Справа № 346/6299/18
Провадження № 3/346/131/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Веселов В.М., при секретарі Григоришин Х.В., за участю прокурора Вишиванюк І.І., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительки м. Коломия, вул.Лисенка, 14/6, одруженої, тимчасового не працюючої, громадянки України,за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язаного з корупцією №248 від 30 листопада 2018 року, ОСОБА_2, обіймаючи посаду провідного спеціаліста-бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності Коломийської міської ради на час відсутності основного працівника ОСОБА_3, яка, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП являючись суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язаного з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подала декларацію (після звільнення) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В протоколі зазначено наступне. Відповідно до ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, подають в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Таким чином, ОСОБА_2 будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, у відповідності до підпункту «в» п.1.ч.1 ст.3 Закону, в порушення вимог ст. 45 Закону, несвоєчасно без поважних причин, а саме не в строк до 01.04.218 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік (після звільнення), а фактично подала дану Декларацію 06.04.2018 року о 15:14 год., чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в призначені судові засідання 28.12.2018 р., 11.01.2019 р., 29.01.2019 р., 12.02.2019р., 25.02. та 05.03.2019 року без поважних причин не зявлялася, хоча про день і час розгляду справи була належним чином повідомлена. За вказаною адресою поверталися конверти з відміткою «Укрпошти» - «за закінченням терміну зберігання». Згідно адресної довідки місця проживання відділу ОМІРМП УДМС в Івано-Франківській області вих..№ 745 від 21.01.2019 року. ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Постановою Коломийського міськрайонного суду від 29 січня 2019 року було задоволено клопотання прокурора про привід ОСОБА_2 Однак, Привід ОСОБА_1 на 12 лютого 2019 року працівниками Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області не виконаний та про причини невиконання суд не повідомлено.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Положення КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей порушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом'якшення і навіть відмови від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Реалізація принципу індивідуалізації адміністративної відповідальності тісно пов'язана із інститутом звільнення від неї. Адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.

Перша з них, репресивно-каральна (або "штрафна"), полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави щодо правопорушника, а, по-друге, засобом, який попереджає нові правопорушення.

Друга функція, запобіжно-виховна, тісно пов'язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення унеможливлюють встановлення суспільної небезпечності (шкідливості) діяння, протиправності, карності, вини особи.

Стаття 247 КУпАП, чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Після виключення провадження втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у судді необхідності зясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи.

Такий висновок судді прямо переплітається з науково-консультативним висновком НКР при ВАСУ, а саме, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Так,пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. А за логічним тлумаченням абзацу першого статті 247 КУпАП встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні. Відповідно поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями. Прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

У протоколі про адміністративне правопорушення №248 від 30 листопада 2018 р., зазначено, що датою вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією є 06.04.2018 року, а датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу 30 листопада 2018 року.

Строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, необхідно рахувати з моменту його виявлення, тобто з 30 листопада 2018 року, а отже такий закінчився 2 березня 2019 року. Таким чином, на день розгляду справи сплив строк накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення.

Згідно п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням строків на момент розгляду справи, передбачених ст.38 КУпАП.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що на час розгляду адміністративної справи закінчився строк притягнення до адміністративної відповідальності, встановлений ст.38 КУпАП, суд вважає, що провадження у справі необхідно закрити, відповідно до п.7 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.38, 221, ст.247, 280, 283 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Веселов В. М.