АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/212/19 Справа № 692/1082/18 Головуючий по 1 інстанції Чепурний О.П.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2019 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 та його захисника Міщенка С.В., розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Драбівського районного суду Черкаської області від 31 січня 2019 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в :

4 листопада 2018 року інспектором СРПП № 4 Драбівського ВП сержантом поліції Богославець К.Б. складено протокол серії ОБ №106813 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_3, відповідно до якого, останній 4 листопада 2018 року о 00 год. 01 хв. в смт. Драбів по провулку Фізкультурний керував автомобілем «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, виразне тремтіння пальців рук), від проходження огляду у встановленому порядку для визначення стану сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Постановою судді Драбівського районного суду Черкаської області від 31 січня 2019 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. та одного року позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

Не погодившись із постановою судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього було висунуто неконкретне, суперечливе звинувачення у вчиненні діянь, які виключають відповідальність при їх одночасному вчиненні, яке за своєю суттю не відповідає і суперечить диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а судом його було взято за основу постанови про накладення адміністративного стягнення. Так, апелянт вказує, що в протоколі не вірно зазначено суть правопорушення: керування автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння та відмова від проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність або за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Також апелянт вказує, що оскільки в протоколі вказано, що від проходження огляду на стан сп'яніння ОСОБА_3 відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, то відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_3 зазначає, що суддею першої інстанції не було перевірено чи дотримано працівником поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Так, поліцейський не проводив огляд ОСОБА_3 на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів та не пропонував йому пройти такий огляд, що підтвердив в судовому засіданні і свідок ОСОБА_6 Про пропозицію пройти вказаний огляд за допомогою спеціального технічного засобу не вказано і у рапорті ст. сержанта поліції Касян О.А.

ОСОБА_3 також вказує, що його не було доставлено до медичного закладу для проходження огляду та в матеріалах справи відсутнє направлення для проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі, що, на його думку, свідчить про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння.

Підтвердженням того, що ОСОБА_3 не перебував в стані алкогольного сп'яніння, він вважає і той факт, що працівники поліції, вилучивши у нього посвідчення водія, дозволили йому подальший рух, оскільки, у протилежному випадку вони повинні були відсторонити його від керування транспортним засобом.

Крім того, апелянт вказує, що суддя першої інстанції помилково послався на відеозапис фіксації правопорушення як на доказ вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення. Так, як вказує апелянт, зазначений відеозапис був скопійований на оптичний диск і наданий суду патрульними поліцейськими Богославець К.Б. та Касян О.А., про що свідчить відсутність даних про відео фіксацію в протоколі та відсутність супровідного листа начальника Драбівського ВП про направлення цього відео диску до суду. Відеозапис, який міститься на вказаному диску, не є безперервним, складається із двох файлів та має значні (близько 20 хвилин) розриви у часі фіксації фактів, що вказує на факти монтажу відеозапису.

Дані факти, на думку апелянта, є порушенням вимог Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них.

Апелянт також вказує, що судом не було допитано свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, та безпідставно взято до уваги їх письмові пояснення, чим порушено права на захист ОСОБА_3 та допущено несправедливість судочинства, про що зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Боєць проти України».

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції з нього безпідставно стягнуто в дохід держави судовий збір в сумі 384,20 грн., оскільки він є інвалідом 2 групи, а тому відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 та його представника Міщенка С.В. про задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, суддя вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст. 254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Допитаний у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 повідомив, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння та не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, вказував на порушення працівниками поліції вимог закону щодо процедури проведення огляду на стан сп'яніння, зазначені у апеляційній скарзі.

Незважаючи на позицію ОСОБА_3 та його захисника Міщенка С.В. про відсутність у діях апелянта складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і безпідставність складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ №106813 від 04.11.2018, складеного інспектором СРПП № 4 Драбівського ВП сержантом поліції Богославець К.Б., згідно якого ОСОБА_3 4 листопада 2018 року о 00 год. 01 хв. в смт. Драбів по провулку Фізкультурний керував автомобілем «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, виразне тремтіння пальців рук), від проходження огляду у встановленому порядку для визначення стану сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Від підпису протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 відмовився;

- пояснень ОСОБА_8 та ОСОБА_9, відібраними поліцейським СРПП № 4 Драбівського ВП Касян О.А., про те, що 04.11.2018 року в їх присутності водій ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду на місці зупинки та у медичному закладі для встановлення стану алкогольного сп'яніння, а також відмовився від підпису протоколу та дачі пояснень;

Аналогічні пояснення вказаних свідків також викладені ними у заявах-поясненнях від 20.12.2018 року, адресованих Драбівському районному суду, та обґрунтовано враховані судом першої інстанції під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

- рапорту поліцейського СРПП № 4 Драбівського ВП Касян О.А. про те, що 04.11.2018 під час патрулювання в смт. Драбів було виявлено, що водій автомобіля Фольцваген поло знаходиться в стані алкогольного сп'яніння (хитка хода та запах алкоголю з ротової порожнини). На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки та у медичному закладі подій відмовився в присутності двох свідків, у зв'язку з чим відносно водія складено протокол про адміністративне правопорушення.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обгрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу та спростовуються сукупністю даних, досліджених в суді апеляційної інстанції та тих, що містяться в матеріалах провадження.

Твердження апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення висунуто не конкретне обвинувачення, є безпідставними. Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОБ № 106813 від 04.11.2018 року ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином, ОСОБА_3 притягається до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, зазначення працівником поліції у протоколі про адміністративне правопорушення, що ОСОБА_3 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП та вказує на те, що ОСОБА_3 є саме водієм, тобто суб'єктом адміністративного правопорушення, а не будь-якою іншою особою, яка відмовилась від огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Посилання апелянта на порушення працівниками поліції вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, не підтверджені відповідними доказами.

Так, згідно п.п. 6-7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, було переглянуто відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_3 пропонувалось проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, від якого він відмовився. Після чого ОСОБА_3 пропонувалось пройти огляд на стан сп'яніння у медичному закладі, від якого він також відмовився.

Дані обставини також підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, наданими під час складання протоколу та направленими суду першої інстанції, а також рапортом поліцейського СРПП № 4 Драбівського ВП Касян О.А. від 04.11.2018 року.

Посилання ОСОБА_3 на відсутність в матеріалах справи направлення поліцейського про направлення водія для проходження огляду на стан сп'яніння до закладу охорони здоров'я, що, на його думку, свідчить про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, є безпідставними, оскільки таке направлення відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, надається лише при згоді особи пройти огляд на стан сп'яніння в установленому законом порядку.

Твердження ОСОБА_3 про те, що дії працівників поліції, які вилучивши у нього посвідчення водія, дозволили йому подальший рух і не відсторонили від керування транспортним засобом, свідчать про те, що він не перебував у стані алкогольного сп'яніння, суперечать вимогами ст. 266 КУпАП, згідно якої особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп'яніння. У зв'язку із відмовою ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння, у працівників поліції були відсутні підстави для відсторонення його від керування транспортним засобом.

Щодо посилань апелянта на неналежність як доказів відеозапису із нагрудного відео реєстратора поліцейського та письмових пояснень свідків, суддя першої інстанції вірно виходив із положень ст. 251 КУпАП та врахував, що в сукупності з іншими доказами вони доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, суддею місцевого суду було повно та об'єктивно досліджено наявні у справі докази та винесено законну та обґрунтовану постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Що стосується накладеного судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_3 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, то воно відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, вимогам ст.ст.33, 34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є розмірним скоєному адміністративному правопорушенню та особі правопорушника і не містить його альтернативних видів.

Водночас, суддею першої інстанції помилково стягнуто із ОСОБА_3 судовий збір в сумі 384,20 грн., про що зазначено апелянтом в апеляційній скарзі. Так, ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серія НОМЕР_2, виданим 28.03.2012 року (а.с. 41). Таким чином, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_3 звільнений від сплати судового збору. Однак, дана обставина не є підставою для скасування правильної по суті постанови місцевого суду.

З огляду на викладене, суддя вважає, що постанова судді Драбівського районного суду Черкаської області від 31 січня 2019 року щодо ОСОБА_3 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, як того просить апелянт та його захисник, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Постанову Драбівського районного суду Черкаської області від 31 січня 2019 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Звільнити ОСОБА_3 від сплати судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Биба