Справа № 206/5927/18
Провадження № 3/206/19/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

18.01.2019року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Колтакової М.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2018 року близько 23 години 40 хвилин за адресою: вул.Кондукторська, 1/55, м.Дніпро, громадянин ОСОБА_1 із ознаками алкогольного сп'яніння вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме ображав нецензурною лайкою, погрожував нецензурною лайою, провокував бійку. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, про день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, однакдо суду для надання пояснень не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не надав. Таким чином особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи належним чином повідомленою відповідно до положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП України про день, час та місце розгляду справи не зявилася, про причини неявки не повідомила, суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки, вважає можливим провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1

Суд, дослідивши адміністративний матеріал, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії АА №302256 від 21.10.2018 року, суд у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Стаття 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насилля в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Разом з тим, об'єктивна сторонаправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, є вчинення будь-який дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а також у невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений.

В діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Провина ОСОБА_1 повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, протоколом про адміністративне правопорушення від 21.10.2018 року серії АА № 302256, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1, які виразилися у вчиненні насильства в сімї, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, провину ОСОБА_1 суд вважає доведеною.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан. Обставини, що пом'якшує відповідальність або обтяжують відповідальність ОСОБА_1, суд не вбачає.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 40-1, 283 КУпАП з правопорушника слід стягнути 352,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 24, 30, 33, 40-1, 251, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір на користь держави у розмірі 384,20 грн.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського Апеляційного суду.

Суддя О.В. Поштаренко