Провадження: 33/824/534/2019 Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
Категорія: ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С. за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови, ОСОБА_3 04 жовтня 2018 року, приблизно о 17 годині, в м. Києві, по вул. Вербова, 20, керував автомобілем марки «Заз Ланос», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме (зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці, блідий колір обличчя).

Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_3. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погоджуючись з постановою суду представником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності подано апеляційну скаргу, в якій вона просить постанову скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_3 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.На думку апелянта постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням матеріального права, судом неповно з'ясовані всі обставини справи, не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_5 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння, поведінка не відповідає обстановці, блідий колір обличчя, зіниці очей не реагують на світло. При цьому, судом при розгляді справи не було взято до уваги доводи ОСОБА_5 та його представника, що твердження зазначені в протоколі не відповідають дійсності, оскільки працівники поліції не перевіряли зіниці ОСОБА_5 та не надали пояснень з яких підстав було вирішено, що його поведінка не відповідала обстановці. На запитання, які були задані ОСОБА_5 останній відповідав чітко, поводив себе спокійно, але відмовився кудись їхати, оскільки ніяких засобів не вживав. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений щодо ОСОБА_5 не може бути належним та допустимим доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її представника в підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, приходжу до наступного висновку.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Суддею враховано фактичні обставини справи та докази, які свідчать про те, що ОСОБА_3 04 жовтня 2018 року, приблизно о 17 годині, в м. Києві, по вул. Вербова, 20, керував автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_3 у вчиненому підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 172728 від 04.10.2018 року, який підписаний ОСОБА_3 та свідками, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які пояснили, що були присутні при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо гр. ОСОБА_3, який відмовився від проходження огляду для визначення стану сп'яніння в закладі охорони здоров'я у встановленому законом порядку, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

На підставі зібраних у справі доказів суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками патрульної поліції, гр. ОСОБА_3 було запропоновано пройти огляд на виявлення стану сп'яніння у встановленому законом порядку, проте він відмовився від проходження такого огляду. Факт відмови водія ОСОБА_3 від проходження огляду на виявлення стану сп'яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Таким чином, посилання апелянта на те, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_3 пройти огляд на виявлення стану сп'яніння в закладі охорони здоров'я, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки будь-яких пояснень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення гр. ОСОБА_3 не надав, зі скаргами на неправомірні дії працівників поліції не звертався та самостійно не пройшов медичний огляд у медичному закладі протягом двох годин з моменту зупинки.

Суд критично ставиться до пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її представника, наданих в суді апеляційної інстанції про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони суперечать об'єктивним даним, встановленим місцевим судом та під час апеляційного розгляду даної справи.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_5 адміністративного стягнення апеляційна скарга не містить.

Твердження апелянта про винесення постанови без всебічного з'ясування обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, так як всі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об'єктивно.

Порушень вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її скасування, в зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко