржуваній постанові вказав невірні дані того, що вона свою вину визнала повністю та щиро розкаялась і у повній мірі підтвердила обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки 15.03.2019 року суддя розгляд у даній справі не проводив і судове засідання не відбувалось, вона спілкувалась лише з помічником судді, що мало місце 15.03.2019 року, та жодним чином не визнавала себе винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. До того ж, не отримавши роз`яснень своїх прав, вона не змогла в повній мірі їх реалізувати, а саме - право щодо користування юридичною допомогою адвоката.

Крім того, було допущено порушення вимог ч. 2 ст. 250 КУпАП, оскільки не було прокурора, а суд у своєму незаконному рішенні сфальсифікував дані, зазначивши, що фактично таке засідання проводилось, учасниками вказаного судового розгляду був прокурор Бабінська A. B. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , що не відповідає дійсності.

За таких обставин, вважає, що твердження суду першої інстанції про те, що вона вчинила адміністративне правопорушення пов`язане із корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, є необґрунтованим, а отже, твердження про визнання її винуватою, є безпідставним.

Також ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що 21.03.2019 року її адвокатом Плаваном О.О., з дотриманням вимог ст. 289 КУпАП, у десятиденний строк з дня винесення постанови було подано апеляційну скаргу на постанову суду, яку постановою Київського апеляційного суду від 08.04.2019 року було повернуто з посиланням на ст. 294 КУпАП, однак, відповідно до вказаної статті, апеляційна скарга може бути повернута лише з однієї підстави, а саме - закінчення строку подання апеляційної скарги. Разом з тим, ні нею, ні її захисником не порушено строки оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, до того ж адвокат Плаван О.О. надав суду належні документи щодо представлення ним її законних прав у суді.

Захисник Плаван О.О. у змінах до апеляційної скарги, які 12.06.2019 року надійшли до суду апеляційної інстанції, та були безпосередньо у судовому засіданні підтримані ОСОБА_1 , просить постанову суду скасувати та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст 172-6 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, та обмежитись усним зауваженням, а провадження у справі закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_1 не мала наміру приховати факт придбання квартири від контролюючих органів, оскільки 12.10.2017 року подала повідомлення про суттєві зміни в майновому стані до проведення перевірки ДЗЕ НП України, що свідчить про відсутність з її боку умислу на несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, а до того ж ОСОБА_1 постійно займається лікуванням свого сина інваліда (діагноз: агенезія лівої почки), тому, з причин одночасного лікування дитини та переїзду, вона не змогла вчасно повідомити про зміну майнового стану.

При цьому, і протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, і оскаржуваною постановою суду не встановлено в діях ОСОБА_1 будь-яких мотивів на уникнення фінансового контролю шляхом несвоєчасного подання змін до декларації.

Крім того, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції не в повній мірі врахував відомості про її особу, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності, не має негативних характеристик та не мала наміру уникнути фінансового моніторингу доходів, про що свідчить та обставина, що відомості про придбання у власність квартири подала із незначним запізненням.

Тому вказані обставини суттєво знижують суспільну шкоду вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки, а також цим правопорушенням не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та її захисника Плавана О.О. на підтримку доводів апеляційної скарги зі змінами до неї, а також заперечення прокурора проти її задоволення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів по справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя місцевого суду дотримав.

Висновки судді місцевого суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і є обґрунтованими.

Так, частиною 2 статті 172-6 КУпАП встановлено відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно з пунктом 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року, затвердженого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за №959/29089, суб`єкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані, відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону, шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми.

Відповідно до частини 2 Форми повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування, затвердженої Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №961/29091, суб`єкт декларування повинен повідомити про отриманий дохід, якщо його сума перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року.

Для кожного випадку отримання доходу або придбання майна подається окреме повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2017 року в сумі 1600 грн.

Отже, відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП у 2017 року настає за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, якщо ним отримано дохід або придбано майно на суму, яка перевищує 80 000 грн.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 з 14.09.2015 року призначена на посаду головного спеціаліста відділу розрахунків пільг, субсидій та всіх видів компенсацій Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, а 14.05.2018 року її звільнено з даної посади.

Виходячи з положень підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 13.07.2017 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , остання передала у власність - продала нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , за 679 000 грн., з яких грошову суму у розмірі 286 000 грн. ОСОБА_4 повинна була сплатити ОСОБА_1 до підписання договору, а залишок у сумі 393 000 грн. покупець зобов`язався сплатити продавцю не пізніше 14.07.2017 року включно. Відповідно до п. 11 Договору, готівкові кошти за продаж нерухомого майна, а саме - квартири АДРЕСА_2 , в загальній сумі 679 000 грн. ОСОБА_1 були отримані 13.07.2017 року в день укладання договору купівлі-продажу квартири, п . 12 Договору щодо передачі ключів та технічного паспорта від квартири також був виконаний сторонами 13.07.2017 року.

За таких обставин, саме з 13.07.2017 року у ОСОБА_1 виник обов`язок, відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», письмово, шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет, повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції у десятиденний строк про зміну у майновому стані, який вона не виконала та подала повідомлення про суттєві зміни у майновому стані до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за фактом продажу майна лише 12.10.2017 року, тобто через три місяці після дати спливання 10-денного строку на подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

При цьому, за змістом пояснень ОСОБА_1 , як наявних в матеріалах справи, так і наданих в суді апеляційної інстанції, вона не оспорює факту несвоєчасного подання нею повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, у зв`язку з продажем квартири АДРЕСА_2 , однак вказує, що це порушення було допущене нею через збіг життєвих обставин, а саме одночасного постійного лікування сина, який є інвалідом (діагноз: агенезія лівої почки) і переїздом до іншого житла, та відсутність у неї умислу на приховування відомостей про майно, оскільки зрозумівши свою помилку, одразу все внесла із незначним запізненням.

