Номер провадження: 33/813/159/19
Головуючий у першій інстанції Старіков О.О.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справах Драгомерецького М.М., при секретарі Півнєві Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень на користь держави, зпозбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. На підставі ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» стягнуто судовий збір у розмірі 320 гривень.

Згідно постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2017 року, ОСОБА_3 11.10.2017р. о 03:05год. керував транспортним засобом Toyota НОМЕР_1, по вул. Ак. Корольова в м. Одеса, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, 29 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій він зазначає, що постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2017 року є незаконною та просить її скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено з істотними порушеннями законодавства, оскільки підпис в протоколі від імені ОСОБА_3 виконано іншою особою, а не ним, крім того, невірно вказано його адресу. Також зазначено, що ОСОБА_3 не відмовлявся від проходження медичного огляду та продуття трубки «Драгер», однак в протоколі працівники поліції зазначили іншу інформацію, яка не відповідає дійсним обставинам справи.

Крім того, ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2017 року, мотивуючи тим, що в судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частини постанови, повний текст ним було отримано 29 грудня 2017 року, тому він не мав можливості оскаржити постанову суду першої інстанції протягом десяти днів з дня її винесення (а. с. 19).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 04 січня 2018 року, головуючим по справі визначений суддя Копіца О.В..

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» апеляційний суд Одеської області ліквідовано, утворено Одеський апеляційний суд.

03 січня 2019 року розпочав свою роботу Одеський апеляційний суд, у зв'язку з чим йому була передана на розгляд вказана справа.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 12 січня 2019 року, визначено новий склад суду, а саме: головуючий суддя Драгомерецький М.М..

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відмітка у справі.

Відомості про направлення копії постанови у строки, передбачені законом, на адресу ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

За таких обставин, оскільки матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні в клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причини пропуску строку поважними та поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2017 року.

Будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, ні ОСОБА_3, ні його адвокат Пилипчук І.Г. у судове засідання не з'явилися, із клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталися.

Згідно ст. 294 КУпАП неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає подальшому розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

У зв'язку з цим, апеляційний суд вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності ОСОБА_3, без проведення фіксації судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, зазначені вимоги закону судом першої інстанції не дотримані в повному обсязі, та без повного дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №086378 від 11 жовтня 2017 року та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Однак апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази вини ОСОБА_3 не можна вважати достатніми та належними, виходячи з наступного.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

З матеріалів справи вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №086378, ОСОБА_3 11.10.2017р. о 03:05год. керував транспортним засобом Toyota НОМЕР_1, по вул. Ак. Корольова в м. Одеса, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (а. с. 2).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 не заперечує факт керування автомобілем Toyota НОМЕР_1, 11.10.2017р. о 03:05год., та зупинку автомобіля працівниками поліції, однак зазначає, що зазначена в протоколі інформація не відповідає дійсним обставинам справи. Крім того, наполягає, що свідки не приймали участь у складанні протоколу, та є «підставними» особами (а. с. 15-19).

Із пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вбачається, що ОСОБА_3 в їх присутності перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився проходити огляд на стан сп'яніння (а. с. 3, 4).

Для перевірки та усунення вищезазначених суперечностей, суд апеляційної інстанції неодноразово відкладав розгляд справи та викликав в судове засідання зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6. Однак, на неодноразові виклики до суду вказані свідки не з'являлися, чим не підтвердили та не спростували свої письмові пояснення наявні в матеріалах справи, а також правильність складеного протоколу та факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння, що викликає обґрунтовані сумніви в апеляційного суду щодо достовірності складеного протоколу. Нормами КУпАП не передбачається примусовий привід свідків в судове засідання.

Статтею 272 КУпАП передбачено, що як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. На виклик органу (посадової особи), у провадженні якого перебуває справа, свідок зобов'язаний з'явитися в зазначений час, дати правдиві пояснення, повідомити все відоме йому по справі і відповісти на поставлені запитання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 також наполягає на тому, що підпис в протоколі виконано іншою особою, а не ним та просив призначити по справі почеркознавчу експертизу щодо підписів в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №086378 від 11 жовтня 2017 року.

З метою повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, постановою апеляційного суду Одеської області від 10 серпня 2018 року у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, для вирішення питання: «Чи виконанні підписи від імені ОСОБА_3 у протоколі серії БР №086378 від 11.10.2017р. ним самим чи іншою особою?».

29 жовтня 2018 року на адресу апеляційного суду Одеської області надійшло повідомлення Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про неможливість проведення судової експертизи.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2018 року, у зв'язку із невиконанням постанови апеляційного суду Одеської області від 10 серпня 2018 року, повторно призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, для вирішення питання: «Чи виконанні підписи від імені ОСОБА_3 у протоколі серії БР №086378 від 11.10.2017р. ним самим чи іншою особою?».

19 лютого 2019 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшов висновок експерта від 12.02.2019р. №467-П за результатами судової почеркознавчої експертизи, згідно якого відповісти на питання: «Чи виконанні підписи від імені ОСОБА_3 у протоколі серії БР №086378 від 11.10.2017р. ним самим чи іншою особою?», не виявляється можливим, у зв'язку із встановленням недостатньої кількості ідентифікаційного значущих ознак, простою будови досліджуваних підписів та відсутністю вільних зразків підписів ОСОБА_3.

Крім того, для встановлення фактичних обставин справи та прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, апеляційний суд неодноразово викликав в судове засідання для допиту працівників поліції, які склали протокол відносно ОСОБА_3, однак інспектор 2 роти 4 батальйону УПП в Одеській області майор поліції Тодоріка М.В. та старший лейтенант поліції Свида І.В., виклики апеляційного суду проігнорували та в судове засідання не з'явилися. Таку поведінку представників правоохоронного органу суд розцінює як ухилення надати суду докази на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №086378 від 11 жовтня 2017 року.

Згідно статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому для повного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, апеляційним судом Одеської області з Управління патрульної поліції Одеської області було витребувано записи з відео-реєстраторів, встановлених на патрульному автомобілі. Однак начальник УПП в Одеській області Рибак Ю.В. повідомив, що надати відеозапис не має можливості, так як відеофіксація 11.10.2017р. о 03:05год., під час складання протоколу відносно ОСОБА_3, інспекторами поліції не здійснювалась (а. с. 32).

Отже, інформації яка міститься в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №086378 від 11.10.2017р. та пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, суперечать поясненням ОСОБА_3, відеозапис інспекторами поліції, під час складання протоколу, не здійснювався, також згідно висновку експерта від 12.02.2019р. №467-П не виявляється можливим встановити чи дійсно виконанні в проколі підписи від імені ОСОБА_3, у зв'язку з чим у апеляційного суду виникає сумнів, щодо відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків. Інших доказів, окрім протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень свідків, в обґрунтування вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов'язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами. Оскільки вина є основною ознакою суб'єктивної сторони правопорушення, відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2017 року, якою визнано винним ОСОБА_3 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М.Драгомерецький