Пр.№3/756/200/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, уродженця Київської області, громадянина України, працюючого водієм в ТОВ «Валеос», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 24 листопада 2018 року, близько 00 год. 40 хв., водій ОСОБА_1, рухаючись по вул. Героїв Дніпра,59 в м.Києві, керував автомобілем «Деу», д.н.з. НОМЕР_2, з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил Дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, зазначив, що наркотичних засобів не вживає та в стані наркотичного сп'яніння не перебував. Крім того вказав, що в момент складання протоколу про адміністративне правопорушення перебував на своїй робочій зміні та відмовився від проходження огляду, оскільки поспішав виконати роботу. На підтвердження цього ОСОБА_1 надано графік змінності працівників за 23.11.2018, згідно якого, ОСОБА_1, займаючи посаду водія автотранспортних засобів, прийшов на роботу о 23:00 год., та пішов з роботи о 03:20 год. (24.11.2018).

П.4 Інструкції про порядок виявлення та у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції містить вичерпний перелік ознак наркотичного сп'яніння, а саме: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, у ОСОБА_1 наявні такі ознаки: бліда шкіра обличчя, тремтіння пальців рук, зіниці очей слабо реагують на світло, тобто наявні у нього та відображені в протоколі ознаки не відповідають ознакам наркотичного сп'яніння, чітко визначених чинним законодавством.

Судом досліджено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, який містить запис відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння, крім того, вважаю за необхідне зазначити, що жодних видимих ознак наркотичного сп'яніння у ОСОБА_2 на даному відеозаписі судом не виявлено.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які виготовлені на завчасно виготовлених бланках, заповнені працівниками поліції з проставлянням підписів свідками. Вказані пояснення суд оцінює критично, вважає, що вони не можуть вважатись доказом в даній справі, оскільки фактичні дані, що засвідчені ними, викладені не свідками безпосередньо, а інспектором патрульної поліції, яким самостійно проведено заповнення всіх граф бланку цих пояснень, окрім підпису.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає, зокрема, у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. За вказане правопорушення передбачено санкцію у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Частинами 1 - 3 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 129 Конституції України, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідно частинам 1, 3 ст. 7 вказаного Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом; доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

За змістом ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, і однією із таких презумпцій є закріплена в ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, відповідно до якої особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Тобто, особа не зобов'язана доказувати свою невинуватість і її поведінка вважатиметься правомірно, доки не буде доказано зворотне.

У Рекомендації No R (91) 1 Комітета Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції», одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов'язку нести тягар доказування саме для адміністративного органу.

Вказане правило є нічим іншим, як складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов'язку доводити свою невинуватість.

Відповідно до положень ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Всі сумніви в даному випадку суд, у відповідності до ст.62 Конституції України, трактує на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки підстави вважати, що ОСОБА_2 мав ознаки наркотичного сп'яніння під час зупинки, повністю не доведені та спростовуються пояснення даної особи та наданими ним доказами щодо виконання ним трудових обов'язків в момент зупинки та обмеженістю в часі для можливого проходження огляду на стан сп'яніння.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що згідно п.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституцією України, ст.247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А. М. Майбоженко