Справа № 438/1623/18
Номер провадження 3/438/13/2019
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 березня 2019 р. суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, гр. України, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу серія ОБ № 184512 від 13 грудня 2018 року 13 грудня 2018 року о 19 год. 29 хв. в м. Львів по вул. Сахарова водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 в ознаками алкогольного спяніння (нечітка вимова, почервоніння обличчя, тремтіння рук). Від проходження огляду на стан спяніння, на пристрої «Драгер» та в медичному закладі в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що в стані алкогольного спяніння не перебував, а відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння тільки на пристрої «Драгер», згідний був пройти освідчення в медичному закладі.

Захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначила, що беззаперечні докази, які б вказували на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні, а тому вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю.

Суд, дослідивши докази в справі, прийшов до наступного висновку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1ст.130КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Об'єктом правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і на річковому транспорті та маломірних судах.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого частино 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп'яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Суб'єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується наявністю прямого умислу.

Суб'єктом правопорушень, передбачених частиною 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є водії транспортних засобів.

Крім того, суть адміністративного правопорушення викладена як «керування автомобілем з ознаками алкогольного спяніння» та «в стані алкогольного спяніння», що суперечить диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до норми статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп'яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до п. 2 розділу І інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров'я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан спяніння проводиться поліцейськими на місці зупинки або у найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на проведення такого огляду, у тому разі, якщо водій відмовився огляду на місці чи був незгоден з його результатами (п.п. 6 та 7 розділу І Інструкції).

Всупереч наведеному вище, адміністративні матеріали не містять жодних відомостей про те, що інспектором поліції ОСОБА_1 було запропоновано проведення огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спецтехзасобів, або про те, що останній від проходження такого відмовився.

Згідно з положеннями п. 1 Розділу ІІ зазначеної Інструкції, у відповідності з якими, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; акт огляду на стан спяніння у разі проведення огляду на стан спяніння; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Судом було вжито заходів для виклику свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, однак зазначені свідки в судове засідання не зявились.

Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_3, оскільки, як встановлено, що постановою судді від 22 січня 2019 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, за те, що 13 грудня 2018 року о 19 год. 30 хв. в м. Львів по вул. Сахарова, 50, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1, не слідкував за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 який рухався попереду. Автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.12.1, 13.1 ПДР, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Потерпілим даного правопорушення є ОСОБА_3, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_3.

Таким чином, при проведенні огляду на стан алкогольного спяніння на місці в якості свідка було залучено особу, яка була зацікавлена в його результатах.

Згідно зіст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов'язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідност. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно дост.251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що на місці зупинення водія проведення тестування на стан спяніння не було проведено відповідно норм чинного законодавства.

Таким чином суд приходить до висновку, що належними та допустими доказами не був підтверджений стан алкогольного спяніння ОСОБА_1 та правомірність складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КупАП, тому суд, згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, вважає необхідним закрити провадження в справі відносно нього за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283-285 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити, через відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На дану постанову протягом 10 днів може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.

Суддя А.Т. Слиш