ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
17 січня 2019 рокуСправа №: 695/3610/18
Номер провадження 3/695/18/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно;

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, -

за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 25.10.2018 року №0005764 ОСОБА_1 25.10.2018/ року о 10 год. 50 хв. на 121 км. автодороги Бориспіль-Запоріжжя на автомобілі Мерседес-Бенц, д.н.з. АХ 6682ЕС проводив господарську діяльність з перевезення 12-ти пасажирів по маршруту Полтава-Черкаси без одержання ліцензії,чим порушив ст.. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Для розгляду матеріалів справи ОСОБА_1 не зявився із невідомих для суду причин, однак був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у порядку визначеному чинним законодавством.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Суддя вивчивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст., ст. 251, 252, 280 КупАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з'ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення наявності складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об'єктивних і суб'єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення субєкта правопорушення до юридичної відповідальності. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Так, ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Господарського Кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

У протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, в порушення ст.256 КУпАП, не зазначено, і у доданих матеріалах відсутні відомості щодо того, чи є ОСОБА_1 субєктом господарювання.

Матеріали, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, лише констатують факт відсутності у ОСОБА_1 ліцензії на перевезення пасажирів.

Із вказаних матеріалів справи також вбачається, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності є водієм транспортного засобу, який до того ж їй не належить, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу доданого до матеріалів справи.

Субєктами господарювання визнаються зареєстровані у встановленому законодавством порядку юридичні особи незалежно від їх організаційно - правових форм та форм власності (крім органів державної влади та органів місцевого самоврядування), а також фізичні особи-підприємці, які провадять господарську діяльність.

Види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, порядок їх ліцензування, державний контроль у сфері ліцензування, відповідальність суб'єктів господарювання та органів ліцензування за порушення законодавства у сфері ліцензування визначаються Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності" від 02.03.2015 року № 222-УІІІ.

Перевезення пасажирів підлягає ліцензуванню, що визначено п. 24, ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про ліцензування видів господарської діяльності".

Разом із тим, суддя враховує, що для здійснення, як регулярних, так і нерегулярних режимів організації перевезень, автомобільні перевізники та водії автобусів повинні мати певний пакет дозвільних документів.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», документами для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково - касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду ( крім міських перевезень), інші документи передбачені законодавством України. Документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водіїв автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення

Із аналізу норм вказаного вище законодавства вбачається, що отримання ліцензії найманим працівником, який не здійснює самостійну господарську діяльність, діючим законодавством не передбачено.

Матеріали даної справи не містять жодних відомостей про те, чи є ОСОБА_1 субєктом господарської діяльності, або найманим працівником, тим більше, що сам транспортний засіб, на якому ОСОБА_1 здійснював перевезення йому не належить.

Крім того матеріали справи не містять даних про отримання ним доходу від господарської діяльності.

Оскільки ОСОБА_1 не є суб'єктом господарювання, адже вказана обставина жодним доказом не доведена, він не може бути суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП.

В матеріалах вказаної справи в якості доказів є лише протокол про адміністративне правопорушення, в якому є коротке пояснення та підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Вказаних доказів недостатньо для встановлення наявності адміністративного правопорушення.

Таким чином суддя констатує, що в наявних у матеріалах справи документах, відсутні обєктивні докази про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП.

Отже суддя, вивчивши матеріали справи та враховуючи положення ст. 62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а тому провадження по вказаній адміністративній справі підлягає закриттю в силу п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 283, 284, 247 п.1 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП провадженням закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів.

Суддя Середа Л.В.