Справа F 344/4945/19
Провадження F 3/344/1895/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Болюк І.І.

з участю: секретаря судового засідання Андрусяк М.С.

захисника ОСОБА_1

представника Івано-Франківській митниці ДФС ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, за ч.1 ст.483 Митного Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністривне правопорушення, від 11.03.2019 року №57/20600/19, який направлено до Івано-Франківського міського суду з Івано-Франківської митниці ДФС, 31.03.2018 року, ОСОБА_3, через пункт пропуску “Шегині-Медика” митного “Мостиська”, Львівської митниці ДФС, ввезено на митну територію України — автомобіль марки “SEAT”, модель “ІBIZA ST”, 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_1. При цьому, останнім, органам доходів і зборів України, при перетині кордону, було подано, як підставу переміщення товару договір купівлі-продажу від 27.03.2018 року, де зазначено покупцем - ОСОБА_3, а вартість товару складає 1700 євро. Аналогічний договір, ним же подавався при митному оформленні даного товару і в Івано-Франківській митниці ДФС від 04.04.2018 року.

Однак, на отриманого листа від Митних органів Королівства Нідерландів від 21.11.2018 року, на предмет автентичності документів, на підставі яких здійснено митне оформлення авто, а також завіреної копії фактури від 28.03.2018 року, покупцем та отримувачем товару являється ОСОБА_4, а вартість авто становить 2 500 євро.

Таким чином, митний орган ДФС в Івано-Франківській області, прийшов до переконання, що саме ОСОБА_5, здійснюючи переміщення через митний кордон України товар — автомобіль марки “SEAT” модель “IBIZA ST” 2011 р.в. номер кузова НОМЕР_1, приховав від митного контролю, ненадавши органам доходів і зборів України правдиві відомості щодо істиної вартості товару, а саме 2500 євро, що по курсу НБУ, саме на момент переміщення через митний кордон складає 81 760 грн, та має ознаки порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 Митного кодексу України

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні умисних дій щодо надання заниженої вартості транспортного засобу заперечує, просить провадженя в справі закрити за закінченням строків притягнення до відповідальності.

Представник Івано-Франківської митниці ДФС просить визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні діяння передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України та накласти адміністративне стягнення у порядку визначеному законом.

Суд, роз'яснивши ОСОБА_3 вимоги ст.268 КУпАП, заслухавши його пояснення, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступного висновку.

Так, стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв’язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об’єктивне з’ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов’язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол, у якому, відповідно до ст.256 цього кодексу, зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, ім’я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення має бути конкретною за змістом, викладеною з урахуванням суб’єктивних та об’єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбачених КУпАП.

Згідно ст.ст.486, 489 МК України суд зобов’язаний повно, всебічно та об’єктивно з’ясувати всі обставини, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване рішення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, особи що скалала даний протокол та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.483 Митного кодексу України, порушення митних правил є правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні дії з перміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених засобів та способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги або кількості, країни походження, відправника або одержувача, кількість вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, що узгоджується також з вимогами ст.458 МК, де адміністративне правопорушення являє собою протиправну, винну (умисел, необережність) дію чи бездіяльність.

Згідно з положенням ст.264 МК України, митна декарація приймається та реєструється органом доходів і зборів. Подання такої декларації супроводжується наданням митному органу комерційних супровідних та інших необхідних документів згідно переліку передбаченого ст.335 МК. Час та дата прийняття митної декларації фіксуються посадовою особою, що її прийняла шляхом реєстрації. А отже, вона підтверджує факт, що має юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, якщо такі зазначено. Орган доходів і зборів не має права відмовити в прийнятті митної декларації, якщо декларант виконав всі умови, встановлені цим Кодексом.

Правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України, характеризується вчиненням дії одноразового характеру, під час митного оформлення товару, коли таке діяння може бути виявлене контролюючим органом, який з метою митного оформлення, засвідчує відомості одержані під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та як наслідок, здійснює оформлення результатів такого контролю. Отже, вказане порушення митних правил яке зазначається в протоколі № 57/20600/19 від 11 березня 2019 року не є триваючим.

Згідно вимог ч.2 ст.467 МК України (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин), якщо справи про порушення митних правил відповідно до положення ст.522 КУпАП розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами справ про триваючі правопорушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-485 цього Кодексу - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Зокрема, відповідно до листа Міністерства юстиції України від 17 липня 2007 року № 22-14-493, триваючими визнаються ті правопорушення, які розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються безперервно, шляхом невиконання обов’язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує покладений на неї обов’язок, або виконує його не повністю, або неналежним чином. В даному ж конкретному випадку, дане правопорушення не можливо віднести до триваючих, оскільки, вважається закінченим з моменту подання митному органу декларації, що містить неправдиві відомості, а ОСОБА_3, що подав такі відомості митному органу, не перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності, та покладені на нього обов’язки виконав відразу, в момент подачі декларації.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду України від 09.04.2012 року у справі № 21-260а11, згідно якої, порушення митних правил, яке полягає в зазначенні у митній декларації неправдивих відомостей, не можна вважати триваючим.

Згідно матеріалів справи, фактичне переміщення товару з поданням митної декларації, яка на думку митних органів, містила неправдиві відомості, було здійснено ОСОБА_3 31.03.2018 року, отже строк накладення адміністративного стягнення закінчився у вересні 2018 року. А тому суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 не може бути притягнутий до відповідальності поза межами строків, передбачених ч.2 ст.467 МК України.

Окрім того, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, (надалі ЄСПЛ), яка є джерелом права в Україні, судова практика повинна відповідати стабільності тлумачення одних і тих самих норм права. Суд все ж може відійти від усталеної практики, проте, лиш пояснивши відповідну зміну тлумачення. Про це ЄСПЛ вказав у справі “Сєрков проти України” ( заява № 39766/05) від 07.07.2011.

Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі "Щоткін проти України” визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону”.

В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов’язків осіб, національні органи зобов’язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто, будь-які колізії у законодавстві завжди тлумачаться на користь особи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 слід закрити у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.1, 7, 9, 221, 245-247, 268, 283-285, 294 КУпАП, ст.ст.467, 527, 529 Митного кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.483 Митного Кодексу України - закрити у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.І.Болюк