Справа № 265/9373/18
Провадження № 3/265/26/19
П О С Т А Н О В А

21 січня 2019 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Шиян Вікторія Володимирівна, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста Маріуполя Донецької області, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 184 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А :

Стаття 150 Сімейного Кодексу України містить обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, серед яких зокрема, виховування дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка до самостійного життя; повага до дитини; заборона будь-яких видів експлуатації батьками своєї дитини; заборона фізичних покарань дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

ОСОБА_2, будучи матір'ю неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не створює умов для отримання нею освіти, в результаті чого дитина, будучи ученицею 4-А класу загальноосвітньої школи № 55 Маріупольської міської ради, пропускає багато занять протягом навчального 2018 року без поважної причини.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП України, тобто невиконання обов'язків щодо виховання дітей.

ОСОБА_2 повістки двічі надсилались рекомендованими листами із повідомленнями за адресою її проживання, зазначеною у протоколі про адміністиративне правопорушення, однак конверти були повернуті суду без отримання адресатом, за закінченням строків зберігання.

Разом із тим, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважає можливим провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_2, яка знала про складення відносно неї даного протоколу та повідомлена про те, що справа розглядатиметься Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя, однак станом розгляду не цікавилась.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_2 інкримінованого правопорушення підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема,

протоколом про адміністративне правопорушення;

інформацією директора КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 55 Маріупольської міської ради Донецької області», згідно якої неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, навчається у вказаному навчальному закладі у 4-А класі, та у поточному 2018-1019 навчальному році стала багато пропускати занять. Мати пояснень причин пропусків дитини дати не може. Класний керівник неодноразово телефонувала матері, але остання вимикала телефон. Крім того, класний керівник намагалась поспілкуватись з матір'ю шляхом відвідування сім'ї вдома, але двері квартири ніхто не відчинив. При цьому сусідка їй розповіла, що мати часто залишає дітей вдома самих, іноді вдень, іноді вночі, діти сидять вдома голодні, а ОСОБА_3 ходить по сусідах та просить їжу. Але одного разу, коли комісія зі школи змогла потрапити у квартиру, де мешкає ОСОБА_3, було встановлено, що у помешканні антисанітарні умови, діти не мали їжі, чистого одягу та постільної білизни, а робоче місце дівчинки було завалене брудними речами. За цим фактом було складено акт;

письмовими поясненнями ОСОБА_2, згідно яких вона іноді залишає свою дочку ОСОБА_3 вдома з молодшими дітьми, аби виїхати по справах. Вона не має в місті родичів, чи знайомих, до яких можна було б звернутись з проханням доглянути за дітьми. Саме через крайню необхідність дочка пропускає заняття в школі. Вважає задовільними санітарні умови проживання дітей, та достатнім їх харчування та догляд;

листом начальника Лівобережного ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області, з якого вбачається, що за фактом неналежного виконання батьківських обов'язків з боку ОСОБА_2 була проведена перевірка, остання була опитана та дала пояснення, в ході яких визнала той факт, що через неї донька ОСОБА_3 не отримує належної освіти.

Призначаючи ОСОБА_2 стягнення, суддя враховує дані про проступок, особу порушника, ступінь її вини, та вважає необхідним покласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ст. 184 ч. 1 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП з порушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

На підставі ст. 184 ч. 1 КУпАП, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП та покласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Постанова набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Шиян В.В.