Справа № 161/6576/19
Провадження № 3/161/2030/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2019 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., за участі захисника адвоката Стасюка О.Л., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, громадянин України, освіта вища, одружений, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, працює директором ТзОВ «Дейпемік Груп», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

09.04.2019 року о 12.05 год., в м. Луцьку по вул. Бенделіані, 1-А, ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 11.0307, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в Волинському обласному наркологічному диспансері, що за адресою: м. Луцьк, вул. Карбишева, 2, ОСОБА_1 , всупереч вимогам п. 2.5 ПДР України, відмовився у присутності лікаря нарколога.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 09.04.2019 року близько 12:00 год., він, перебуваючи за кермом свого автомобіля, під`їхав до супермаркету «АТБ», який знаходиться в районі ГПЗ м. Луцька. Надалі, покинувши приміщення вказаного супермаркету, він зустрівся зі своїми товаришами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 В цей час до нього під`їхали працівники поліції, під час розмови з якими його повідомили, що він порушив вимоги ПДР України, коли виїжджав зі стоянки супермаркету «АТБ», однак доказів такого правопорушення йому надано не було. Згодом, патрульні поліцейські запропонували пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, на що він відмовився, оскільки вважав таке прохання є безпідставним. Після цього патрульні поліцейські доставили його у ВОНД м. Луцька, проте від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі він знову ж відмовився. Додатково зазначив, що під час складення протоколу та постанови про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 присутніми не були.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснення свідків, дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Незважаючи на невизнання своєї вини, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджуються дослідженими судом доказами, а саме:

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що 09.04.2019 року в денний час, точніше він не пам`ятає, він знаходився біля магазину «Експрес» на вул. Бенделіані в м. Луцьку пив каву. Через деякий час він побачив як із вказаного магазину вийшов раніше незнайомий йому чоловік, як згодом виявилося це був ОСОБА_1 На ОСОБА_1 він звернув увагу оскільки хода його була нестійкою, його кидало із боку в бік. На підставі цього він припустив, що ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 сіл в автомобіль ЗАЗ зеленого кольору і від`їхав від магазину. Коли ОСОБА_1 від`їджав від магазину він не включив світловий показчик повороту. Коли автомобіль від`їхав від магазину на відстань близько 50 м його зупинили працівники поліції. Побачивши працівників поліції ОСОБА_1 вискочив з автомобіля. Весь час руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , вказаний автомобіль він з поля зору не втрачав.

показаннями свідка ОСОБА_5 , допитаного в судовому засіданні, який суду пояснив, що 09.04.2019 року він у приміщенні ВП ГУНП у Волинській області складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також йому відомо, що екіпаж патрульної поліції № 151, разом з командиром екіпажу ОСОБА_6 здійснювали патрулювання вулицями м. Луцька, під час якого було виявлено правопорушення, здійснене водієм автомобіля ЗАЗ 11.0307, д.н.з. НОМЕР_1 . Як виявилося згодом, даний водій ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Зазначив, що саме інспектор ОСОБА_7 В ОСОБА_8 Д. виявив у ОСОБА_1 різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійку хода, виражене тремтіння пальців рук. При складанні протоколу відносно ОСОБА_1 останній заперечував, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, але підтвердив той факт, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ВОНД.

протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 069079 від 09.04.2019 року, складеного поліцейським роти № 2 БУПП у Волинській області рядовим поліції Таровським О.А. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

висновком ВОНД щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.04.2019 року, у якому зазначено, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду відмовився і така відмова здійснена в присутності лікаря ВОНД ОСОБА_9 о 13:00 год., 09.04.2019 року (а.с. 3);

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 381245 від 09.04.2019 року, відповідно до якої 09.04.2019 року о. 12:05 год., ОСОБА_1 в м. Луцьку по вул. Бенделіані, керуючи транспортним засобом ЗАЗ 11.0307, д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з парковки не ввімкнув попереджувальний сигнал про початок руху чи зміні його напрямку повертаючи ліворуч, чим порушив вимоги п. 9.2 «б» ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 6). Дана постанова ОСОБА_1 не оскаржувалася, на день розгляду судом даної справи є чинною.

