Справа № 492/2102/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Черевата В.І.,

розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Арцизького ВП ГУНП в Одеській області, про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 397990 від 14 грудня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1, 14.12.2018 року о 16 годині 35 хвилин, в м. Арциз Одеської області по вул. Карла Маркса, будучі учасником дорожньо-транспортної пригоди в якості водія автомобіля марки «Ford-Focus», н/з СВ9552КС, причетною до дорожньо-транспортної пригоди, з місця дорожньо-транспортної пригоди поїхала, поліцію про ДТП не повідомила, чим ОСОБА_1 порушила вимоги п. п. 2.10, 2.11 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила, з заявою про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталася.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні неї, у звязку з чим суд у відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.

Крім того, ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення на офіційній веб - сторінці суду оголошення про її виклик у судове засідання.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Як відзначив суд у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_2 проти Іспанії» (1989), сторона зобовязана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Таким чином, беручи до уваги положення ст. 268 КУпАП, яка не передбачає обовязкової присутності особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, та яка була належним чином повідомленою про дату та час судового засідання, суд приходить до переконання, що в цілях не порушення строків, встановлених ст. 38 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення слід розглянути за відсутності ОСОБА_1 за наявними в справі про адміністративне правопорушення матеріалами.

Суд, дослідивши всі наявні по справі про адміністративне правопорушення докази в сукупності, приходить до переконання, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того, обставини правопорушення й провина правопорушниці підтверджуються також зібраними в порядку ст. 251 КУпАП доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 397990 від 14.12.2018 року, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення, доданими і дослідженими до нього матеріалами, поясненнями ОСОБА_1, ОСОБА_3, а також іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Так, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, вона погодилася з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним відносно неї, провину визнала, про що також свідчить її підпис у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 2).

Суд при накладенні адміністративного стягнення враховує: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушниці, ступінь її провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушниці були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Відповідно до довідки Арцизького ВП ГУНП в Одеській області від 18.12.2018 року, згідно облікових даних ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, впродовж календарного року, не притягувалася. Отримане посвідчення водія не вилучалось (а.с. 3).

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 122-4 КУпАП.

Таким чином, провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, повністю доведена матеріалами справи та підтверджена доказами, дослідженими судом.

При призначенні адміністративного стягнення, відносно ОСОБА_1, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її провини, майнове становище та обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП помякшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Враховуючи викладене, а також ступінь небезпеки, суд вважає, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушниці буде у виді штрафу, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на правопорушницю за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушниці: вік, соціальне положення, ступінь її провини та ставлення до вчиненого, відсутність пом'якшуючих відповідальність обставин під час вчинення даного адміністративного правопорушення, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до правопорушниці адміністративне стягнення, в межах санкції ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, суд вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 384,20 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 40-1, ст. 122-4, ст. ст. 268, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу у розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255 (двісті пятдесят пять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Оденського апеляційного суду шляхом подання до Арцизького районного суду Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ

Арцизького районного суду ОСОБА_4

Одеської області