Провадження № 3/127/8753/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" листопада 2019 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Романчук Р.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої, розлученої, яка має на утримані двох неповнолітніх дітей, до адміністративної відповідальності раніше не притягувалася,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення від 22.09.2019 року серії АПР 18 № 001533 вбачається, що ОСОБА_1 22.09.2019 року о 15 год. 00 хв. вчинила домашнє насильство економічного характеру, а саме, відмовилася впускати до помешкання рідного брата ОСОБА_1 , який за даною адресою зареєстрований.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та суду пояснила, що 22.09.2019 року о 15 год. 00 хв. не впускала до квартири рідного брата ОСОБА_1 , який за даною адресою зареєстрований. Зазначила, що вона розлучена, проживає з двома неповнолітніми дітьми, які бояться її брата та отримують психологічні травми, оскільки брат поводить себе неадекватно. В зв`язку із стресом діти не можуть відвідувати школу, вона змушена звертатися до дитячих психологів. Вона боїться за життя своїх дітей, оскільки вважає, що поведінка брата несе загрозу її сім`ї. Брат потребує лікування, оскільки веде себе неадекватно. На її неодноразові прохання вести себе належним чином брат не реагує. Вона вживає всіх можливих заходів для налагодження стосунків із братом, звертається до поліції у зв`язку із його неналежною поведінкою. Просить суд її не карати, оскільки жодної її вини в даній ситуації немає.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Суд зазначає, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 р. № 1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Однак, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення долучено лише заяву ОСОБА_1 та письмові пояснення ОСОБА_1 .

Суду не надано жодних інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема, пояснень свідків, рапортів посадових осіб, інших документів та матеріалів, що містять інформацію про правопорушення.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні, вона проживає з двома неповнолітніми дітьми, які бояться її брата та отримують психологічні травми, оскільки брат поводить себе неадекватно. В зв`язку із стресом діти не можуть відвідувати школу, вона змушена звертатися до дитячих психологів. Вона боїться за життя своїх дітей, оскільки вважає, що поведінка брата несе загрозу її сім`ї. Брат потребує лікування, оскільки веде себе неадекватно. На її неодноразові прохання вести себе належним чином брат не реагує. Вона вживає всіх можливих заходів для налагодження стосунків із братом, звертається до поліції у зв`язку із його неналежною поведінкою.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. ст. 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Враховуючи обставини справи, пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні, дослідивши надані до суду докази, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме, домашнього насильства.

Суд не вбачає в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, як це визначено в ст. 9 КУпАП, а саме, протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Під час судового розгляду справи особа, щодо якої складено протокол, ОСОБА_1 факти, викладені в протоколі заперечила, пояснила, що правопорушення, а саме, домашнього насильства щодо брата, вона не вчиняла, а лише вживає всіх можливих заходів для захисту себе та своїх неповнолітніх дітей.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не здобуто таких доказів і під час судового розгляду справи.

За встановлених при розгляді справи обставин, суд трактує всі сумніви на користь особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення і, оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тому провадження в справі слід закрити.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284, 285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Скаргу на постанову може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя