Справа №: 630/470/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 грудня 2019 рокум. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі судді Зінченка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 248678 від 26.09.2019, ОСОБА_1 , 26.09.2019 о 15 год. 00 хв. в м. Люботин по вул. Травневій, 123 керував мотоциклом МТІІ дн.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

Частиною 1 статті 130 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність за : 1)керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

2) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, підстави притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП є взаємовиключними, що унеможливлює їх одночасне застосування.

Відповідно до рішення «Маліга проти Франції» від 23 вересня 1998 року ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Тобто, якщо за вчинення адміністративного правопорушення передбачена, крім іншого, така санкція, як позбавлення права керування транспортним засобом, таке інкриміноване діяння має характер кримінального, що, в свою чергу, говорить про необхідність забезпечення і дотримання процедурних гарантій, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Матточіа проти Італії», №23969/94 рішення від 25.07.2000 р., ЄСПЛ вказав, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння достаннім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Враховуючи, що обвинувачення пред`явлене ОСОБА_1 у протоколі серія серія БД №248678 від 26.09.2019 не є конкретним, оскільки містить два різні склади адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про повернення адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 для належного оформлення.

Керуючись ст.ст. 256,257 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний матеріал щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні

правопорушення повернути до Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП України в Харківській області для належного оформлення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Зінченко