Провадження № 33/4820/3/19
Справа № 676/4900/18 Головуючий в 1-й інстанції Драч І.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретарів судового засідання Коростелкіної Ю.І., Бондара О.В., Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому, а також в режимі відеоконференцзв'язку, справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Кам'янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2018 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Кам'янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1 громадянина України, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 352 грн. 40коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним тому, що він 19 липня 2018 року о 23год. 10 хв. в с. Довжок по вул. Першотравневій, 64, Кам'янець - Подільського району, керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, а саме 1,84 ‰, який зафіксовано з використанням приладу «Drager 6810» в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі з доповненнями до неї, як видно з їх змісту, захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що постанова суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_2 винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП є незаконною та необґрунтованою. Вказує, що показання приладу, за допомогою якого проводилося працівниками поліції освідування ОСОБА_2 на стан сп'яніння, не можуть бути покладеними в основу доведеності його вини, оскільки виникають об'єктивні сумніви у справності даного приладу, у дотриманні вимог та законності проведення процедури. Крім того, суд не дослідив всіх доказів в провадженні, не викликав свідків для допиту їх у судовому засіданні, оскільки є підстави вважати, що вони є заінтересованими у результаті проведеного огляду, тому з метою підтвердження чи спростування цих фактів неодноразово заявлялось клопотання про їх виклик та виклик поліцейського, але суд першої інстанції не взяв цього до уваги.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 в підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Відповідно до положень п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 19 липня 2018 року був складений поліцейським РСПП старшим сержантом поліції ОСОБА_4, того ж дня, о 23 год. 10 хв. в с. Довжок по вул.Першотравневій, 64, Кам'янець - Подільського району, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ВАЗ 21063» ,реєстраційний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується результатом огляду за допомогою спеціального приладу Drager alcotest 6810, прилад № ARBL-0912, ARBM №5304 з результатом 1,84 ‰ (а.с. 1), відеозаписом (а.с. 6), актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3) та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.4,5).

Твердження апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями вимог законодавства, що є підставою для скасування постанови суду, на увагу не заслуговують, в протоколі чітко зазначено суть вчиненого правопорушення; будь-яких зауважень з приводу змісту складеного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не виказував, що посвідчено його особистим підписом із власноручним зазначенням «Випив» (а.с. 2), також своїм підписом засвідчив факт згоди з результатами проведеного огляду на стан сп'яніння на місці зупинки (а.с. 3) та на роздруківці приладу, з використанням якого проводився огляд (а.с. 1).

Об'єктивних доказів, що підписи на відповідних документах вчинені, можливо, не ним, ОСОБА_2 та його захисник апеляційному суду не надали.

Ті обставини, що в роздруківці та акті помилково зазначено ім'я «Леонід» не спростовують висновків суду першої інстанції, зважаючи, що з відеозапису чітко видно, що такий огляд, результат якого був озвучений, проходив саме ОСОБА_2 та результат тесту 1,84 %о пред'являвся всім учасникам, з приводу чого заперечень не надходило.

За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп'яніння, згідно з ознаками такого стану, зокрема, в разі наявності запаху алкоголю з порожнини рота.

Твердження апелянта, що в даному провадженні були залучені свідки, які з його слів «є заінтересованими у результаті проведеного огляду» та не були викликані і допитані судом першої інстанції для спростування цих обставин, суперечать фактичним обставинам справи.

Як видно з долученого поліцейськими до справи відеозапису фіксування порушення, дослідженого судом першої інстанції та апеляційним судом, ОСОБА_2 в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, під час якого було встановлено факт перебування у стані алкогольного сп'яніння (покази тесту 1,84 %о). Також, з відеозапису видно, що ОСОБА_2 визнав факт керування транспортним засобом, а на запитання працівника поліції чи вживав спиртні напої, заперечень не виказував.

Судом першої інстанції вживались заходи для забезпечення явки в судове засідання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, не виявилось можливим допит вказаних свідків і під час апеляційного розгляду. Будь-яких сумнівів у тому, що під час огляду на місці зупинки транспортного засобу не було двох свідків, у суду не було, зважаючи, що апелянт впродовж розгляду справи в суді першої інстанції не оспорював факту проходження огляду на місці зупинки в присутності двох свідків, присутність обох свідків під час проходження огляду, чітко зафіксована на відеозаписі.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що в суду першої інстанції не було необхідності з метою затягування розгляду справи у повторних викликах свідків, присутніх під час огляду, з приводу обставин огляду, зафіксованих на відео. Доводи апелянта про неповне з'ясування судом таких обставин, не приймаються до уваги, зважаючи на факт встановлення перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджуються даними акту огляду, протоколу, відеозапису.

Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

При розгляді справи щодо ОСОБА_2 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, як і недотримання працівниками поліції процедури проведеного огляду, допущено не було, що також підтверджується показаннями допитаного працівника поліції ОСОБА_7 про обставини залучення незаінтересованих свідків.

Що ж стосується тверджень захисника про відсутність в поліцейських підстав для проведення такого огляду в зв'язку з відсутністю зазначення будь-яких даних щодо ознак сп'яніння в акті проведеного огляду, що, на думку апелянта, ставить під сумнів результати проведеного поліцейськими огляду на місці та підставність проведення такого огляду, то такі твердження не вказують на наявність підстав для скасування постанови. Зважаючи, що поліцейськими було встановлено факт керування ОСОБА_2 в стані сп'яніння, що відповідає диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, що підтверджував під час апеляційного розгляду працівник ОСОБА_7, вказуючи про наявність запаху алкоголю, на відео чітко видно ознаки вживання ОСОБА_2 алкогольних напоїв, відсутність в акті огляду, який підписаний без жодних зауважень, як водієм, так і свідками, ознак, що стали підставою для такого огляду, не підтверджують доводів апелянта про відсутність підстав огляду ОСОБА_2

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських під час проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння, складення відповідних документів за наслідками такого огляду. Порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, не виявлено, зважаючи на відсутність у всіх присутніх під час огляду будь-яких заперечень з приводу, як результатів огляду, так і використаного приладдя під час огляду.

Що стосується доводів апеляційної скарги, щодо неможливості врахування результатів огляду на стан сп'яніння, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, з допомогою спеціального технічного засобу «Drager alcotest 6810», то апеляційний суд звертає увагу, що вищевказаною Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015, визначено процедуру проведення огляду, в тому числі на стан алкогольного сп'яніння. П. 3 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 1 вересня 2014 року був виданий сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу (серії В № 007604), який засвідчував, що ідентифіковані належним чином газоаналізатори Alkotest…, Interlock XT, код УКТ ЗЕД НОМЕР_2, які серійно виробляються фірмою Drager Safeti AG &aго;Co. KGaA, Німеччина,відповідали затвердженому типу, зареєстрованому в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У788-14, а також вимогам технічної документації виробника, що давало право виробнику чи його представникам право на ввезення такого засобу вимірювальної техніки на митну територію України.

Суд враховує, що газовий аналізатор, з використанням якого проводився огляд ОСОБА_2, вже перебував в експлуатації на території України з 10 лютого 2010 року, був занесений до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки за реєстраційним номером №У788-14.

Огляд ОСОБА_2 проводився з використанням газоаналізатору «Alkotest 6810», який пройшов відповідну повірку та градуювання, про що свідчить відповідне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, видане 31.08.2017 року, та чинне до 31.08.2018 року (а.с. 99, 107), та встановлено, що вказаний засіб відповідав вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013 (а.с. 99, 107), пройшов відповідне калібрування 31.08.2017року (а.с. 1), що підтверджується наданою на запит апеляційного суду інформацією ДП «Укрметтестстандарт» що свідчить про його придатність до використання та протилежні доводи захисника з цього приводу щодо неможливості використання результатів цього приладу не можуть бути враховані.

Доводи захисника щодо недотримання 6-ти місячного терміну між проведенням калібрування приладу, як підстави для визнання результатів такого огляду недійсними не можуть бути врахованими, зважаючи, що згідно повідомлення ДП «Укрметтестстандарт» інтервал між регулюваннями приладів виконано згідно з експлуатаційною документацією на газоаналізатор, інтервал між регулюваннями складає 12 місяців. ДП «Укрметтестстандарт» проводило регулювання газоаналізатора Alcotest 6810, зав. № ARBL-0912 під час повірки 31 серпня 2017 року, як підготовчу операцію та окремим документом проведення цієї операції не засвідчують. Позитивний результат повірки посвідчено свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки

З врахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги, що огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння був проведений поліцейськими з порушеннями вимог законодавства, тому відповідно до вимог ч.5 ст. 266 КУпАП, такий огляд є недійсним, що тягне за собою скасування постанови суду першої інстанції, з закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Кам'янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя