КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 липня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Яцевич Н.А.

представника Київської митниці ДФС Захарова А.О.

захисника ОСОБА_4

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Павленка С.А. на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2019 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонер, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., вилучена згідно протоколу про порушення митних правил № 0891/12500/18 готівку в розмірі 2000 (дві тисячі) Євро та 16 901 ( шістнадцять тисяч дев`ятсот одна) гривні повернуто громадянину ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 17 грудня 2018 року о 14 год. 05 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «D» ДП MA «Бориспіль» громадянин України ОСОБА_1 , який відлітав до Німеччини, м. Мюнхен, літаком авіакомпанії «Люфтганза», рейсом №2545, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення за межі митної території України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення.

Перетин пасажиром «зеленої лінії», згідно Наказу Міністерства Фінансів України № 671 від 3 серпня 2018 року «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті», яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контролю ним обрано «зелений коридор», і декларування здійснюється шляхом вчинення дій. Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю.

На підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України громадянину України ОСОБА_1 , було задано запитання щодо наявності в нього готівки, на що він відповів, що має 10 000 євро. Після цього пасажиру було запропоновано предявити всю наявну готівку. В службовому приміщенні митниці (зоні митного контролю) пасажиром було видано готівку в розмірі 12000 Євро та 16901 гривня, що знаходились в одному з відділень чоловічої наплічної сумки пасажира (ручна поклажа).

Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина України ОСОБА_1 , вся готівка належить йому особисто. Пасажир обрав проходження митного контролю зеленим коридором, де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує 10000 євро (чи еквівалент цієї суми в іншій валюті).

З виявленої суми пасажиру було пропущено 10 000 євро.

За протоколом про порушення митних правил вилучено 2000 євро та 16901 гривня.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні та роз`яснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці не звертався.

Таким чином, своїми діями громадянин України ОСОБА_1 , під час проходження митного контролю в залі «Відліт» терміналу «D» ДПМА «Бориспіль» порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах [коридорах] спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином України ОСОБА_1 , який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор» готівки в обсязі, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі та наданні документів, що підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро для резидентів України, відповідно до Постанови Правління НБУ № 148 від 27 травня 2008 року із змінами, та мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, представник Київської митниці ДФС подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати винуватим ОСОБА_1 у порушенні митних правил, передбачених ст.. 471 МК України, застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., та конфіскації затриманої валюти по справі у розмірі 2000 доларів США та 16 901 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник митниці посилається на те, що під час судового засідання в суді першої інстанції не було встановлено, що конфіскація валюти для ОСОБА_1 буде «надмірним індивідуальним тягарем».

Апелянт наголошує на тому, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції «З захисту основоположних прав і основних свобод людини» жодним чином не обмежує право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника митниці на підтримку поданої апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_4, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги митного органу та просили залишити постанову суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи та додатково надані докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, висновок судді про доведеність вини громадянина ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил за обставин, встановлених судом, доведена сукупністю доказів, наявних у справі, та в апеляційній скарзі не оскаржується, як і не оскаржується під час апеляційного розгляду, а тому в цій частині, виходячи з положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, якою передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, постанова суду не переглядається.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги представника Київської митниці в частині неправильного застосування судом першої інстанції закону в частині накладеного на ОСОБА_1 стягнення, апеляційний суд доходить такого висновку.

Під час апеляційного розгляду представник митниці Захаров А.О. підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі, та наголосив на тому, що ст. 471 МК України безальтернативна, місцевий суд мав застосувати до ОСОБА_1 конфіскацію грошових коштів, які перевищують встановлені законом обмеження, але не зрозуміло, чому не застосував конфіскацію валюти. При цьому, судом не було зазначено, в чому саме буде полягати «надмірний тягар» для ОСОБА_1

В апеляційному суді ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги митного органу та вказав на те, що суд першої інстанції постановив законне рішення. Він (ОСОБА_1) вперше збирався їхати за кордон на виставку для придбання технічки для фермерського господарства сестри, яка і дала для цього гроші. Сестра сама хворіє, виховує одна дитину. Перед проходженням митного контролю, він ( ОСОБА_1 ) був з групою колег. Працівники митної служби нічого не пояснили, наче, вони чекали на нього. Коли представники митниці запитали у нього, яку суму коштів він має при собі, він одразу їм пояснив. Кошти, які у нього були, він не приховував. В аеропорту є багато камер, відеозапис з відеокамер може підтвердити всі обставини. Протокол підписав, оскільки був в стресовому стані. Конфіскація коштів є тягарем, так як сестра заробляє тільки на фермерському господарстві, це є її єдиним доходом, а він ( ОСОБА_1 ) сестрі тільки допомагає, так як в неї хвора дитина і сама сестра також хворіє. Шкоди державі не завдав.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти доводів апеляційної скарги митного органу та наголосив на тому, що суд першої інстанції виніс обґрунтоване рішення, конфіскація грошових коштів для ОСОБА_1 має надто велике значення, оскільки ці кошти необхідні для придбання сільськогосподарської техніки, за допомогою якої сестра ОСОБА_1 реалізовує свою господарську діяльність.

Санкція ст. 471 Митного кодексу України, за якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбачає накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, також конфіскацію цих товарів.

При вирішення питання накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції відповідно до положень ст. 33 КУпАП врахував обставини справи, характер скоєного, особу правопорушника, відсутність обтяжуючих обставин, та дійшов висновку, що на правопорушника може бути накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., без конфіскації вилученої валюти.

Також судом враховано, що ОСОБА_1 вчинив дане порушення митних правил з необережності, у зв`язку з власною необізнаністю та сталося це випадково через незнання ним митних правил України.

Судом також врахована відсутність в матеріалах справи жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо; що єдине діяння, яке вчинив громадянин ОСОБА_1 полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації. Окрім того, судом враховано, що шкода, яку ОСОБА_1 потенційно міг завдати державі, була незначною: він не ухилявся від сплати мита та інших зборів, не завдав державі іншої шкоди, та дійшов висновку, що держава не зазнала ніяких збитків внаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації.

Врахувавши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що конфіскація вилучених грошей, буде сприяти лише погіршенню матеріального становища громадянина ОСОБА_1 , а конфіскація вилученої готівки в розмірі 2000 Євро та 16 901 гривня не сприятиме його вихованню та попередженню вчиненню ним нових порушень, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд, оскільки для вирішення питання про конфіскацію певного предмета правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення (чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі, чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв`язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон); джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_1 від адміністративного стягнення у вигляді конфіскації безпосереднього предмета правопорушення обґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 здійснив правопорушення вперше, з необережності, без приховування предмета, порушив правила проходження (проїзду) через «зелений коридор»; перемістив предмет (грошові кошти) для придбання техніки для фермерського господарства, і цей предмет має законне походження, оскільки інше наявними у справі доказами не підтверджено, як і не надано доказів на підтвердження вказаних обставин і представником митниці, та загалом може бути законно переміщений через митний кордон України за умови письмового декларування; предмет правопорушення не підлягає обкладенню митними платежами чи іншими податками та зборами; порушення митних правил полягає лише в тому, що предмет не було письмово задекларовано ОСОБА_1 , і жодних інших негативних наслідків порушення не настало, державі не завдано майнової шкоди, збитків у вигляді не сплати митних платежів.

Окрім того, під час апеляційного розгляду, на підтвердження позиції сторони захисту, останніми надані документи, які містять фінансову звітність суб`єкта малого підприємство - ФОП ОСОБА_3 у період з 2011 року по 2016 року та 2018 року, а також дані, які підтверджують стан здоров`я ОСОБА_3 - сестри ОСОБА_1 , яка має захворювання - мікроаденома гіпофізу (ас. 79-94), а також відомості про те, що з 18 лютого 2015 року ОСОБА_1 є пенсіонером, 23 січня 2019 року взятий на облік як ФОП (ас. 77-78).

З огляду на обставини, встановлені під час розгляду справи, враховуючи особу винного, природу походження та мету використання грошових коштів, майновий стан правопорушника, враховуючи практику Європейського суду з прав людини по даній категорії справ, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що застосування конфіскації, предметів порушення митних правил, в даному випадку буде порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, тобто не буде пропорційним правопорушенню, оскільки покладає на ОСОБА_1 «індивідуальний надмірний тягар».

Таким чином, судом першої інстанції правильно застосовано щодо ОСОБА_1 стягнення лише у виді штрафу без застосування додаткового стягнення у виді конфіскації.

За таких обставин, постанова судді є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування, а тому апеляційну скаргу представника митного органу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 528 МК України, ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. вилучена згідно протоколу про порушення митних правил № 0891/12500/18 готівку в розмірі 2000 (дві тисячі) Євро та 16 901 ( шістнадцять тисяч дев`ятсот одна) гривні повернута громадянину ОСОБА_1 - залишити без змін, апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Павленка С.А. - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва