Номер провадження: 33/813/41/19
Номер справи місцевого суду: 3-211/2009
Головуючий у першій інстанції Куркан М.М.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, за участю секретаря судового засідання Узун Н.Д., за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Ломаковського Віталія Івановича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області Куркан М.М. від 19.02.2009 року,

установив

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.02.2009 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає по АДРЕСА_1 , притягнуто до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 02.01.2009 року, о 22 год. 05 хв., в порушення вимог п/п «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом - АЗЛК 2140, н.з. НОМЕР_1 на 26 км. Автотраси Одеса-Рені у стані алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду з метою визначення стану виявлення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується із оскарженою постановою суду в частині накладання на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки йому ніколи не надавалося право керування транспортними засобами і не видавалося посвідчення водія, що підтверджується довідкою Територіального сервісного центру №5150 регіонального сервісного центру в Одеській області МВС України №31/15/5150-743 від 02.10.2018 року.

Посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник Ломаковський В.І. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, постанову суду скасувати, провадження у справі закрити.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Оскільки постанова районного суду в частині встановлення винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не оскаржується апелянтом, то суд не перевіряє правильність постанови в цій частині.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо необґрунтованого застосування районним судом майже максимальне стягнення, апеляційний суд зазначає наступне.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що у нього взагалі немає посвідчення водія, проте, прийняте судом першої інстанції про позбавлення його права керування транспортними засобами, фактично позбавило його права на керування транспортними засобами на невизначений термін, оскільки строк стягнення обчислюється з моменту вилучення посвідчення водія.

В матеріалах справи міститься відповідь Начальника територіального сервісного центру №5150, відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не видавалося, відомості щодо позбавлення вищевказаного громадянина права керування транспортними засобами є, проте, матеріали адміністративної справи були знищені за строком давності. Довідкою, наданою в.о. голови Овідіопольського районного суду Одеської області Бочаровим А.І. також підтверджено, що адміністративні справи за 2009 рік знищені за строками давності, до довідки долучена копія акту про знищення адміністративних справ за 2009 рік.

На запит адвоката Ломаковського В.І. №91 від 23.10.2019 року начальником Овідідопольського ВП ГУНП в Одеській області Чукань О.В. було надано відповідь, що у разі отриманні ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 посвідчення водія, воно буде вилучене у нього згідно постанови судді Овідіопольськлго районного суду Одеської області Куркан М.М. від 19.02.2009 року.

За положеннями п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі за текстом - ПДР) водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Тобто наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою для визначення особи як водія.

Відповідно до статті 1 закону України «Про автомобільний транспорт» - водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» за №14 від 23.12.2005 року, роз`яснено судам, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Тобто, суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують їх увагу та швидкість реакції, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» за №14 від 23.12.2005 року, роз`яснено судам, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

На підставі протоколу про адміністративне правопорушення та письмових доказів, наявних у матеріалах справи, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, який зобов`язує водіїв на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Суддя також врахувавши значну суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, прийняв рішення про накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення його права керування усіма видами транспортних засобів строком на один рік.

За статтею 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративні правопорушення повинно бути накладено у межах санкції статті, з врахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, відсутності обставин, що обтяжують відповідальність, відсутності відомостей, про те, що особа раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за аналогічне адміністративне правопорушення.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення на право керування транспортними засобами, що підтверджується наданими до апеляційного суду матеріалами, а тому і позбавити його цього права неможливо, що прямо передбачене Постановою Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Районний суд зазначеного не врахував, та застосував адміністративне стягнення, яке не підлягало застосуванню, а тому постанова суду підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП України (у редакції, чинної на час здійснення адміністративного правопорушення) передбачає накладення штрафу на водіїв від ста п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або громадські роботи на строк від сорока до п`ятдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб і на інших осіб - накладення штрафу від ста п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до п`ятдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб.

Керуючись ст.33 КУпАП, враховуючи обставини вчинення адміністративного правопорушення, апеляційний суд доходить висновку про можливість зміни постанови суду та достатність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

За наведених вище обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова районного суду зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області Куркан М.М. від 19.02.2009 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на один рік - змінити в частині накладення стягнення.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 грн., в решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю .І.Кравець