Провадження № 33/801/618/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вишар І. Ю.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Постанова суду мотивована тим, що ОСОБА_1 , являючись суб`єктом визначеним у п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст. 52 вказаного Закону, станом на 22.05.2019 о 14:45 год. письмово не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, зокрема про отримання доходу, який перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на І січня відповідного року, а саме отриманого доходу в розмірі 199 344 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , являючись суб`єктом визначеним у п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст. 52 вказаного Закону, станом на 22.05.2019 о 14:38 год. письмово не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, зокрема про отримання доходу, який перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на І січня відповідного року, а саме отриманого доходу в розмірі 118 506 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, тому згідно вимог ст. 294 КУпАП його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши прокурора, яка вказала на безпідставність апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що відповідно до наказу в.о. керівника апарату Вінницького окружного адміністративного суду №188-к від 09.11.2015 «Про призначення ОСОБА_1 » було призначено ОСОБА_1. на посаду секретаря судового засідання відділу документального обігу, організації судового процесу та служби судових розпорядників (канцелярії) Вінницького окружного адміністративного суду з 10 листопада 2015 та присвоєно 13 ранг державного службовця в межах 6 категорії посад.

Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 18 січня 2018 року ОСОБА_1 отримав дохід у розмірі 199 344 грн., що перевищує розмір 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 01.01.2018 та є більшою суми у 88 100, 00 грн.

Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18 січня 2018 року ОСОБА_1 отримав дохід у розмірі 118 506 грн., що перевищує розмір 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 01.01.2018 та є більшою суми у 88 100, 00 грн.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді секретаря судового засідання Вінницького окружного адміністративного суду, являючись, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону) та примітки до статті 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог частини 2 статті 52 Закону, не повідомив про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 1726 КУпАП.

Згідно із статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство, НАЗК) 11 серпня 2016 № 3 (із змінами, внесеними рішеннями Національного агентства), згідно частини другої статті 52 Закону, у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство.

Зазначена інформація вноситься до Реєстру та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 1 Закону визначено, що суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до Закону.

У свою чергу, відповідно до частини першої статті 45 Закону, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до пункту 4 Правил заповнення форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування, затверджених рішенням Національного агентства від 10 червня 2016 року № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 961/29091 (далі - Правила заповнення форми повідомлення), інформація, включена в повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування, повинна бути також відображена в декларації, яку такий суб`єкт декларування подає відповідно до Закону.

Отже, особи, зазначені у пункті "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, є суб`єктами декларування, які згідно з положеннями частини другої статті 52 Закону у разі суттєвої зміни в їх майновому стані зобов`язані письмово повідомити про це Національне агентство. Обов`язок у такого суб`єкта декларування подавати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані припиняється лише після подання декларації особи, яка припинила виконувати функції держави або місцевого самоврядування.

Окрім цього, зобов`язання частини другої статті 52 Закону є додатковим заходом здійснення фінансового контролю, спрямованого на з`ясування фактичної зміни у майновому стані суб`єкта декларування. Тобто повинна виникати реальна суттєва зміна у майновому стані, яка полягає у можливості використання відповідного доходу для задоволення власних потреб суб`єктом декларування.

Під поняттям «одноразовий дохід» слід розуміти отримання суб`єктом декларування доходу, що перевищує суму в розмірі 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, який нарахований та виплачений одним джерелом доходу, має певну ознаку доходу та визначену дату набуття права власності на такий дохід (дату отримання доходу).

При цьому, для обчислення суми, яка створює у суб`єкта декларування обов`язок подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, необхідно брати нарахований розмір «одноразового доходу», оскільки відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує, виплачує або надає оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб.

Враховуючи викладене, суб`єкт декларування повинен подавати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані у разі, коли розмір одноразового доходу, виплаченого йому на певну дату перевищує суму в розмірі 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

У підрахунку законодавчого порогу, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 01.01.2018, сума становить 88 100 гривень.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен повно, всебічно, й об`єктивно дослідити всі обставини справи і встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, за обставин, викладених в постанові, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і є обґрунтованими.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу корупційного правопорушення суперечать вимогам закону.

Так, відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону № 1700-VII у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство.

Відповідно до пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, суб`єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми.

Таким чином, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону ОСОБА_1 в установлений законом термін, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни в майновому стані, а саме отримання доходу в розмірі 199 344 грн. від договору купівлі-продажу будинку HMX 985783 від 18 січня 2018 року.

Крім цього, ОСОБА_1 в порушення вказаних норм, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни в майновому стані, а саме отримання доходу в розмірі 118 506 грн. від договору купівлі-продажу будинку HMX 985785 від 18 січня 2018 року.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд вірно врахував характер вчиненого правопорушення, особу винного, який притягується до адміністративної відповідальності, матеріальне становище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і прийшов до переконання, що необхідним та достатнім стягненням для виправлення правопорушника та попередження скоєння даною особою нових адміністративних правопорушень буде накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, відсутності суб`єктивної сторони і об`єктивних ознак та відповідно і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не заслуговують на увагу.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу.

Відповідно до ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

При цьому склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-6 КУпАП, є формальним, характеризується недодержанням різноманітних правил, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, виражається у бездіяльності суб`єктів декларування, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність умислу на вчинення корупційних дій, оскільки, подавши декларацію за 2018 рік, не вважав за доцільне подавати ще одну декларацію про суттєві зміни в майновому стані, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки дані посилання суперечать вимогам Закону.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Відповідно до ст. 68 Конституції України незнання Законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно з протоколами про адміністративне правопорушення № 123, 124 від 22 травня 2019 року (а.с. 1-9, 42-54), ОСОБА_1 був ознайомлений з вимогами Закону України «Про запобігання корупції», а тому повинен був і міг передбачати шкідливі наслідки невиконання вимог ч. 2 ст. 52 Закону щодо своєчасного повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про суттєві зміни в майновому стані.

Відповідно до ст. 22 КпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності й обмежитися усним зауваженням. Оскільки у цій статті не міститься визначення та перелік малозначних правопорушень, це питання має вирішуватися у кожному конкретному випадку індивідуально, виходячи з того, що малозначні правопорушення - це такі дії, які не спричинили, або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Водночас одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, можуть сприяти підриву авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визначені як малозначні.

Відповідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення та відомості про особу прийшов до висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.172-6 КУпАП , оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 283, 294, КУпАП, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: /підпис/ В.В. Оніщук

Згідно із оригіналом:

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В.В. Оніщук