відеозаписом з нагрудного відореєстратора патрульного поліцейського, з якого вбачається, що під час перебування ОСОБА_1 в приміщенні ВОНД, йому лікарем та працівниками поліції, було запропоновано пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що він відмовився. Факт даної відмови був засвідчений лікарем ВОНД (а.с. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у суду немає, належних та допустимих доказів будь-якої зацікавленості свідків у результаті розгляду справи, ОСОБА_1 суду не надано, а судом в ході розгляді справи не отримано.

Той факт, що свідок ОСОБА_5 є співробітником поліції, сам по собі, на думку суду, не свідчить про їх зацікавленість у результаті розгляду даної справи.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_10 попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за ст.ст. 384, 385 КК України, що підтверджується їхніми підписами, тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 він знає з 2015 року та з того часу вони перебувають у товариських відносинах. 09.04.2019 року він, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зустрілися біля підстанції, яка знаходиться позаду магазину «Салют». ОСОБА_1 передав йому документи, вони поспілкувалися, після чого роз`їхалися у своїх справах. Коли він з ОСОБА_3 від`їхали на незначну відстань від місця зустрічі, побачили, що до ОСОБА_1 під`їхав екіпаж патрульних поліцейських, однак повертатися вони не стали.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 суду пояснив, що 09.04.2019 року дійсно між ним, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відбулася зустріч в районі ГПЗ м. Луцька, поруч з супермаркетом «Салют». Під час зустрічі, ОСОБА_1 передав їм з ОСОБА_2 документи і вони поїхали у своєму напрямку. Згодом, він особисто почув сигнал автомобіля патрульної поліції, який під`їхав до ОСОБА_1 , однак при спілкуванні останнього з поліцейськими він присутній не був. Зазначив, що на момент зустрічі з ОСОБА_1 , за кермом автомобіля він ( ОСОБА_1 ) не перебував.

Показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд до уваги не приймає, оскільки їх показання, надані в судовому засіданні суперечать обставинам справи, встановленим судом.

Так, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суду пояснили, що автомобіль ОСОБА_1 був припаркований біля бойлерної, розташованої за магазином «Салют», в той час коли вони відходили від автомобіля і бо Бріуса підійшли працівники поліції.

В той же час сам ОСОБА_1 при наданні пояснень інспектору поліції ОСОБА_5 09.04.2019 року (а.с. 5) пояснював, що його автомобіль стояв біля магазину «АТБ»,він від`їджав з включеним поворотом. На цей час поліція та таксист, який надавав свідчення ( ОСОБА_4 ) стояли на стоянці.

Про наявність свідків ОСОБА_1 працівникам поліції не заявляв, таке клопотання було ним заявлено вже при розгляду справи судом.

Таким чнном, суд показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оцінює критично, розцінює як намагання допомогти ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

В свою чергу, невизнання своєї вини ОСОБА_1 суд розцінює як обраний ним спосіб захисту, який має ціллю уникнути відповідальності за вчинене.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність за цією нормою законодавства наступає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд в закладі охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння.

Як встановлено судом, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння був зафіксований у висновку ВОНД щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.04.2019 року.

Крім того, ОСОБА_1 під час розгляду справи наголошував на тій обставині, що причин для його зупинки у працівників поліції не було, а тому він й відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Однак, таке твердження спростовується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 381245 від 09.04.2019 року, винесеною відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також поясненнями свідка ОСОБА_4 , який підтвердив факт вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення.

На даний час вищевказана постанова є чинною, доказів іншого ОСОБА_1 надано не було.

Разом з тим, суд звертає увагу на ту обставину, що факт своєї відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в приміщенні ВОНД, останній підтвердив особисто під час розгляду даної справи.

Отже , ОСОБА_1 , відмовившись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, порушив вимогу п. 2.5 ПДР України, а відтак вчинив правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При визначенні виду та розміру стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії порушень підвищеної суспільної небезпечності у сфері безпеки дорожнього руху, особу порушника, майновий стан.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не вбачаються.

Крім того, на думку суду, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, не може вважатися малозначним правопорушенням, оскільки воно є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Так, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Враховуючи всі обставини справи, особу правопорушника, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. та позбавити його права керування транспортним засобом строком на один рік.

Дана міра адміністративного стягнення, на думку суду, буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір з ОСОБА_1 слід також стягнути судовий збір у сумі 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп., за наступними реквізитами: банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, рахунок отримувача: 6001.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська