П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2019 р. м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Малюк В.М., при секретарі Меркулова Ю.П., за участі прокурора Цар І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали справи про адміністративне порушення за протоколом старшого оперуповноваженого в ОВС відділу управління захисту економіки Національної поліції ОСОБА_1 відносно :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_2, звільненої з посади головного спеціаліста відділу персоналу та організаційно-інформаційної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 обіймала посаду головного спеціаліста відділу персоналу та організаційно-інформаційної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, як субєкт декларування, який припинив діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування та який є субєктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту в) пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» в порушення вимог ч.2 ст.45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого терміну декларування (до 00 год. 00 хв. 01.04.2018 року), а саме 03.04.2018 року, опублікувала на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію як субєкт декларування, який припинив діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування ( за минулий 2017 рік), чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_2 повторно не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Прокурор Цар І.І. в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, оскільки у матеріалах справи зібрано достатньо доказів, які вказують про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст.172-6 КУпАП відповідальність настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру, передбаченої ЗУ «Про запобігання корупції» особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування.

Субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому діяння, передбачені ст.172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення.

ОСОБА_2 обіймала посаду головного спеціаліста відділу персоналу та організаційно-інформаційної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, як субєкт декларування, який припинив діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування та який є субєктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту в) пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» в порушення вимог ч.2 ст.45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого терміну декларування (до 00 год. 00 хв. 01.04.2018 року), а саме 03.04.2018 року, опублікувала на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію як субєкт декларування, який припинив діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування ( за минулий 2017 рік), чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, а саме протоколом про вчинення адміністративного корупційного правопорушення №16 від 04.01.2019 року, запитом керівника Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя ОСОБА_3 від 06.11.2018 року, повідомленням Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 19.04.2018 року, скріншотом з офіційного веб-сайту НАЗК щодо дати опублікування декларації ОСОБА_2, рапортом старшого оперуповноваженого в ОВС відділу УЗЕ в Закарпатській області ОСОБА_1 від 04.01.2019 року та іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до розяснень, що містяться в пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією» №13 від 25.05.1998 року, у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 КУпАП. При цьому, особливу увагу необхідно звертати на з'ясування в кожній справі зокрема і питань, чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

В свою чергу, виходячи з ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Так, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи) (пункт 2.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 «У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП».

Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення складається з різних стадій, які відрізняються одна від одної колом учасників провадження, характером проваджуваних дій та їх юридичною роллю, зокрема це: стадія порушення адміністративного провадження та адміністративне розслідування; розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення в ній постанови; перегляд справи у звязку із оскарженням постанови по справі; виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Закріплення строків давності слугує кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень (пункт 137 Рішення Європейського Суду з прав людини від 09 січня 2013 року у справі «ОСОБА_4 проти України», Заява № 21722/11).

Таким чином, в даному випадку застосування строку накладення адміністративного стягнення є важливим аспектом права на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, при цьому роль такого строку має велике значення, під час інтерпретації в світлі преамбули Конвенції, відповідна частина якої, проголошує верховенство закону, що є обовязковим для країни, які підписали Конвенцію.

В пункті 7 статті 247 КУпАП містить імперативне правило, згідно із яким провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно пункту 5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією» судам слід мати на увазі, що адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців із дня виявлення, але не пізніше двох років із дня його вчинення (ч.3 ст. 38 КУпАП). Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, повязане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Вказівка законодавця у п.7 ст.247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст. 38 КУпАП. Разом з тим сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст.38 КУпАП, а передбачений ст.277 КУпАП, що є гарантією всебічного, обєктивного і повного зясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до субєктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження у справі.

Так, як вбачається з матеріалів справи, з метою перевірки фактів, що можуть свідчити про вчинення корупційних або повязаних з корупцією діянь, 19.04.2018 року уповноваженою особою з питань запобігання та виявлення корупції управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю ГУ ПФУ в Закарпатській області ОСОБА_5 було направлено повідомлення, яке підписане ОСОБА_6, Національному агентству з питань запобігання корупції, про факт несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме ОСОБА_2, яка обіймала посаду головного спеціаліста відділу персоналу та організаційно інформаційної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області. (НАЗК отримало вказане повідомлення 13.07.2018 року)

З листа НАЗК №44-01/51755/18 від 06.11.2018 року, слідує, що останні повідомили Управління захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про несвоєчасне подання ОСОБА_2 декларації лише в листопаді 2018 року, тобто після спливу майже піврічного строку з моменту виявлення самого факту адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що НАЗК стало відомо про факти, що можуть свідчити про вчинення корупційних або повязаних з корупцією діянь ОСОБА_2 ще у липні 2018 року, а тому моментом виявлення вказаного у протоколі правопорушення, слід вважати саме липень 2018 року.

Частиною 3 статті 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Приймаючи до уваги вищенаведене та те, що строк для накладання адміністративного стягнення, визначений ч.3 ст.38 КУпАП, з моменту виявлення правопорушення, на момент розгляду справи минув, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.38, 172-6 ч.2, 245, 247 ч.1 п., 283,-285, 287,-291, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В ИВ:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі ч.3 ст.38, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку із закінченням строку для накладення адміністративного стягнення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя В.М.Малюк