Справа № 390/86/19
Номер провадження 3/404/383/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Бурко Руслан Володимирович, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки - НОМЕР_1, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №029397 від 06.01.2019 р., ОСОБА_1, 06.01.2019 року о 22-20 год., рухаючись в Кіровоградській області, в Кіровоградському районі в с. Підгайці по вул. Холодноярській, керував автомобілем «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_2, в стані алкогольного спяніння, згідно результатів алкотестеру «Драгер», чим порушено п. 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав повністю та пояснив, що він не вчиняв дії спрямовані на порушення правил дорожнього руху та громадського порядку, оскільки транспортним засобом він не керував, а лише сидів поряд на пасажирському в сидінні, в той час, як зазначеним транспортним засобом керувала гр. ОСОБА_2 Зокрема, зазначив, що він разом з ОСОБА_2, яка керувала транспортним засобом «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_2 рухались з с. Оситняжка до м. Кропивницького, де в ході руху біля ресторану «Козацька застава» їх було зупинено працівниками поліції. Після чого працівники поліції попросили предявити документи, у звязку з чим він вийшов з автомобіля та підійшовши до водійського сидіння, дістав з під нього документи на автомобіль, які надав останнім. Перевіривши документи працівники поліції повернули їх, у звязку з чим він присів на водійське сидіння, щоб покласти на місце документи. В цей час працівники поліції запропонували йому пройти алкотестер «Драгер». Результат газоаналізатора «Драгер» показав 1.31 промілє, однак він із його результатами не погоджується, оскільки прилад був розпакований, а тому із зазначених підстав вважає, що цей результат не відповідає дійсності. У звязку з чим він виявив бажання пройти медичний огляд, однак працівники поліції не надали йому таку можливість. Також зазначив, що акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів йому був наданий під підпис працівниками поліції без заповнення усіх граф, при цьому ввівши його в оману, що його підписання не матиме жодних наслідків для нього. Після чого він сів до автомобіля на пасажирське сидіння, а ОСОБА_2 сіла за кермо автомобілю та вони поїхали. Крім того, зазначив, що при продутті алкотестеру понятих не було.

Допитана в суді ОСОБА_2 пояснила, що 06.01.2019 року, вона керуючи автомобілем «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_2, рухалась разом з її знайомим ОСОБА_1 з с. Оситняжка до м. Кропивницького, де біля ресторану «Козацька застава», їх зупинили працівники поліції. ОСОБА_1 надав на вимогу працівників поліції документи на автомобіль. Після чого працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер», хоча вона разом з ОСОБА_1 пояснили, що транспортним засобом керувала саме вона. Далі, працівники поліції надали ОСОБА_1 розпакований мундштук, який останній продув, однак зазначив, що не погоджується з його результатами. При цьому поняті при продутті були відсутні. В проходженні медичного огляду ОСОБА_1 працівники поліції відмовили.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином судовими повістками в електронні формі за допомогою смс-повідомлення на номер зазначений ними у їх письмових поясненнях, доданих до протоколу, про причини своєї неявки суду не повідомили, що судом розцінюється, як небажання останніх підтвердити в суді фактичні обставини справи.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, свідка ОСОБА_2, проаналізувавши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення. Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме ст. 256 детально регламентує питання, що пов'язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення. Також ці питання врегульовані і галузевими Нормативно-правовим актами, органу які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, вданому випадку Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853. Відповідно до положень ст. 255 КУпАП, складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП, віднесено до компетенції органів внутрішніх справ (Національної поліції), які на виконання вимог ст. 256 КУпАП, повинні перевірити та зазначити в протоколі відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно до роз'яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2003 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті " із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, судам при розгляді справ необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247 і 280 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Об'єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп'яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп'яніння.

Доказами вини ОСОБА_1 є протокол про адміністративне правопорушення серії БД №029397 від 06.01.2019 р., результатом алкотестеру «Драгер», письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Суд вважає, що дані докази не є беззаперечними та допустимими з наступних підстав.

У порушення ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, не викладено обставин і не зазначено доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 викликають у суду сумніви щодо їх достовірності, оскільки судом встановлено, що при проведенні поліцейським огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння вони були відсутні та вказані особи до суду не з»явились для надання пояснень особисто.

При цьому, в судовому засіданні повністю знайшли підтвердження пояснення ОСОБА_1 проте, що транспортним засобом ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_2, керувала інша особа, а саме ОСОБА_2, а ОСОБА_1 лише сидів поряд на передньому пасажирському сидінні, про що він та свідок ОСОБА_2 повідомляли працівникам поліції при складанні протоколу.

Таким чином достовірними доказами по справі не підтверджено, що ОСОБА_1 керував 06.01.2019 року о 22-20 хв. автомобілем, що позбавляє суд можливості вирішити питання про наявність складу правопорушення, оскільки матеріалами справи не підтверджується його об'єктивна сторона.

Крім того, відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Однак як вбачається з пояснень ОСОБА_1, не зважаючи на те, що він не погодився з результатами приладу «Драгер», працівниками поліції не було йому запропоновано пройти медичний огляд.

Отже, працівниками поліції не було дотримано норм законодавства, яке передбачає порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оскільки згідно практики ЄСПЛ (справа «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії») судді при здійсненні своїх повноважень повинні відійти від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обовязок доведення цього лежить на обвинуваченні, то суд не може самостійно збирати докази вчинення правопорушення за сторону обвинувачення.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п.4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі „Гурепка проти України" (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

У відповідності з п.«Д» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод людини «кожен обвинувачений має право допитувати свідків, що свідчать проти нього, або вимагати їхнього допиту, а також вимагати виклику і допиту свідків з його сторони на тих самих умовах, що і свідків, які свідчать проти нього».

Європейський суд з прав людини по справі «Корнев та Карпенко проти України» визнав порушенням прав заявника за п. «Д» ч. 3 ст. 6 Конвенції, у зв'язку «з відсутністю у заявника можливості допитати ключового свідка по його справі».

Як загальне правило - п.1, 3(d) ст.6 Конвенції вимагають надання обвинуваченому відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення та допитати його. Звинувачення не може ґрунтуватись виключно або в цілому на показаннях, які сторона захисту не може заперечити. Якщо засудження виключно або в цілому ґрунтується на показаннях особи, допитати яку не має можливості, у такому випадку права захисту є обмеженими у той мірі, яка є сумісною з гарантіями, передбаченими ст.6 Конвенції.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №7 "Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина" обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, які повинні визнаватися недопустимими.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення складений з істотними порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, а тому не може бути предметом судового розгляду та не може бути використаний судом для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах "Malofeyeva v. Russia" та "Karelin v. Russia" суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, при розгляді справи не встановлено фактичних даних на спростування доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не було долучено будь-яких інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог чинного законодавства, у звязку з чим висновок особи, яка склала протокол є необґрунтованим належним чином та він суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого, такий висновок носить субєктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в силу ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

Крім того, відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127- 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. З долученого до матеріалів справи акту вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та просив розглядати справу за місцем його проживання, у звязку з чим зазначену справа було направлено для розгляду саме до Кіровського районного суду м. Кіровограда.

З огляду на викладене та керуючись ст. 130, ст.ст. 247, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі відносно гр. ОСОБА_1, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_6