ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/819/37/19 Суддя апеляційного суду - Склярська І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року м. Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Склярська І.В., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, адвоката Панчука Миколи Олексійовича, Борідька Олексія Олексійовича розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 07 грудня 2018 року, щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, яка не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

встановила:

При обставинах, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, 01 жовтня 2018 року о 18 годині 00 хв. ОСОБА_2 в м. Херсоні по вул. Потемкінська (Комсомольська) виїжджаючи з парковки Торгового центру "Суворовський", керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_1 будучи неуважною, не стеживши за дорожньою обстановкою та не надала перевагу в русі транспортному засобу Kia Sportage, державний номерний знак НОМЕР_2, який наближався з правого боку та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого транспорті засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п.2.3 б, 10.11 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 07 грудня 2018 року визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, які становлять 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у відшкодування майнової шкоди - 61168,13 грн.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження у справі, вважаючи оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, як таку що винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Обґрунтовуючи свою позицію в апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає:

- в порушення статті 256 КУпАП та пункту 9 Інструкції «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції» поліцейський вмінив їй у вину порушення вимог пункту 2.3 б) та пункту 10.11 Правил дорожнього руху України згідно якого «У разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку». Разом з тим, вимоги цих пунктів відносяться до водія автомобіля Kia Sportage, під керуванням ОСОБА_4, який здійснював маневр лівого повороту з пров.Успенського на вул.Старообрядницьку та заклав великий радіус повороту в сторону її автомобіля Chevrolet Aveo, аж під самі парковочні місця. В цей час водій ОСОБА_4 нахилявся і не стежив за дорогою і після його звукового сигналу він трохи встиг вирівняти траєкторію свого руху, але бампером свого автомобіля допустив дотичне зіткнення з нерухомим її автомобілем Chevrolet Aveo;

- вина водія автомобіля Kia Sportage в наїзді на її стоячий автомобіль підтверджується поясненнями в суді свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також фототаблицями;

вина водія Кia Sportage ОСОБА_4 в порушенні вимог пункту 10.11 ПДР України підтверджується висновком №223/12.18 автотехнічного експертного дослідження обставин ДТП;

- дії поліцейського Демокіна Р.О. по складанню протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди;

-в порушення положень ст.252 КУпАП суд не закрив провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, проігнорував її покази та покази свідка ОСОБА_5 про те, що її автомобіль стояв;

- суд, визнаючи її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, послався на висновок №3-АТ/Д експертного дослідження експерта Щоголя В.В. Зазначений висновок вважає некоректним через помилкові вихідні дані.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до Правил дорожнього руху України:

2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

10.2. Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

У сукупності наявних у справі доказів, під час розгляду справи суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 керуючи автомобілем Chevrolet Aveo, не дотрималась п. 2.3 (б)

та 10.2 ПДР України, внаслідок чого вчинила зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_4

Враховуючи зазначені в апеляційній скарзі доводи, наявність у експертних дослідженнях здійснених на замовлення потерпілого та особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, різних вихідних даних щодо руху автомобіля Chevrolet Aveo під керуванням ОСОБА_2, судом апеляційної інстанції неодноразово роз'яснювалося щодо призначення судової автотехнічної та транспортно - трасологічної експертизи, проте таке клопотання ОСОБА_2 заявлено не було, посилаючись на достатність доказів, які містяться у справі для спростування висновку суду першої інстанції.

ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції не спростовано місце вчинення ДТП, невідповідність схеми місця ДТП, складеною працівником поліції, обставини за яких було здійснено ДТП. Її пояснення, що після здійснення ДТП і до приїзду поліції ОСОБА_4 пояснював їй що відволікся на телефонну розмову також не підтверджені, ОСОБА_2, не скористалася правом на витребування роздруківки щодо часу здійснення телефонних розмов потерпілим, а тому не можуть бути прийняті до уваги, як дії, що здійснені в порушення Правил дорожнього руху.

Таким чином, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, належну оцінку яким дав суд першої інстанції.

Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За викладених обставин, підстави скасування постанови суду першої інстанції щодо визнання її винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення в межах зазначеної статті, відсутні.

Разом з тим, враховуючи правовідносини щодо відшкодування майнової шкоди у справах про її заподіяння та стягнення, розмір такої шкоди має доводитися з урахуванням дотримання принципів цивільного судочинства, які КУпАП не містить, а тому відповідно до ч.3 ст. 40 КУпАП питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 07 грудня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у відшкодування майнової шкоди - 61 168 грн 13. коп. та прийняти в цій частині нову про відмову у відшкодуванні майнової шкоди. В іншій частині залишити без змін.

Також, роз'яснити, що питання про відшкодування майнової шкоди вирішується в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 07 грудня 2018 року, щодо ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 07 грудня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у відшкодування майнової шкоди - 61 168 грн 13. коп. та прийняти в цій частині нову про відмову у відшкодуванні майнової шкоди.

Роз'яснити, що питання про відшкодування майнової шкоди вирішується в порядку цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду І.В.Склярська