П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 19 липня 2019 року о 13 год. 30 хв. в м. Києві, пр-т Героїв Сталінграда, 22, керував автомобілем «Mazda 626», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Оболонського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2019 року, провадження щодо нього закрити.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 просить змінити постанову суду першої інстанції та звільнити його від адміністративної відповідальності.

В доводах апеляційної скарги та доповненнях до неї ОСОБА_1 зазначає, що він не погоджується із постановою суду першої інстанції та вважає її незаконною, необґрунтованою та винесеною із порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 вказує, що справа розглянута без його участі незаконно, оскільки він завчасно, письмово просив суд відкласти розгляд справи для надання йому часу для підготовки до судового засідання.

Апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята без дотримання вимог ст. 33 КУпАП, стягнення, яке було на нього накладено не є справедливим та не в повній мірі відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника, його майновому стану.

ОСОБА_1 звертає увагу суду, що в протоколі вказано, що він о 13:30 керував транспортним засобом, однак зазначене не відповідає дійсності, оскільки, як вбачається із наявного в матеріалах справи відеозапису, о 12:56 автомобіль стояв нерухомо і ним ніхто не курував.

В доводах апеляційної скарги апелянт вказує, що він щиро розкаюється в тому, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Свою відмову пояснює тим, що злякався, що якщо поліція відвезе його до нарколога і він виявить залишки певних речовин, то його поставлять на облік, як наркомана.

Крім того ОСОБА_1 просить суд врахувати, що використання автомобіля необхідне йому для роботи та оплати навчання. Зазначає, що позбавлення його права керування транспортним засобом поставить його та його родину у скрутне становище.

Апелянт зазначає, що правопорушення, яке йому інкриміновано, не завдало шкоди державним чи громадським інтересам або іншим особам, ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягався, а тому в силу малозначності, призначене йому адміністративне стягнення є несправедливим, внаслідок надмірної суворості, відтак в цій частині постанову слід змінити звільнивши його від адміністративного стягнення та обмежитись усним зауваженням.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції незаконно розглянув справу за його відсутності, оскільки він подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи .

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

30 вересня 219 року до суду першої інстанції надійшло клопотання від ОСОБА_1 про чергове відкладення розгляду справи, у задоволенні якого було відмовлено, у зв`язку з тим, що суд розцінив вказане клопотання, як зловживання ОСОБА_1 його процесуальними правами.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи судове засідання, призначене на 23 вересня 2019 року суд за клопотанням ОСОБА_1 , відклав на 07 жовтня 2019 року, про що ОСОБА_1 був повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується його розпискою.

Відтак, судом першої інстанції в повному обсязі вживались заходи для забезпечення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак ОСОБА_1 правом бути присутнім під час розгляду справи не скористався, тому суд вірно на підставі ст. 268 КУпАП розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оскаржуючи судове рішення, ОСОБА_1 зазначає про необґрунтованість призначення надто суворого адміністративного стягнення та недотримання судом першої інстанції вимог ст. 33 КУпАП.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає виключно накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Відтак, характеризуючі дані особи чи сімейні обставини порушника, про які зазначає апелянт, не впливають на розмір стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки більш м`якого чи суворішого покарання ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено.

Щодо доводів апелянта про те, що вказаний у протоколі час керування транспортним засобом не відповідає тому, який зазначений на відеозаписі події, то апеляційний суд звертає увагу, що вказана похибка у декілька хвилин жодним чином не спростовує той факт, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Крім того, судом апеляційної інстанції досліджений відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, відповідно до якого ОСОБА_1 інспектор поліції в присутності двох свідків пропонував пройти огляд у встановленому законом порядку, однак, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду. Із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 працівниками поліції роз`яснювалися наслідки відмови від проходження огляду.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, зокрема, стану наркотичного сп`яніння.

Отже відмова водія від проходження відповідно до п.2.5 ПДР України огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 повинен був виконати вимоги інспектора патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Не виконавши це, він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що судом першої інстанції зроблений правильний висновок.

Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Проте, вчинене ОСОБА_1 правопорушення не можна вважати малозначним, тому підстав для звільнення його від адміністративної відповідальності немає.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону дотримався в повній мірі та ухвалив рішення, яке є вмотивованим, та викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, відтак підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун