П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2019 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Шимон Л.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, на даний час не працює, з 22.10.2019 року звільнений з військової служби у запас, зареєстрованого за адресою у АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ,

за ст.172-15 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/214 від 17.03.2014р, №454/2014 від 06.05.2014р, №607/2014 від 21.07.2014р, №15/2015 від 14.01.2015р, в Україні розпочато мобілізацію та оголошено особливий період, тобто, період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України проводять свою діяльність на засадах вірності конституційному обов`язку та військовій присязі; верховенства права, законності та гуманності, поваги до людини, її конституційних прав і свобод; виховання військовослужбовців на патріотичних, бойових традиціях Українського народу, додержання військової дисципліни.

Відповідно до вимог ст. ст. 17,65,68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби військовослужбовець військової служби за контрактом підполковник ОСОБА_1 відповідно до положень Військової присяги, ст. ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Згідно до вимог ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення, несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно правову та кримінальну відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно до вимог ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконувати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або не виконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командиру (начальнику), а також вказати причини не виконання наказу або його несвоєчасного, неповного виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він не спроможний виконати наказ своєчасно та в повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Відповідно до вимог ст. 58 Статуту внутрішньої служби збройних Сил України, начальник відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно правових актів.

Так, 27.08.2019 року на адресу командира військової частини НОМЕР_1 надійшло окреме доручення Першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 27.08.2019р №20505/С щодо озброєння осіб добового наряду у підпорядкованих військових частинах відповідно до вимог статті 273 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, наказів Генерального штабу Збройних Сил України від 27.09.2016р №363, №364 (далі Доручення), з контрольним терміном доповіді про проведену роботу та вжиті заходи через Центральне управління безпеки військової служби Збройних Сил України до 29.08.2019 року.

Виконання визначених в Дорученні завдань було покладене командиром військової частини НОМЕР_1 на начальника відділу безпеки військової служби військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 , який на той час виконував обов`язки начальника відділу безпеки військової служби військової частини НОМЕР_1 .

В ході проведення службового розслідування було встановлено, що підполковник ОСОБА_1 , знаючи, що завдання, визначені Дорученням, до військових частин не доведені, збір, узагальнення та аналіз доповідей про проведену роботу та виконання визначених заходів не зроблений, відповідно вимоги щодо озброєння осіб добового наряду, відповідно до ст. 273 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у підпорядкованих військових частинах, наказів Генерального штабу Збройних Сил України від 27.09.2016 р №363, №364 не виконані, ввів в оману начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 генерал майора ОСОБА_2 щодо змісту доповіді на виконання Доручення та командира військової частини НОМЕР_1 щодо повноти та якості виконання поставлених ним завдань, що стало причиною надання недостовірної інформації Першому заступнику начальника Генерального штабу Збройних Сил України (через Центральне управління безпеки військової служби Збройних Сил України) від 29.08.2019 року №117/25/345.

Внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідальності, підполковник ОСОБА_1 недбало віднісся до виконання службових обов`язків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав в повному обсязі. Пояснив, що до звільнення з військової служби у запас, до 22.10.2019р працював у військовій частині НОМЕР_1 , офіцер відділу безпеки військової служби ДШВ ЗСУ, з 19.08.2019 виконував обов`язки начальника відділу безпеки військової служби. Зранку 29.08.2019р прибув з відрядження з військової частини НОМЕР_3 . Майор ОСОБА_3 доповів йому про наявність окремого доручення першого заступника начальника генерального штабу ЗСУ щодо забезпечення у ЗСУ виконання вимог нормативних документів стосовно порядку та організації озброєння добового наряду від 27.08.2019р, яке надійшло до відділу безпеки військової служби ввечері 28.08.2019, із встановленим терміном виконання до 29.08.2019р. Вимоги телеграми у визначений строк виконані не були, за браком часу. Доповідь командувачу ДШВ надана 04.09.2019р., тобто, за сплином терміну виконання, вказаного в дорученні. Після резолюції командувача було надано матеріали з додатками через командний центр 05.09.2019р. Зазначив, що за допущену ним недбалість притягувався до дисциплінарної відповідальності, з оголошенням йому суворої догани та позбавлення премії. У вчиненому розкаюється.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, а саме протокол про військове адміністративне правопорушення № 3 серії А3771 від 21.10.2019 року, копію письмових пояснень ОСОБА_1 від 04.10.2019 року, копію письмового пояснення ОСОБА_3 від 04.10.2019 року, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Враховуючи самі обставини справи, характер правопорушення, особу правопорушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні вину визнав, суд вважає за можливе застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, в мінімальному розмірі.

Відповідно до ст.5 ч.1 п.12 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Із врахуванням положень вказаного Закону, ОСОБА_1 підлягає звільненню від сплати судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня її винесення.

Cуддя Л. С. Шимон