Номер провадження: 33/813/1200/19
Номер справи місцевого суду: 521/9906/19
Головуючий у першій інстанції Кузьменко Н. Л.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Ткачука В.О.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 09 липня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ПП, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 09 липня 2019 року притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за:

- ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень;

- ст. 122-4 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень.

На підставі ст. 36 КУпАП, остаточно призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 (двадцять) коп. (Отримувач: УК у м. Одесі/Малиновськ. р-н/22030101. Код отримувача: (ЄДРПОУ) 38016923. Номер рахунку: 5007. Код банку (МФО): 899998. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Відповідно до оскарженої постанови суду, 26.04.2019 року, близько 07 години 45 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем БМВ д/н НОМЕР_1 по вул. Ген. Петрова, 37/43 у м. Одесі, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем Нісан д/н НОМЕР_2 та залишив місце ДТП, чим порушив п.п. 2.10 (а), 13.1 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить суд скасувати постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 09 липня 2019 року та провадження по справі закрити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що під час судового розгляду даної справи суд першої інстанції дотримався вказаних норм права та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень ґрунтується сукупністю доказів, які були дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та судовому засіданні апеляційного суду, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 161485 від 30.05.2019 року (а.с. 1);

-протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 138560 від 30.05.2019 року (а.с. 11);

-схемами місця ДТП (а.с. 4, 14);

-поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 5,6, 15, 16).

Зазначені докази, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП.

Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 визнав свою вину та обставини, викладені в протоколі підтвердив.

В судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 свою вину заперечував, але пояснень щодо визнання своєї провини в суді першої інстанції не надав.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч.2 ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Метою застосування адміністративного стягнення є виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил суспільного співжиття; запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, покарання та виправлення правопорушника, відшкодування збитків.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкцій ст. 122-4 та ст.124 КУпАП.

Доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про те, що у матеріалах справи відсутні будь які докази та його участь у вищевказаній ДТП жодним чином не підтверджена та вина його не доведена , апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки спростовується вищевикладеним.

Крім того, потерпіла ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтвердила скоєння ДТП саме ОСОБА_1 , який зачепив її машину по вул. Генерала Петрова в м.Одесі, та поїхав далі. Вони разом з її чоловіком, який перебував у машині намагались його догнати, однак безуспішно, після чого вони викликали працівників поліції та повідомили про скоєння ДТП та номер автомобіля , який його скоїв.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 30, 33, 36, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 09 липня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ПП, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра