Справа № 401/2921/18
Провадження № 3/401/7/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2019 р. Суддя Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області Андріянов О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає: 27500, м. Світловодськ Кіровоградської області, вул. Конька, 31/78, тимчасово не працюючий, відомості щодо притягнення особи до відповідальності відсутні,

за ч. 1, ст. 130 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов протокол БД № 021358 від 16.10.2018 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за ч.1, ст. 130 КпАП України.

ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він, керував 16.10.2018 р., об 11:35 год., на 341 км. а/д Харків - Сімферополь, в стані наркотичного спяніння.

ОСОБА_1 вину у скоєному правопорушенні не визнав та пояснив, що він наркотичні засоби не вживає, під час проходження медичного огляд працівник поліції особисто придбавав тест в аптеці та йому, для відбору біологічної речовини, був наданий нестерильний пластиковий стакан. Направлення на медичний огляд працівником поліції не складалося. Заявив клопотання про витребування для дослідження медичної документації.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов'язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

В своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Крім цього, ЄСПЛ підкреслив, що обов'язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов'язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Також, в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення реалізації права особи на захист, визначені ст. 59 Конституції України, ст. 268 КпАП України, а також дотримання конституційного принципу презумпції невинуватості, визначених ст. 62 КпАП України, судом двічі направлялися запити на медичного закладу, яким було здійснено огляд водія з метою отримання даних щодо дотримання процедури проведення медичного огляду та отримання доказів.

Згідно з ст. 38 КпАП України, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців з дня його вчинення.

На час розгляду справи спливли вказані строки, в межах яких до особи може бути накладене адміністративне стягнення. Таким чином провадження у справі підлягає закриттю за збігом строку накладення адміністративного стягнення.

Зі змісту ст. 38 та п. 7, ч. 1, ст. 247 КпАП України вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов:

вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

закінчення встановленого законом трьохмісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня виявлення корупційного правопорушення.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КпАП України тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо повязано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку субєктів, їхню правосвідомість тощо, тобто, з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КпАП України, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, згідно ст. 19 Конституції України.

Пункт 7, частини 1, статті 247 КпАП України не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, згідно абзацу 1, статті 247 КпАП України, встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до стаття 280 КпАП України, у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи або визнання відсутності в діях особи складу та події адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і можливість прийняття таких взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини та призначення адміністративного стягнення.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, у визначені ст. 38 КпАП України строки.

Таким чином, вина особи, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

З урахуванням викладеного, провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 7, ч. 1, ст. 247 КпАП України.

Керуючись ст. ст: 9, 38, 40?, 221, 245, п. 7, ч. 1, ст. 247; 276-280, 283; п. 3, ч. 1, ст. 284; 289 КпАП України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі відносно ОСОБА_1, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1, ст. 130 КпАП України, закрити в звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КпАП України, відповідно до п. 7, ч. 1, ст. 247 КпАП України.

Судові витрати віднести за рахунок відповідного Державного бюджету України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5, статті 7 та частиною 1, статті 287 цього КпАП України. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду ОСОБА_2