Провадження № 3/243/2040/2019
Справа № 243/6392/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2019 року

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Ільяшевич О.В. розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Слов`янська, Донецької області, яка працює на посаді головного спеціаліста Управління економічного та інвестиційного розвитку Слов`янської міської ради, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення пов`язане с корупцією № 322 від 14 червня 2019 року, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме звільняючись з посади головного спеціаліста відділу інвестицій, енергоефективності та зовнішніх відносин управління економічного та інвестиційного розвитку Слов`янської міської ради Донецької області, будучи суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, перед звільненням. Так, наказом Управління інвестицій, енергоефективності та зовнішніх відносин Слов`янської міської ради № 23 від 17 липня 2017 року ОСОБА_1 призначено на посаду спеціаліста 1 категорії відділу розвитку курорту, туризму та зовнішніх відносин управління інвестицій, енергоефективності та зовнішніх відносин Слов`янської міської ради, на виконання ст. 11 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», склала Присягу посадової особи місцевого самоврядування. Наказом Управління інвестицій, енергоефективності та зовнішніх відносин Слов`янської міської ради № 17 від 08 травня 2018 року ОСОБА_1 переведено на посаду головного спеціаліста відділу інвестицій, енергоефективності та зовнішніх відносин цього ж Управління. Таким чином, відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону як на посадову особу місцевого самоврядування та є відповідальною за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», на посадових осіб місцевого самоврядування поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції». Наказом Управління економічного та інвестиційного розвитку Слов`янської міської ради № 06 від 23 січня 2019 року ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу інвестицій, енергоефективності та зовнішніх відносин управління економічного та інвестиційного розвитку Слов`янської міської ради за згодою сторін з 31 січня 2019 року, згідно із п. 1 ст. 36 КЗпП України. Абзацом 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що особи зазначені у п. 1, п.п. «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями. Відповідно до п. п. 2 п. 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення. Декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларацій. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». Також, рішенням Національного агентства від 10 червня 2016 року № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року № 959/29089, затверджено форму декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Згідно з відомостями Реєстру, декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, ОСОБА_1 подала 05 лютого 2019 року о 10 год. 23 хв(унікальний ідентифікатор декларації «ІНФОРМАЦІЯ_2»). Відповідно до даних Реєстру вона зареєструвалась у ньому 10 березня 2017 року. Дії по заповненню декларації перед звільненням в «особистому кабінеті» розпочала лише 05 лютого 2019 року, о 0 8год. 04 хв, яку в той же день успішно подала до Реєстру. При цьому, перешкод у доступі до Реєстру у неї не встановлено. Слід зауважити, що обов`язок належної підготовки суб`єкта декларування для подачі декларації перед звільненням, зокрема, вибір місця її подачі, покладається на самого суб`єкта декларування. Для цього у суб`єкта декларування є час з моменту прийняття ним рішення про своє звільнення та подачі відповідної заяви, яку ОСОБА_1 подала 23 січня 2019 року. Поважних причин, які б перешкоджали вчасно подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями ОСОБА_1 не вказано і в ході збору матеріалів по даному факту не встановлено. Отже, ОСОБА_1 мала можливість вчасно подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, однак свідомо цього не зробила. Таким чином, головний спеціаліст відділу інвестицій, енергоефективності та зовнішніх відносин Управління економічного та інвестиційного розвитку Слов`янської міської ради ОСОБА_1 , 05 лютого 2019 року в порушення вимог абз. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», під час припинення діяльності пов`язаної із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, а саме 05 лютого 2019 року, о 08 год.04 хв., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП

Права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, та положення статті 63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені та зрозумілі, заяв чи клопотань від нього не надійшло.

Прокурор Борисов А.А. в судовому засідання підтримав протокол про адміністративне правопорушення. Вважає, що ОСОБА_1 слід піддати адмінстягненню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнала, зазначила, що 31 січня 2019 року її було звільнено з посади головного спеціаліста відділу інвестицій енергоефективності та зовнішніх відносин, того ж дня вона отримала трудову книжку. Вказала на те, що колишнім роботодавцем не було надано їй довідку чи інший документ про суми нарахованого та виплаченого їй заробітку за січень 2019 року, що унеможливило своєчасне подання декларації, оскільки їй не були достовірно відомі зазначені суми. Вона неодноразово зверталася в усній формі про те, щоб їй надали такі відомості в день звільнення, однак їй так їх не дали, відомості про свої доходи вона дізналася від роботодавця лише 05 лютого 2019 року, і після чого відразу заповнила декларацію. На картку їй пришла сума заробітної плати, однак вона відрізняється від суми, яку необхідно було задекларувати. Дійсно вона не писала будь-яких заяв з тим, щоб отримати інформацію, а зверталася в усній формі. Про те, що вона може отримати інформацію через електронний кабінет в ДПС або в ПФУ їй відомо не було. Повідомила, що наміру приховувати доходи у неї не було, а несвоєчасно подала декларацію саме тому, що не знала суму доходів на момент коли її потрібно було подати.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, пояснення ОСОБА_1 , вважає, що справа підлягає закриттю з огляду на наступні встановлені в судовому засіданні обставини та відповідні ним докази.

З досліджених у судовому засіданні письмових доказів встановлено, що відповідно до наказу Управління інвестицій, енергоефективності та зовнішніх відносин Слов`янської міської ради № 23 «Про призначення» від 17 липня 2017 року, ОСОБА_1 призначено на посаду спеціаліста 1 категорії відділу розвитку курорту, туризму та зовнішніх відносин управління інвестицій, енергоефективності та зовнішніх відносин Слов`янської міської ради з 04 липня 2017 року(а.с.29).

ОСОБА_1 була ознайомлена із своєю посадовою інструкцією, про що свідчить її особистий підпис(а.с.30-31).

Згідно із наказом Управління інвестицій, енергоефективності та зовнішніх відносин Слов`янської міської ради № 11-од від 10 квітня 2018 року, Управління інвестицій, енергоефективності та зовнішніх відносин Слов`янської міської ради було перейменовано в Управління економічного та інвестиційного розвитку Слов`янської міської ради(а.с.32).

Згідно із наказом Управління інвестицій, енергоефективності та зовнішніх відносин Слов`янської міської ради № 17 від 08 травня 2018 року, ОСОБА_1 було переведено з 10 травня 2018 року на посаду головного спеціаліста відділу інвестицій енергоефективності та зовнішніх відносин, на підставі заяви ОСОБА_1 (а.с.33,34).

ОСОБА_1 була ознайомлена із своєю посадовою інструкцією, про що свідчить її особистий підпис(а.с.35-37).

Згідно із наказом Управління інвестицій, енергоефективності та зовнішніх відносин Слов`янської міської ради № 06 від 23 січня 2019 року, ОСОБА_1 було звільнено з посади головного спеціаліста відділу інвестицій енергоефективності та зовнішніх відносин з 31 січня 2019 року за згодою сторін, на підставі її заяви(а.с. 38, 39).

З матеріалів справи вбачається що ОСОБА_1 18 липня 2017 року була попереджена з обмеженнями, спрямованими на запобігання корупційним та пов`язаним з корупцією правопорушеннями(а.с.40-41).

В судовому засіданні були також досліджені роздруківки з сайту «Єдиний державний реєстр декларацій», де зазначено, що ОСОБА_1 є суб`єктом декларування, та 05 лютого 2019 року о 10 год. 23 хв. нею було подано декларацію перед звільненням(а.с.42-48). Крім того із роздруківки видно, що щорічну декларацію ОСОБА_1 , подано 23 січня 2019 року.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій слід враховувати:

об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно - правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння. Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Слід зазначити, що в ч. 1 ст. 45Закону України «Про запобігання корупції» визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов`язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня». Разом з тим у з випадках, передбачених ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Відповідні роз`яснення містяться у Листі ВССУ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією».

Слід звернути увагу на те, що ЗУ «Про запобігання корупції» при визначенні кінцевого терміну подання декларацій зокрема визначає «…щорічно до 1 квітня…», за змістом ст. 52 Закону «..У разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу…». При цьому, в ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» взагалі відсутнє посилання на те, що строк подання декларації в разі припинення діяльності регулюється будь-якими нормативними актами(зокрема підзаконними актами НАЗК). Натомість стаття 52 Закону України «Про запобігання корупції» містить таке посилання. Так в частині 3 згаданої статті зазначено: «…Порядок інформування Національного агентства про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента, а також про суттєві зміни у майновому стані визначаються Національним агентством…».

З огляду на викладене, слід дійти до висновку, що фактично ОСОБА_1 було подано декларацію за період не охоплений раніше поданими деклараціями в порушення строку, визначеного не ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», а вимог підзаконного акту, (Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року), - на який щодо встановлення строків подання такої декларації відсутні будь-які посилання в ст. 45 Закону

У зв`язку з викладеним, слід дійти висновку, що відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності в статті 45 ЗУ «Про запобігання корупції» унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання, а визначення цього терміну у підзаконному акті унеможливлює безумовну констатацію наявності складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП .

Конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; 2) предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями; 3) суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суб`єктивна сторона правопорушень, пов`язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставиться до їх настання чи свідомо допускає їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків - самовпевненість.

Суд також зважає на доводи ОСОБА_1 в тій їх частині, що вона не мала можливості виконати вимоги Порядку, оскільки роботодавцем не було представлено їй відомостей про її доходи. Дійсно, ОСОБА_1 через свою необізнаність не вчинила спроб дізнатися про доходи, які підлягають декларуванню, шляхом входження до електронного кабінету у ДПС та ПФУ, однак на думку суду відсутність таких активних дій з боку ОСОБА_1 з врахуванням того, прямою нормою закону від неї не вимагається подавати декларацію у день звільнення, не може свідчить про наявність в її діях прямого або непрямого умислу. Слід зазначити, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 знала про необхідність подання декларації за вимогами Порядку у день звільнення, при цьому вона отримала кошти від роботодавця, оскільки перед звільненням пішла у відпустку, тобто фактично мала можливість подати відомості, які в неї були а момент звільнення. Втім, в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що такі відомості були неповними, без врахування стягнутого з неї податку і на момент подання декларації їй це було достеменно відомо, отже вона не хотіла подавати недостовірні відомості.

Суд наголошує на тому, що будь-яких протилежних доказів, які б підтверджували наявність прямого або непрямого умислу в діях ОСОБА_1 в судове засідання представлено не було.

При цьому суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, адже діючи таким чином, він неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 подала декларацію 05 лютого 2019 року, тобто в порушення строків, визначених Порядком, а не нормою Закону, тобто фактично про несвоєчасність подання декларації можна стверджувати лише в рамках вимог підзаконного акту.

Поняття «закон» у практиці Суду значно ширше від розуміння законодавчого акта. Так, виходячи з практики ЄСПЛ, закон може включати і підзаконні нормативні акти, і навіть за певних обставин сталу судову практику, якщо така практика за законом чи в силу традицій є обов`язковою.

«Якість закону» є автономним поняттям, створеним Європейським судом у процесі тлумачення положень конвенції. Вимоги до якості закону добре проілюстровані у справі «Корецький та інші проти України». Зокрема, в пп.46-47 рішення ЄСПЛ дійшов такого висновку: навіть припускаючи, що положення закону було правильно розтлумачене судами та втручання базувалося на формальній підставі, закріпленій у національному законодавстві, Суд нагадує, що вислів «передбачений законом» у п.2 ст.11 конвенції не тільки вимагає, аби дія, яка оскаржується, була передбачена національним законодавством, а й також містить вимогу щодо якості закону.

Відповідно до позиції ЄСПЛ закон має бути доступний для конкретної особи і сформульований достатньо чітко для того, щоб вона могла передбачити в розумних межах, виходячи з обставин справи, ті наслідки, які може спричинити дія. Щоб положення національного закону відповідали цим вимогам, він має гарантувати засіб юридичного захисту від свавільного втручання органів державної влади у права, гарантовані конвенцією. У питаннях, які стосуються основоположних прав, надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права - одним з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих конвенцією.

Відповідно, закон має досить чітко визначати межі такої дискреції та порядок її реалізації. Ступінь необхідної чіткості національного законодавства (котре, безумовно, не може передбачити всі можливі випадки) значною мірою залежить від того, яке саме питання розглядається, від сфери, яку це законодавство регулює, та від кількості й статусу осіб, котрих воно стосується.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

За таких обставин, відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, а також невизначеність норм закону, відповідно, свідчать про відсутність в її діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, що є самостійною підставою для закриття провадження відносно нього на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 172-6, 247, 283,284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, через відсутністьв її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до суду Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Ольга Віталіївна Ільяшевич