Справа №583/5226/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/816/106/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2019 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, за слів не працює, мешкає в м. Охтирка по вул. Руднєва, 8,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 384,20 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2019 року водій ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 03 грудня 2018 року о 02 год. 47 хв., по перевулку Дачний, 1 в м. Охтирка Сумської області, він керував автомобілем ВАЗ-211194, державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, що підтверджується показами приладу Drager Alcotest ARAM-2261, результат тесту позитивний 0,94 проміле, чим порушив п. 2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4, просять скасувати оскаржувану ними постанову, а провадження по справі закрити.

На переконання ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4., оскаржувана ними постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказують на порушення прав ОСОБА_3 при розгляді даної справи, оскільки судом не були допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про виклик яких було заявлено клопотання, та в звязку з неотриманням ними судових повісток, суд вирішив достатнім дослідити їх письмові пояснення, повторно судові повістки не направлялись.

Стверджує, що викладені в постанові обставини не відповідають дійсності, так зупинивши транспортний засіб поліцейський відразу став наполягати на тому, що ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного спяніння та наполегливо пропонував пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу. ОСОБА_3 відмовився від проходження такого огляду, оскільки алкогольних напоїв він не вживав та не довіряв результатам газоаналізатора, виявив бажання пройти огляд на стан спяніння в медичному закладі. Співробітниками поліції були запрошені два свідки, які в письмових поясненнях вказали, що ОСОБА_3 відмовився продувати газоаналізатор, проте не зазначили, що ним було виявлено бажання пройти такий огляд в медичній установі. Поліцейські, шляхом обману, примусили ОСОБА_3 пройти огляд на стан спяніння за допомогою спеціального технічного приладу, так як повідомили, що лише після цього він буде доставлений до медичного закладу. Однак, відразу після того як газоаналізатор показав результат тесту 0,94%, склали протокол про адміністративне правопорушення та поліцейський відмовився доставляти ОСОБА_3 до медичної установи. Вказані ними обставини підтверджуються відсутність підпису в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів та тим, що він вказав в протоколі «не згоден».

Апелянти наполягають, що при зупинці транспортного засобу ОСОБА_3 не вживав алкогольних напоїв та бажав пройти огляд на стан спяніння в медичному закладі, проте поліцейські відмовились його туди доставляти, що повністю підтверджується відеозаписом, який мається в матеріалах справи.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили оскаржувану постанову скасувати, провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_5, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст. 245, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом забезпечується всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин справи. Зазначені вимоги закону судом дотримані.

Як вбачається з матеріалів справи суддя першої інстанції, всебічно розглянув справу, об'єктивно оцінив добуті докази, з'ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм вірну оцінку.

Зокрема вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 404645 від 03.12.2018 року, складеного уповноваженою на те особою у відповідності до вимог закону, з якого вбачається те, що 03.12.2018 року о 02 годині 47 хвилин по перевулку Дачний, 1 в м. Охтирка Сумської області, ОСОБА_3 керував автомобілем ВАЗ-211194, державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, що підтверджується показами приладу Drager Alcotest ARAM-2261, результат тесту позитивний 0,94%, чим порушив п. 2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. З даним протоколом під підпис було ознайомлено ОСОБА_3 та в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення вказав «я не згоден» (а.с. 1);

- роздруківкою із газоаналізатора алкотест «Drager» 6810 № MRAM-2261, тест №2607, в якому зазначено, що результат тесту -0,94%, з даним результатами ОСОБА_3 було ознайомлено під підпис, жодних зауважень до нього останній не мав (а.с. 2);

- актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_3 проводився у звязку з виявленими ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода, огляд проводився за допомогою спеціального технічного приладу Drager Alcotest ARAM-2261, результат огляду на стан спяніння позитивний 0,94%, огляд проведений в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с. 3);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5, в яких вони зазначили, що 03 грудня 2018 року о 03 год. 29 хв. були запрошені працівниками поліції під час огляду водія ОСОБА_3 на стан алкогольного спяніння. Спочатку водій виявив бажання проїхати в заклад охорони здоровя, але потім передумав та погодився пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки. Результат тесту позитивний 0,94 проміле. Дані пояснення написані свідками власноруч, претензій до співробітників поліції вони не мали. Підстав їм не довіряти апеляційний суд не вбачає (а.с. 4, 5);

- факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом 03.12.2018 року о 02 год. 47 хв. підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №418209 від 03.12.2018 року, за якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 6).

Також, у ході вивчення матеріалів справи, апеляційним судом повторно було досліджено і додане до матеріалів відео з нагрудних камер поліцейських (а.с. 9), яке вже виступало предметом дослідження суду першої інстанції, з якого вбачається, що співробітниками патрульної поліції був зупинений автомобіль ВАЗ-21119, державний номерний знак НОМЕР_1, в звязку з виконанням небезпечного маневру під час руху, яким керував ОСОБА_3 На вимогу співробітника патрульної поліції ОСОБА_3 водійське посвідчення та технічний паспорт на транспортний засіб надані не були, в звязку з чим відносно нього інспектором винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Далі, на запитання співробітника патрульної служби, чи вживав він алкогольні напої, ОСОБА_3 відповіді не надав, та йому було запропоновано пройти огляд на стан спяніння на місці, на що він відповів категорично ні, мотивуючи відмову наявними в нього сумнівами, та забажав проїхати в медичний заклад. При цьому, як слідує із відеозапису відмову огляду на стан спяніння він обґрунтовує тим, що він …. стоял во дворе… і я пешком шел вообще …. Потім він заявляє працівникам поліції щодо огляду на стан спяніння : «… ладно, давайте на місці». Після продування ОСОБА_3 газоаналізатора Drager Alcotest ARAM-2261, співробітники поліції йому повідомили про результати тесту та про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Свою незгоду, на той момент ОСОБА_3 висловлював стосовно того, що не він був за кермом. Як слідує із дослідженого відеозапису, він неодноразово зазначає, що не він був за кермом та звертається до працівників поліції, щоб надали докази, що він керував автомобілем. При цьому жодних зауважень, заперечень чи клопотань щодо свого стану алкогольного спяніння він не заявляє, тобто не оспорює.

Крім цього, за наслідками дослідження даного відеозапису, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, про перебування ОСОБА_3 на момент зупинки транспортного засобу, в стані алкогольного спяніння, а саме, його безпосередня поведінка: мова млява, який в свою чергу пояснював, що проїхав на автомобілі зовсім короткий проміжок часу.

Невизнання ОСОБА_3 своєї вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої станції обґрунтовано розцінено як намагання уникнути адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене та аналізуючи вказані докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного спяніння, є вірним.

Викладені апелянтами у доводах апеляційної скарги обставини проходження ОСОБА_3 огляду на стан спяніння та їх ствердження про те, що співробітники поліції шляхом обману примусили ОСОБА_3 пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки, тоді як він виявив бажання проїхати до медичного закладу, спростовується зібраними по справі письмовими доказами та відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, які, як вже зазначалося вище, судом першої інстанції, при вирішення даної справи були досліджені та їм надана належна оцінка.

Зокрема, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у своїх поясненнях підтвердили, що спочатку водій ОСОБА_3 вказав, що буде проходити огляд на стан спяніння в медичному закладі, однак потім передумав,та погодився пройти такий огляд на місці зупинки, що підтверджується також і дослідженим відеозаписом. Будь-які дій з метою примушування ОСОБА_3 пройти огляд на місці, співробітниками поліції не вчинялись.

Допитаний під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_5 підтвердив, що в його присутності співробітниками патрульної поліції було проведено огляд ОСОБА_3 на стан спяніння за допомогою спеціального технічного приладу, результат тесту був позитивний 0,94 проміле. При цьому, після того, як працівники поліції повідомили ОСОБА_3 про позитивний результат, він вимог жодних про проведення огляду на стан спяніння в медичному закладі від ОСОБА_3, у його присутності, не надходило.

Крім того, після проведення інспектором патрульної поліції огляду ОСОБА_3 на стан спяніння на місці зупинки, останній не заперечував проти результату проведеного тестування. З вказаного відеозапису слідує, що ОСОБА_3 не погоджувався із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки, як він стверджував, транспортним засобом не керував.

Питання дотримання співробітниками поліції вимог чинного законодавства при проведенні огляду ОСОБА_3 на стан спяніння, досліджувалось судом першої інстанції. Так, матеріалами справи та відеозаписом встановлено, що співробітниками поліції ОСОБА_3 пропонувалось проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного спяніння, проте він в присутності двох свідків погодився пройти такий огляд на місці зупинки.

Дійсно, п. 3 ст.266 КУпАП передбачає, що у разі незгоди водія з результатом огляду проведеного на стан спяніння на місці зупинки, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров?я.

В нашому ж випадку, як безпосередньо слідує з відеозапису події та показань свідків, ОСОБА_3 жодних заперечень щодо позитивного результату огляду на стан спяніння не висловлював, після отримання результату огляду на місці, він почав заперечувати той факт, що саме він був водієм транспортного засобу.

Таким чином з урахуванням викладеного, огляд ОСОБА_3 на стан спяніння співробітниками поліції проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та вимог Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року за №1452/735.

Також апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції, в даному випадку цілком обґрунтовано послався на рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Враховуючи те, що перебування ОСОБА_3, 03.12.2018 року на час зупинки транспортного засобу, в стані алкогольного спяніння встановлено наявними в справі беззаперечними доказами, а сам факт керування автомобілем, який є джерелом підвищеної небезпеки, в стані алкогольного спяніння, свідчить про наявність потенційної загрози, суд першої інстанції правомірно притягнув ОСОБА_3 до адміністративної відповідності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, враховуючи вказані обставини, всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 апеляційний суд вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, вмотивованим та законним і не вбачає підстав для його скасування, як того просять ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4., а тому, воно повинно бути залишено без зміни, а вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Охтирського районного суду м. Суми від 16 січня 2019 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуОСОБА_2.