Між тим, безпідставними є доводи ОСОБА_1 та її захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони складу правопорушення через відсутність з її сторони умислу на несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони й обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону.

Суб`єктивна сторона корупційного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, як це визначено ч. 2 ст. 172 - 6 КУпАП, незалежно від ознак суб`єктивної сторони, є адміністративним правопорушенням з формальним складом, при цьому обов`язковою складовою складу даного правопорушення є існування об`єктивної сторони, тобто протиправного діяння.

З матеріалів справи убачається, що з встановленими Законом України «Про запобігання корупції» вимогами та обмеженнями ОСОБА_1 була ознайомлена 19.09.2016 року (а.с. 30), а отже усвідомлювала про обов`язок повідомляти у десятиденний термін про суттєві зміни у майновому стані, проте своєчасно не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про продаж нерухомого майна вартістю 679 000 грн., тобто про суттєві зміни у своєму майновому стані.

Обставин, які об`єктивно могли завадити ОСОБА_1 повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, апелянтом не зазначено та судом не встановлено, а належне виконання суб`єктом декларування в подальшому обов`язку щодо подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, жодним чином не звільняє таку особу від обов`язку виконання вимог ч. 2 ст. 52 Закону України « Про запобігання корупції».

Таким чином, апеляційні доводи про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення у зв`язку із відсутністю у нього умислу на його вчинення, апеляційним судом визнаються необґрунтованими.

Щодо посилань апелянта про відсутність у працівників Управління захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України повноважень на здійснення перевірки своєчасності подання декларацій і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування та наділення такими повноваженнями виключно НАЗК, і тому перевірка факту своєчасності повідомлення про суттєві зміни у майновому стані стосовно неї проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по даній адміністративній справі, то слід вказати наступне.

Як встановлено у ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", спеціально уповноваженими суб`єктами у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Відповідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язки щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а останньою встановлено, що у справах про адміністративні правопорушення мають право складати протоколи про правопорушення, в т.ч. і за ст. 176-2 КУпАП, уповноважені на те особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Відповідно ж до Положення про управління захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України №3 від 16.11.2015 року, працівники вказаного Управління уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, а повноваження щодо здійснення перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування, працівниками Управління захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України випливають із загальних завдань цього Управління, визначених у Положенні, в т.ч. і щодо боротьби з корупцією та хабарництвом і протидії корупційним правопорушенням і правопорушенням, пов`язаних з корупцію, задля чого у Положенні визначені функції Управління, зокрема і щодо розгляду звернень установ з питань, що належать до його компетенції, а також права його працівників.

Тому твердження апелянта про наявність повноважень на здійснення перевірки декларацій та повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування виключно у працівників Національного агентства з питань запобігання корупції є необґрунтованими.

З вищевказаних мотивів та положень законодавства є безґрунтовними і доводи апелянта щодо недотримання, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, адже складання протоколу можливе після проведення перевірки та зібрання доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення.

До того ж та обставина, що 22 лютого 2019 року було опитано ОСОБА_1 , а протокол про адміністративне правопорушення складено лише 28 лютого 2019 року, жодним чином не вказує на недопустимість останнього, адже ч. 2 ст. 254 КУпАП вимога щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи поставлена в залежність від того, чи буде він оформлюватись (у разі його оформлення), та як наслідок від цього встановлена й необхідність вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, одного з примірників протоколу, який, як слідує з матеріалів провадження, і був складений саме 28 лютого 2019 року та того ж дня вручений ОСОБА_1

А відтак, відсутні підстави і для визнання, зібраних у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівниками Управління захисту економіки в м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України, доказів недопустимими.

Отже, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримав вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, правильно встановив усі фактичні обставини справи та дійшов вмотивованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Між тим, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції не в повній мірі врахував відомості про особу ОСОБА_1 , яка вперше притягується до адміністративної відповідальності, не має негативних характеристик, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, один з яких є дитиною-інвалідом та систематично проходить лікування, у зв`язку із захворюванням, що ОСОБА_1 розкаялася у вчиненому тане мала наміру уникнути фінансового моніторингу доходів, про що свідчить та обставина, що відомості про отримання доходу від продажу квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 подала із незначним запізненням - 12.10.2017 року, тобто через три місяці після дати спливання 10-денного строку на подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, але задовго - більш ніж за чотири місяці, до складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Такі обставини, на думку судді апеляційного суду, суттєво знижують суспільну шкоду вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки, а також цим правопорушенням не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень.

Оцінюючи в сукупності дії, наслідки та ставлення ОСОБА_1 до вказаних дій, а саме - фактичного щирого розкаяння у вчиненому, з урахуванням даних, що характеризують її особу, відсутності суспільної шкідливості її діяння, вважаю можливим застосувати до неї положення ст. 22 КУпАП, звільнивши її від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення й можливістю обмежитися усним зауваженням.

За наведеним, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень, - скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.