Красилівський районний суд Хмельницької області
_____________________________________________________________________________
Справа №: 677/1160/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2019 м.Красилів

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Вознюк Р.В., за участі секретарів судового засідання Басистої Т.В., прокурора Лелюка Т.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли від Департаменту захисту економіки Управління захисту економіки в Хмельницькій області Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , пенсіонерки, громадянки України, вдови, на утриманні осіб не має, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Красилівським РВ УМВС України в Хмельницькій області від 09.10.1997, за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , будучи депутатом сьомого скликання Западинської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, являючись відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, а саме 20.05.2019 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у несвоєчасному поданні декларації визнала і пояснила, що не було жодних причини, які б перешкоджали їй подати декларацію у встановлений законом строк. Разом з тим вона зазначила, що не розуміється у законодавстві, не вміє користуватись комп`ютером, про необхідність подачі декларації забула. Про таку необхідність їй нагадала голова сільської ради, тому подала декларацію лише 20.05.2019.

Прокурор у засіданні наполягав на винуватості ОСОБА_1 і просив застосувати до неї штраф у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, крім повного визнання нею своєї вини, підтверджується зібраними у справі доказами. Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення № 254 від 25.06.2019, скріншотом сторінки офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, поясненнями ОСОБА_1 , витягом з протоколу першої організаційної сесії Западинської сільської ради сьомого скликання від 11.11.2015, рапортом оперуповноваженого відділу УЗЕ в Хмельницькій області ДЗЕ НП України старшого лейтенанта поліції Шаткуна Є. від 25.06.2019.

Суд не вважає за можливе визнати дане діяння малозначним, оскільки держава встановила певний порядок декларування статків посадовців і дотримання цього порядку безперечно становить суспільний інтерес. Особи, які бажають бути місцевими депутатами, повинні відповідально ставитись до таких своїх обов`язків і вживати заходів, щоб бути обізнаними про порядок такого декларування.

У той же час, суд не вважає за можливе призначити ОСОБА_1 штраф у межах санкції статті, виходячи з таких міркувань.

Санкцією частини ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за вчинене порушення передбачено стягнення у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 850 до 1700 грн.). ОСОБА_1 є пенсіонеркою і розмір її пенсії складає 1497 грн., що підтверджується наданою нею довідкою Красилівського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 105968 від 08.07.2019, є вдовою, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 , і проживає сама, що підтверджується довідкою Западинської сільської ради Красилівського району Хмельницької області № 282 від 12.07.2019.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За статтею 129 Основного Закону суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Зміст цього поняття роз`яснив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004, де зазначив, серед іншого, таке: «Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню».

Отже, пропорційність юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню є одним із проявів верховенства права.

Вирішуючи питання про відповідальність ОСОБА_1 за вчинене нею порушення, суд, згідно із ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

За ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Врахувавши всі ці обставини суд має обрати саме таку міру відповідальності, яка буде пропорційною вчиненому порушенню і досягне мети стягнення.

Так, ОСОБА_1 є людиною похилого віку, проживає одна у селі, де відсутній Інтернет, самостійно не вміє користуватись комп`ютером. Правопорушення вона вчинила через безвідповідальне ставлення до своїх обов`язків із декларування. Під час судового розгляду ОСОБА_1 свою вину усвідомила і зрозуміла серйозність такого порушення, що суд враховує як пом`якшуючу обставину відповідно до ст. 34 КУпАП. Єдиним джерелом доходу ОСОБА_1 є пенсія у розмірі 1497 грн. Обставин, які відповідно до ст.35 КУпАП обтяжують відповідальність, суд не встановив.

Притягнення до юридичної відповідальності за своєю суттю становить втручання у права людини. Так, накладення на особу штрафу як покарання за вчинене порушення є втручанням у її право на мирне володіння своїм майном, яке гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. У рішенні у справі «Мамідакіс проти Греції» Європейський суд з прав людини визнав, що накладення неспіврозмірно великого штрафу за податкове правопорушення є несумісним з 1 статтею Протоколу 1 (Mamidakis v. 356 Greece, заява № 34433/04, постанова від 11.01.2007). Суд вважає, що аналогічний підхід можна застосувати і в цій справі.

Втручання у здійснення права власності повинно бути законним, переслідувати легітимну мету і повинно бути пропорційним, тобто має бути дотриманий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи (Щокін проти України, заяви № 23759/03 та № 37943/06, §50).

Оцінюючи пропорційність призначення стягнення у межах санкції статті суд вважає, що навіть мінімальний штраф у сумі 850 грн. разом із сумою судового збору у 384 грн. 20 коп. буде для ОСОБА_1 надмірним фінансовим тягарем, оскільки становитиме майже місячний розмір пенсії цієї особи, яка немає інших доходів і зважаючи на похилий вік позбавлена можливості заробляти кошти. Відтак, керуючись принципом верховенства права, суд міг вважає за необхідне застосувати до неї штраф у меншому розмірі, оскільки доходить висновку, що у цій конкретній справі для досягнення мети адміністративного стягнення ОСОБА_1 буде достатнім накладення стягнення на неї штрафу в розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки виховна і превентивна мета може бути досягнута шляхом визнання її винною за судовим рішенням з накладенням адміністративного стягнення в розмірі 85 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП і накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 (вісімдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається через Красилівський районний суд Хмельницької області.

Суддя Р. В. Вознюк