Справа № 264/537/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2019 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, який працює водієм на підприємстві ПрАТ «ММК ім.Ілліча», проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за частиною 1 статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №404242 ОСОБА_2 18 січня 2019 року о 22 год. 00 хв. по проспекту Нікопольському, 135 в місті Маріуполі керував транспортним засобом HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (не стійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, почервоніння очей та обличчя), від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього рух.

ОСОБА_2 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Надав письмові пояснення, в яких зазначив, що протокол стосовно нього складено безпідставно та він не відмовлявся від проходження огляду у медичному закладі, та готовий був здати необхідні аналізи. Для цього був доставлений у наркологію та оглянутий медичними працівниками. Але медичний персонал його належним чином та в повному обсязі не оглянув, після цього працівники поліції вивели його з приміщення та одразу без пояснень і без залучення свідків склали протокол про відмову від проходження медичного огляду. Вказував про порушення порядку складання протоколу та відсутність свідків, які б підтверджували його відмову від проходження медичного огляду в наркології. Також лікарями не було запропоновано здати необхідні аналізи та не відібранні для цього зразки. Заперечував факт вживання алкоголю та вказував про нервовий стан після ДТП.

Вислухавши ОСОБА_2, дослідивши письмові матеріали справи та відеодиск, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

ОСОБА_2 ставиться в провину порушення вимог пункту 2.5 ПДД України, згідно з яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння особи, яка керує транспортним засобом, передбачена ст. 130 КУпАП.

З аналізу наведених норм слідує, що для звинувачення особи у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, необхідно встановити чи був факт відмови від проходження огляду у відповідному закладі охорони здоровя та чи оформлена вказана відмова належним чином і підтверджена достатніми доказами.

Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, закріплені в розділі IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Так, згідно з пунктами 5 та 6 вказаної Інструкції у разі проведення огляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану спяніння).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

В пункті 3 даної Інструкції зазначено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан спяніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Аналогічні положення містяться в постанові Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 110, якою затверджено «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Відповідно до пунктів 6-8, 10 вказаного Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я проводиться в будь-який час доби за методикою та із застосуванням приладів, дозволених для використання МОЗ.

Крім того спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року № 1452/735, затверджена «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Згідно з пунктами 3, 4 Розділу ІІІ вказаної інструкції огляд у закладах охорони здоровя щодо виявлення стану спяніння проводиться лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану спяніння в обстежуваної особи.

Згідно з пунктами 10-13 Інструкції зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

За результатами огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (Пункт 15).

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду (Пункт 16).

Згін з пунктом 22 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

З наведених положень законодавства слідує, що виявлення стану алкогольного спяніння може проводитися як на місці зупинки транспортного засобу водія, так і у відповідному закладі охорони здоровя.

У разі незгоди із оглядом на місці особа може бути направлена поліцейським до закладу охорони здоровя. І лише у разі відмови водія від проходження огляду у медичному закладі може бути складено протокол про адміністративне правопорушення. При цьому такий протокол має бути складений у присутності двох свідків та в протоколі зазначаються дії водія щодо ухилення від огляду.

Проте, в підтвердження вчинення правопорушення та відмови ОСОБА_2 від проходження огляду у медичному закладі в протоколі вказано двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, письмові покази яких долучені до протоколу.

З даних показів вбачається, що свідки підтвердили як водій ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на місці за допомогою приладу Драгер, але погодився пройти медичний огляд у лікаря нарколога. При цьому жодних показів щодо відмови від проходження медичного огляду у лікаря нарколога не вказано.

Також надано відеозапис з нагрудної камери працівника поліції. З переглянутого запису видно як під час складання протоколу після огляду водія у лікаря нарколога будь-яких свідків, які б могли підтвердити саме відмову ОСОБА_2 від повного обстеження у медичному закладі, залучено не було та в протоколі їх не зазначено. А свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були присутні лише на місці зупинки автомобіля водія, не можуть вважатися належними свідками у розмінні вимог вказаних положень законодавства, оскільки не були залучені при проходженні огляду в медичному закладі та не підтвердили відмову водія.

Крім того, наявний у справі відеозапис не містить чіткої відмови ОСОБА_2 від проходження повного обстеження на предмет виявлення стану алкогольного спяніння. Так, на відеозаписі № не зафіксовано чітку вимогу або пропозицію лікарів пройти водію обстеження, від якого б він відмовився. Навпроти, на відео зафіксовано як водій був оглянутий лікарем, зокрема: був виміряний артеріальний тиск та проведено експериментальне обстеження вестибулярного апарату. В подальшому на відео зафіксовано лише момент складання протоколу без свідків та без розяснень водію в чому саме полягає відмова від проходження огляду у медичному закладі та які дії слід вважати відмовою від такого проходження.

Таким чином, до матеріалів справи не додано належних та достатніх доказів відмови ОСОБА_2 від проходження повного обстеження у закладі охорони здоровя, зокрема належно складеного протоколу із залученням двох свідків та відеозапису чіткої відмови від проходження медичного обстеження.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «ОСОБА_4 де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обовязковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Згідно з частино 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, протокол про адміністративне правопорушення, який складений без участі належних свідків, а також відеозапис, на якому не зафіксовано вимог пройти медичний огляд та відмови водія, не можуть вважаться належним та допустимим доказом і не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини та презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, в матеріалах справи відсутні переконливі та достовірні докази відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в закладі охорони здоровя, що виключає подію і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України через відсутність в його діях складу і події даного адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 п.1, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України закрити, через відсутність складу і події адміністративного правопорушення.

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Суддя: Н. В. Литвиненко