ПОСТАНОВА

КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

22 травня 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Журавель О.О., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її апеляційною скаргою на постанову Подільського районного суду міста Києва від 3 квітня 2019 року, -

встановив:

Цією постановою ОСОБА_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Згідно постанови суду, та протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 обіймаючи посаду заступника директора з фінансових питань комунального підприємства виконавчого органу Київради (КМДА) «Київреклама», будучи посадовою особою юридичних осіб публічного права, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року №1700-VІІ, суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, в порушення вимог частини 2 статті 52 Закону №1700- VII, несвоєчасно без поважних причин повідомила Національне агентство з питань запобігання корупцією про суттєві зміни в майновому стані щодо набуття права власності 21.06.2018 на нерухоме майно вартістю 288 522,08 гривень садовий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Не погодившись з рішенням судді Подільського районного суду міста Києва від 3 квітня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржувана постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, тому, на думку апелянта, вказана постанову підлягає скасуванню з подальшим закриттям провадження у справі, з урахуванням наступного.

_________________________________

Справа № 33/824/1993/2019

Категорія: ч.2 ст. 172-6 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Павленко О.О.

Так, апелянт ОСОБА_1 стверджує, що суд першої інстанції не виявив причин, які об`єктивно могли перешкоджати своєчасному поданню ОСОБА_1 повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, а також не встановив обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність.

До того ж, поза будь-якою увагою суду першої інстанції залишилось те, що в період з 21.06.2018 по 01.07.2018 ОСОБА_1 намагалася надати інформацію щодо майнового стану, а 29.06.2018 декілька разів створювала та оновлювала чернетку в інформаційно-телекомунікаційній системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі - ITC Реєстр), але з`ясувала, що бланк (форма) декларації у розділі про набуття права власності на нерухоме майно передбачає тільки набуття права власності шляхом укладання договору купівлі-продажу, і не передбачає можливості задекларувати суттєві зміни в майновому стані, які відбулися внаслідок укладання договору дарування нерухомого майна.

Таким чином, на думку апелянта, коректно відобразити в декларації суттєві зміни в майновому стані, які відбулися внаслідок укладання договору дарування нерухомого майна, було неможливо.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП за наведених у постанові обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в матеріалах справи даними.

Так, як було перевірено та встановлено в апеляційному засіданні, ОСОБА_1 на момент отримання доходу за договором дарування була суб`єктом декларування, та на неї розповсюджувався визначений вимогами абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» обов`язок подачі декларації під час припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави, за період неохоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

В порушення вищезазначених вимог статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 було подано до Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію про суттєві зміни в майновому стані 05.10.2018 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються і самою ОСОБА_1 .

Тому, доводи викладені в апеляційній скарзі про необґрунтованість та невмотивованість висновків суду першої інстанції щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, є непереконливими, конкретних висновків не містять та спростовується доказами, які наявні в матеріалах справи.

Водночас, в апеляційному засіданні ОСОБА_1 пояснила, що в період з 21.06.2018 по 01.07.2018 ОСОБА_1 намагалася надати інформаціющодо майнового стану, а 29.06.2018 декілька разів створювала та оновлювала чернетку в інформаційно-телекомунікаційній системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі - ITC Реєстр), але з`ясувала, що бланк (форма) декларації у розділі про набуття права власності на нерухоме майно передбачає тільки набуття права власності шляхом укладання договору купівлі-продажу, і не передбачає можливості задекларувати суттєві зміни в майновому стані, які відбулися внаслідок укладання договору дарування нерухомого майна.

Таким чином, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що вона не ухилялася від обов`язку повідомити Національне агентство з питань запобігання корупцією про суттєві зміни у майновому стані, а навпаки намагалася це зробити. Проте, внаслідок того, що в Єдиному державному реєстрі декларацій в розділі «Повідомлення про суттєві зміни у майновому стані» не коректно відображена інформація щодо способів набуття права власності, а саме: не передбачено можливості задекларувати зміни в майновому стані, які відбулися внаслідок укладення договору дарування нерухомого майна, ОСОБА_1 затруднилася у правильності внесення інформації щодо зміни майнового стану та для вивчення цього питання зайняло тривалий час.

Наведене вище не свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, однак, значно зменшує характер вчиненого правопорушення та ступінь його вини.

Отже, приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа) уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

Тому, з огляду на вищенаведене, беручи до уваги пояснення ОСОБА_1 , щодо обставин правопорушення пов`язаного з корупцією, враховуючи також те, що ОСОБА_1 своїми діями не завдала будь-якої значної шкоди державному або громадському порядку, правам і свободам громадян, раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічних правопорушень, суд приходить до висновку, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення не тягне за собою великої суспільної шкідливості, не створює збитків державним або суспільним інтересам і є малозначним, а тому вбачає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням, а справу закрити на підставі ч.2 ст. 284 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 284, 294 КУпАП, суддя -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 3 квітня 2019 року - задовольнити частково.

Постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 3 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень - змінити в частині накладення адміністративного стягнення, застосувавши до ОСОБА_1 положення ст. 22 КУпАП, звільнивши її від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

В решті постанову суду першої інстанції стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.О. Журавель