Дата документу Справа № 332/3111/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/3111/18 Головуючий в 1 інст. Андрюшина Л.А.
Провадження №33/807/24/19 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 183-1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року місто Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашева С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, прокурора Севальнєва О.А., розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за апеляційною скаргою прокурора на постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 годин.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2, як особа, яка є боржником у виконавчому провадженні ВП №51920630 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 17 травня 2016 року Заводським районним судом м. Запоріжжя на підставі рішення суду від 17 березня 2016 року про стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, допустив несплату аліментів, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання. Загальний розмір заборгованості станом на 01 вересня 2018 року складає 40559,79 гривень.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, прокурор звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою та з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що прокурор участі у розгляді справи в суді першої інстанції не брав, про оскаржувану постанову дізнався лише 28 листопада 2018 року.

На думку апеляційного суду, заявлене прокурором клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки доводи щодо причин пропуску цього строку підтверджуються матеріалами справи. Крім того, прокурор в апеляційній скарзі вказує на істотні порушення законодавства України про адміністративні правопорушення, безпідставне притягнення особи до адміністративної відповідальності, та ставить питання про покращення становища особи, тому, вказані доводи прокурора підлягають перевірці. Отже, виходячи з загальних засад судочинства, закріплених у ст.129 Конституції України, та виходячи з принципу верховенства права, який діє в Україні (ст.8 Конституції України), вказана апеляційна скарга підлягає розгляду.

В апеляційній скарзі прокурор просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, та накладаючи на нього відповідне стягнення, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст.ст. 8, 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з'ясування фактичних обставин, що мають значення для її розгляду, не звернувши уваги на те, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавались законом як правопорушення. Так, відповідно до постанови суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП. Разом з тим, адміністративна відповідальність за вчинення даного правопорушення запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів № 2234-VIII від 07 грудня 2017 року, що набрав законної сили лише 06 лютого 2018 року. Оскільки стаття 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, то дана норма не має зворотної дії в часі. Отже, в період несплати аліментів особою до вступу в дію ст.183-1 КУпАП не має прийматися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП. Таким чином, враховуючи, що об'єктивна сторона правопорушення полягає у несплаті аліментів протягом певного періоду часу, а ОСОБА_2 інкримінують несплату аліментів з лютого 2016 року по серпень 2018 року, то таке його діяння не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КупАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши прокурора на підтримання апеляційної скарги; особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який погодився з доводами прокурора; перевіривши матеріали справи та аргументи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Постановляючи рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що останній допустив несплату аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за шість місяців, за що передбачено адміністративну відповідальність за статтею 183-1 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім'ї, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Адміністративна відповідальність за вчинення зазначеного правопорушення запроваджена Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів" та доповнення статтею 183-1 глави КУпАП, Закон України № 2234-VІІІ від 07 грудня 2017 року набрав чинності 06 лютого 2018 року.

Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, на примусовому виконанні у Заводському ВДВС м.Запоріжжя Головного ТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, щомісяця, починаючи з 19 лютого 2016 року, до досягнення дитиною повноліття.

Внаслідок несплати ОСОБА_5 вказаних аліментів, у період з лютого 2016 року по 01 вересня 2018 року утворилась заборгованість в сумі 40735,43 грн, що підтверджується розрахунком від 11 вересня 2018 року у ВП № 51920630.

Проте, до 06 лютого 2018 року вказані діяння не передбачали адміністративної відповідальності, а після встановлення відповідальності (06 лютого 2018 року) станом на 01 жовтня 2018 року (дату останнього розрахунку, наявного в матеріалах справи) по аліментним зобов'язанням утворилась заборгованість, тобто за вісім місяців, оскільки в цей період часу жодних платежів від ОСОБА_2 в рахунок сплати аліментів не надходило, що підтверджується розрахунками заборгованості у ВП від 11 вересня 2018 року та від 09 жовтня 2018 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Зважаючи на викладене, постанова Заводського районного суду м.Запоріжжя від 16 жовтня 2018 року є законною, обґрунтованою та скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

Керуючись ст.ст. 289, 293-294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити заступнику прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 Дем'янову В.В. строк на оскарження постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя у справі про адміністративне правопорушення № 332/3111/18 від 16 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 Демянова В.В. залишити без задоволення, а постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 16 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.183-1 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева