Справа № 399/664/18
Провадження № 3/401/4/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м.Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області, в складі:

головуючий суддя Макарова Ю.І.,

з участю:

секретар Герко Т.М.,

прокурор Мазуренко Д.С.,

порушник ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який працює на посаді начальника Онуфріївського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області, проживає та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 176-2 КУпАП,

встановив:

19.10.2018 року до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області для розгляду надійшов протокол №206/18 від 18.09.2018 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП. Згідно з даним протоколом, ОСОБА_1 будучи субєктом декларування в розумінні Закону України «Про запобігання корупції», а саме: начальником Онуфріївського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області, в період з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2018 року до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2018 року в порушення вимог ч.1 ст. 45 Закону, несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, а саме 02.04.2018 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини в інкримінованому правопорушенні не визнав. Пояснив, що дійсно працює на посаді начальника Онуфріївського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області. Він обізнаний із вимогами Закону щодо необхідності до 01.04.2018 року подати декларацію про доходи за 2017 рік. В звязку з чим, наприкінці березня 2018, намагаючись подати відповідну декларацію, зясував, що електронний ключ, є неактивним, а тому подача декларації була неможливою. Вказане було повязано із необхідністю зміни електронної адреси. 27.03.2018 року він повідомив НАЗК про зміну електронної адреси та необхідність повязати його електронний ключ із зміненою електронною адресою. На що відповідь НАЗК про поєднання зміненої електронної адреси із електронним ключем він отримав лише 01.04.2018 року, після чого 02.04.2018 року подав відповідну декларацію. Порушення терміну подання декларації обґрунтовує наявністю обєктивних перешкод, які відбувались поза його волею, що виключає наявність умислу на приховуванням статків та порушення вимог фінансового контролю. Вважає, що самостійне (власноручне) надання інформації шляхом декларування одразу після отримання обєктивної можливості, виключає можливість стверджувати про наявність корупційного діяння.

В судовому засіданні прокурор підтримав протокол, заперечував проти закриття провадження, оскільки строки подачі декларації визначені законодавчо, доведені до субєкта декларування, а тому їх порушення вказує на наявність складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП. При цьому, вважає, що справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за корупційне діяння, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП може бути закрита в звязку із закінченням строків притягнення останнього до адміністративної відповільності.

Заслухавши позицію сторін, дослідивши матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, суд встановив такі обставини.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадянина, встановлений порядок управління і за яку Законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, що визначено ст. 10 КУпАП.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», під корупційним правопорушенням розуміється діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та /або цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 9 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», правопорушення повязане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну чи цивільно-правову відповідальність.

Субєктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, характеризував ВССУ в своєму листі від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17 наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу під яким ст.10 КУпАП розуміє вчинення адміністративного правопорушення, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного, корупційного правопорушення, правопорушення повязаного з корупцією, крім іншого, необхідно враховувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із визначення поняття, викладеного в ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень ст. 1 цього Закону, сутність правопорушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за Законом зобовязана інформувати Національне агентство про свій матеріальний стан, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З наданих суду доказів вбачається, що ОСОБА_1 27.03.2018 року повідомив НАЗК про зміну електронної адреси. Аналогічне повідомлення останній направив до НАЗК повторно 30.03.2018 року. Відповідь від НАЗК на зазначені звернення надана лише 01.04.2018 року, тобто після закінчення строку для подання декларації. Таким чином, вбачається, що останній не мав на меті приховати інформацію, чим перешкодити фінансовому контролю, а обєктивно розраховував на наявність у нього можливості у будь-який час до 01.04.2018 року своєчасно подати відповідну декларацію.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП необхідно встановити той факт, що ОСОБА_1 мав обєктивну можливість своєчасно подати декларацію, за відсутності поважних причин усвідомлював суспільну небезпечність неподання декларації, передбачав неможливість здійснення фінансового контролю з боку держави та бажав настання таких наслідків, або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

Проте, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, не містять жодних даних про форму вини останнього, про наявність прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, та не містять жодних доказів на підтвердження такого умислу. Натомість, з пояснень особи та письмових доказів, поданих ним під час судового розгляду, чітко вбачається, що вина в його діях відсутня.

Враховуючи усі обставини, викладені вище, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб'єктивна сторона (вина у формі умислу) адміністративного правопорушення та наявні поважні причини несвоєчасної подачі декларації, у вигляді зміни електронної адреси та відповідно зміни ЕЦП лише 01.04.2018 року, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись 247, 280, 287, 288 КУпАП, суд,

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП - закрити за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2

"21" січня 2019 р.