АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Суддя в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2019 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Дмитренко М.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 01 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, проживаючого за адресою: м.Черкаси, провул.Рибальський,37 корп.1, відомості про ідентифікаційний номер відсутні,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в сумі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, та стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп., -

в с т а н о в и в :

Згідно матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_3 04.12.2018 року о 15 год. 53 хв. в м.Черкаси, по вул.30 років Перемоги,8, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками наркотичного спяніння, а саме: поведінка що не відповідає дійсності, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт вказує, що при винесенні постанови судом не були зясовані всі обставини по даній справі, справу розглянуто без участі ОСОБА_3, чим було порушено його право на захист. Зазначає, що дані протоколу та рапорту ґрунтуються на припущеннях інспектора поліції, пояснення свідків містять інформацію тільки про відмову від проходження огляду на стан наркотичного спяніння. Вважає, що працівники патрульної поліції не мали права притягати ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності без доказів та без з'ясування всіх обставин справи, а тому вважає, що звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях працівників патрульної поліції. Вважає, що якщо працівники поліції начебто, встановивши, що ОСОБА_3 знаходився в стані наркотичного спяніння, тобто не мав права керувати транспортним засобом, не відсторонили його від керування у порядку ст.266 КУпАП, а це в свою чергу, на думку апелянта свідчить про те, що своїми діями працівники поліції підтвердили, що ОСОБА_3 не перебував в стані наркотичного спяніння. А тому вважає, що підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення у працівників поліції не було.

Окрім того, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин. Зазначив, що постанову суду першої інстанції було отримано ним особисто як адвокатом, 13.02.2019 р., а ОСОБА_3 можливості оскаржити постанову протягом 10-днів після проголошення не мав, оскільки про існування постанови суду йому відомо не було.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4, який просив поновити строк на апеляційне оскарження та підтримав вимоги апеляційної скарги, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в даному випадку мають місце підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження цієї постанови, оскільки суддя районного суду, не з'ясувавши причину неявки ОСОБА_3 в судове засідання, передчасно вдалася до розгляду справи у його відсутність. Окрім того, після її розгляду справи цей же суддя на протязі трьох днів не направила ОСОБА_3 копії винесеної у ній постанови, вважаю, що це клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 підлягає до задоволення, оскільки копію постанови суду він отримав 13.02.2019 р. та 21.02.2019 р. подав зазначену апеляційну скаргу, а апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн., який стягується в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суддя першої інстанції в повній мірі дотрималася зазначених вимог закону.

Згідно положення ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_3 складу вказаного правопорушення, що підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №175304 від

04.12.2018 р. про те, що ОСОБА_3 04.12.2018 року о 15 год. 53 хв. в м.Черкаси, по вул.30 років Перемоги,8, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками наркотичного спяніння, а саме: поведінка що не відповідає дійсності, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1);

- поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.3,4);

- рапортом інспектора поліції (а.с.6);

- диском відеозапису події від 04.12.2018 р. за участю ОСОБА_3 (а.с.7);

Згідно сукупності досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою, судом вірно встановлено наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку.

Доводи апелянта з приводу того, що суд не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення, спростовуються матеріалами справи.

Проте, відповідно до положень ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Окрім того, у відповідності до розяснень Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 19.12.2008 року), в пункті 24 зазначено, що необхідно «звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, та їх законних представників і захисників. Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення».

Вимоги закону в цій частині судом першої інстанції не виконані.

Як вбачається з матеріалів справи, судові засідання призначалися на 10 год. 00 хв. 26.12.2018 р., 11 год. 00 хв. 11.01.2019 р., 10 год. 00 хв. 01.02.2019 р., проте, доказів належного повідомлення ОСОБА_3 про дату та час судових засідань в матеріалах справи не має. Так, з матеріалів справи вбачається, що суд направляв повідомлення про дату та час судових засідань, однак ОСОБА_3 ця інформація не була відома, оскільки повідомлення суду він не отримував і вони були повернуті до суду з поштового відділення за закінченням встановленого строку зберігання (а.с.12,13,16,17,19).

Суд розглянув справу 01 лютого 2019 року без своєчасного повідомлення особи правопорушника про дату та час розгляду справи, що є порушенням вимог ст.268 КУпАП.

Відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 38 КУпАП якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомча суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, тому враховуючи, що адміністративне правопорушення вчинено 04.12.2018 р., а на момент апеляційного розгляду, 05.03.2019 р., строки притягнення до адміністративної відповідальності закінчилися у зв'язку з чим провадження по справі відносно ОСОБА_3 підлягає до закриття на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи ці порушення засад судочинства України, які не були дотримані суддею районного суду, вважаю за необхідне скасувати постанову судді районного суду, та постановити нову постанову, якою визнати виним ОСОБА_3 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та закрити

провадження у справі в зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_3 адвокату ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови судді Соснівського районного суду м.Черкаси щодо ОСОБА_3 від 01 лютого 2019 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково, а постанову судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 01 лютого 2019 року, якою ОСОБА_3, притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в сумі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, та стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Дмитренко