33/804/749/19

Суддя 1-ої інстанції: Кулик С.В.
Суддя доповідач: Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2019 року м. Маріуполь
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., за участю ОСОБА_1 та його представника адвоката Гейши В.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 листопада 2019 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -
УСТАНОВИЛА:
На зазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що на місці зупинки працівники поліції не мали при собі спеціальних технічних засобів для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є порушенням законодавства. Звертає увагу, що свідки адміністративного правопорушення не підтверджували факт його відмови від проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я; лікарем-наркологом було надано занадто короткий відрізок часу для здачі біологічного середовища у вигляді сечі для лабораторного дослідження; у ОСОБА_1 наявна хвороба, яка перешкоджає здачі біологічного середовища. Вказує, що в закладі охорони здоров`я у нього повинні були відібрати інші зразки біологічного середовища окрім сечі. Просить постанову скасувати.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Гейшу В.А., які в повному обсязі підтримали доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 339878 від 06.08.2019 року (а.с. 3);
- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких водій ОСОБА_1 погодився на проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога для визначення стану наркотичного сп`яніння (а.с. 4);
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 340 від 06.08.2019 р. відповідно до якого у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від повного об`єму обстеження винесення остаточного діагнозу не можливо (а.с. 5);
- розпискою ОСОБА_4 , зі змісту якої вбачається, що останній зобов`язується доставити транспортний засіб АЗЛК 2141201 д.н.з. НОМЕР_1 за адресою мешкання ОСОБА_1 та не передавати даний транспортний засіб під керування ОСОБА_1 (а.с. 6);
- розпискою ОСОБА_1 , згідно якої він зобов`язується протягом 24 годин з 06.08.2019 року не керувати своїм транспортним засобом АЗЛК 2141201 д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 7);
- рапортом поліцейського Сташенко М.В. (а.с. 8);
- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1400874 від 06.08.2019 р. (а.с. 9);
- відеозаписом з місця події адміністративного правопорушення за участю ОСОБА_1 (а.с. 10);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 06.08.2019 року, складеним поліцейським ОСОБА_5 (а.с. 29);
- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 340 від 06.08.2019 р. (а.с. 31-32);
- показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , наданих під час судового розгляду в суді першої інстанції.
Дані докази є належними та допустимими, вони повністю між собою узгоджуються та в сукупності, з урахуванням критерія «поза розумним сумнівом», підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилання ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі на те, що співробітники поліції не мали при собі спеціальних технічних засобів для проведення дослідження на стан наркотичного сп`яніння не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки аналіз «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. вказує на те, що проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки є неможливим, оскільки для його проведення необхідно звертатися виключно до закладу охорони здоров`я, в якому особа, яка на думку поліцейського перебуває в стані наркотичного сп`яніння повинна здати біологічні середовища для проведення лабораторного дослідження її стану. Цією Інструкцією не передбачено можливості здати біологічні середовища на місці зупинки транспортного засобу, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.
Доводи про те, що для здачі біологічних середовищ ОСОБА_1 було надано замало часу спростовується рапортом поліцейського ОСОБА_9 М ОСОБА_10 , відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, на якому видно, що ОСОБА_1 більше однієї години проходив медичне обстеження в частині здачі біологічних середовищ. Аналіз акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 340 від 06.08.2019 року (а.с. 31-32) вказує на те, що для здачі біологічних середовищ водію ОСОБА_1 надавався період часу з 19-30 год. до 20-35 год., протягом якого ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість здати біологічні середовища. Дана обставина також підтверджується відеозаписом, доданим до матеріалів справи (а.с. 10). Аналізуючи прийнятність даних доводів апеляційної скарги в частині надання особі, яка проходить медичний огляд, необхідного часу для здачі біологічного середовища, необхідно виходити з загально-правового принципу розумності строків. Даний принцип передбачає, що певна дія повинна бути зроблена протягом розумного строку. Суб`єктом, який вирішує питання щодо розумності строку проведення певної дії є особа, яка проводить певну дію. З огляду на дану справу про адміністративне правопорушення, вважаю що лікар-нарколог, який проводив медичний огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 повинен був самостійно визначати розумний строк, протягом якого обстежувана особа має виконати дії для реалізації положень «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. в частині збору біологічного середовища для лабораторного дослідження. Даний висновок підтверджується зокрема тим, що вищевказана Інструкція не містить правового регулювання процедури медичного огляду в частині фіксування часу, необхідного для здачі біологічного середовища для проведення лабораторного дослідження. Крім того, працівник медичного закладу повинен приділяти увагу положенням ст. 266 КУпАП, якими законодавчо передбачено процедуру щодо доставлення до закладу охорони здоров`я водія, щодо якого в поліцейських є підстави вважати, що він перебуває в стані сп`яніння протягом 2 годин. Дана процедура регламентована в положеннях КУпАП з мотивів проведення достовірного дослідження без спотворення відповідних результатів подальшого дослідження внаслідок спливу часу. Так само медичний працівник повинен керуватися даними положеннями в частині розумності строків проведення медичного огляду водія для забезпечення достовірності результатів обстеження. За таких підстав, вважаю, що дії працівника медичного закладу охорони здоров`я відповідали положенням закону та були проведені з урахуванням медичної специфіки обстеження осіб на стан сп`яніння. Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Відносно доводів апеляційної скарги щодо порушень процедури проведення медичного огляду лікарем-наркологом, оскільки він не відібрав біологічні середовища, необхідні для проведення лабораторного дослідження вказую наступне.
Так, відповідно до акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.08.2019 року № 340 та висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 340 від 06.08.2019 року, які складені та підписані лікарем-наркологом КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» ОСОБА_8 , у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від повного об`єму обстеження винесення остаточного діагнозу не можливо.
Доводи ОСОБА_1 про те, що він фізично не зміг здати свою сечу на аналіз, а здати інші види його середовища в закладі охорони здоров`я йому не пропонували, є способом захисту з метою ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.
З пояснень свідка ОСОБА_5 , який був допитаний під час судового розгляду в суді першої інстанції вбачається, що під час проведення огляду у медичному закладі для виявлення ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 просто затягував час та ухилявся від здачі біологічного матеріалу, при цьому прямо не відмовляючись від проходження огляду. Факт не проходження останнім медичного огляду зафіксовано лікарем-наркологом у відповідному висновку.
З пояснень свідка ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_1 після прибуття до КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» відмовився від здачі необхідних аналізів.
З пояснень свідка ОСОБА_8 , який є лікарем-наркологом та проводив огляд ОСОБА_1 вбачається, що останньому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, здавши біологічну речовину у вигляді сечі для подальшого лабораторного дослідження в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя», але останній в пасивній формі відмовився здавати біологічне середовище, хоча для даної процедури ОСОБА_1 надавався період часу з 19-21 год. до 20-35 год.
У відповідності до п. 12 р. 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Згідно п. 7 р. 3 вищевказаної Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
В той же час, згідно ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 06.08.2019 року о 18-40 год., а висновок лікарем було складено о 19-21 год. При цьому протокол за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено о 21-39 год.
З акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 340 від 06.08.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду та обстеження о 20-35 год. (а.с. 31-32).
На думку суду така поведінка ОСОБА_1 була правильно розцінена працівниками поліції, як відмова водія пройти огляд на стан сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому лікар-нарколог повинен був взяти у нього інше біологічне середовище на лабораторне дослідження, оскільки не зміг здати сечу у зв`язку з фізіологічним небажанням, є необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно п.п. 12, 13 р. 3 до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Також може використовуватись і кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти інші біологічні зразки.
Тобто, тільки в силу певних обставин, коли водій знаходиться без свідомості чи перебуває у важкому стані і у нього неможливо відібрати біологічне середовище (сечу), предметом дослідження можуть бути інші біологічні середовища, в тому числі і кров.
Оскільки ОСОБА_1 впродовж періоду часу з 19-21 год. до 20-35 год. 06.08.2019 року свідомо не здав біологічне середовище (сечу), посилаючись на відсутність фізіологічної потреби, вважаю, що висновок про те, що ОСОБА_1 умисно відмовився від проходження медичного обстеження є правильним.
Посилання апеляційної скарги на наявність у ОСОБА_1 хвороб, які перешкоджають здати біологічне середовище у вигляді сечі є необґрунтованим з наступних підстав. Під час проведення медичного огляду лікар-нарколог складає акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. В даному акті відображується клінічний стан сп`яніння водія, а потім з урахуванням використання спеціальних технічних засобів проводиться обстеження водія на стан сп`яніння в повному об`ємі. Під час проведення клінічного дослідження лікар-нарколог проводить опитування водія щодо наявності у нього нервово-психічних захворювань, дані щодо ретроспективного вживання алкогольних напоїв, досліджується рухова сфера, стан свідомості, поведінка обстежуваної особи та інше. На даному етапі лікар-нарколог визначає наявність хвороб у обстежуваної особи, які тим чи іншим чином можуть вплинути на результати експертного дослідження. Як вбачається з аналізу акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 340 від 06.08.2019 р. (а.с. 31-32) ОСОБА_1 не повідомляв лікаря-нарколога про наявні у нього захворювання, що перешкоджають здати біологічне середовище. Дана обставина підтверджується переглядом відеозапису (а.с. 10), доданого до матеріалів справи, з якого вбачається що на питання лікаря про наявність хвороб ОСОБА_1 не повідомляє про наявне у нього захворювання, яке перешкоджає здачі біологічного середовища у вигляді сечі.
Ані суду першої інстанції, ані до апеляційної скарги ОСОБА_1 також не надав жодних документів, які б підтверджували наявність у нього певних хвороб. Під час апеляційного розгляду правопорушник пояснив, що стан його здоров`я задовільний, на обліках у лікарів він не перебуває, кожного року проходить професійний медичний огляд, за наслідками проходження такого огляду останній раз визнаний здоровим.
Крім того, під час судового розгляду в суді першої інстанції судом був допитаний лікар-нарколог ОСОБА_8 , який пояснив, що 06.08.2019 року до наркологічного диспансеру м. Маріуполя працівниками патрульної поліції був доставлений ОСОБА_1 . У встановленому законом порядку був складений акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 пройшов огляд на приладі Драгер Алкотест, стану алкогольного сп`яніння виявлено не було. ОСОБА_1 було запропоновано здати біологічний матеріал (сечу) для виявлення стану наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 був попереджений, що у разі відмови від огляду та здачі біоматеріалу, про це буде зазначено у висновку. Упродовж тривалого періоду часу з 19-21 год. і до 20-35 год. 06.08.2019 року ОСОБА_1 біоматеріал не здав. Свої висновки щодо результатів медичного обстеження ним викладено у відповідному акті обстеження та висновку, складеному за його результатами. Він вважає, що затримка сечі, як відбулося з ОСОБА_1 , це фізіологічно властиво організму саме під впливом наркотичних засобів. Для забору крові у ОСОБА_1 з метою виявлення ознак сп`яніння, підстав не було, оскільки такі заходи вживаються, якщо особа непритомна. ОСОБА_1 було надано достатньо часу для здачі сечі, проте останній відмовився. Обстеження ОСОБА_1 здійснювалося у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Враховуючи, що як лікарем-наркологом так і свідками поліцейськими було підтверджено реальну об`єктивну можливість ОСОБА_1 пройти медичний огляд у повному об`ємі, а також в законному порядку йому було надано можливість реалізації його обов`язків, встановлених Правилами дорожнього руху, однак останній їх не використав, дії лікаря-нарколога та поліцейських в даній ситуації є адекватними, законними та обгрунтованими.
Керуючи транспортним засобом, ОСОБА_1 повинен розуміти правовий статус водія та виконувати обов`язки водія, встановлені зокрема Правилами дорожнього руху, а саме п. 2.5. Оскільки ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 2.5 ПДР у повному обсязі, відносно нього законно та обґрунтовано було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Дана позиція повністю відповідає усталеній позиції ЄСПЛ, практика якого згідно ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. використовується судами як джерело права. Так, у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.
Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУпАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Істотних порушень судом норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, при апеляційному перегляді не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином умотивованим, підстави для його скасування відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 листопада 2019 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя В.В. Куракова