КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юрдига О.С.,

за участю захисника ОСОБА_1. - ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 01 квітня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 01 квітня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 просить вказану постанову суду першої інстанції скасувати, та закрити провадження у справіза відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування зазначених вимог вказує на те, що суд першої інстанції не забезпечив всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи, з власної ініціативи без відповідних клопотань сторони захисту звернувся до командира батальйону патрульної поліції с. Чайки УПП Київської області з вимогою надати для огляду відеозапис нагрудного відео реєстратора подій, які мали місце при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 ..

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено поліцейським УПП Київської області, який не є працівником поліції, який забезпечує безпеку дорожнього руху на території Святошинського районну міста Києва.

Звертає увагу на те, що працівники поліції, визнавши наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, не відсторонили його від керування транспортним засобом, не провели тимчасове затримання транспортного засобу, що викликає сумнів щодо факту наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_4. в інтересах ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, переглянувши відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 , приходжу до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи убачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин є правильним.

Як установив суд, ОСОБА_1 19 січня 2019 року близько 02.50 годин, на а/д М06 Київ-Чоп 19 км, керував автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме - порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп'яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленному порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними:протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 200029 від 19 січня 2019 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння; відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, долученим до матеріалів адміністративної справи та оглянутим в суді апеляційної інстанції.

Згідно з вимогами ст.ст. 31, 40 ЗУ "Про Національну поліцію", наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них" та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 року № 14/1 "Про порядок зберігання, використання відеозапису та відеореєстраторів патрульних" чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

Дані відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, повністю підтверджують обставини викладені у протоколі та постанові суду, у тому числі відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено уповноваженою посадовою особою - інспектором поліції в межах наданих йому повноважень із дотриманням вимог, передбачених ст.256 КУпАП у присутності свідків, дані про яких зазначено у протоколі.

Порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП не встановлено.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено не уповноваженими на те особами не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліціявживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; згідно п. 3 ч. 10 ст. 62 цього Закону, поліцейський користується повноваженнями, передбаченими цим Законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу.

Доводи захисника про те, що працівники поліції, визнавши наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, не відсторонили його від керування транспортним засобом, не провели тимчасове затримання транспортного засобу, що викликає сумнів щодо факту наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, у яких він зобов`язався залишити автомобіль, яким він керував, на парковці.

Доводи захисника про те, що суд першої інстанції необґрунтовано з власної ініціативи без відповідних клопотань сторони захисту звернувся до командира батальйону патрульної поліції с. Чайки УПП Київської області з вимогою терміново надати для огляду відеозапис нагрудного відео реєстратора подій не можуть слугувати підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, оскільки вимогами КУпАП не встановлено заборони на витребування судом з власної ініціативи додаткових доказів.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, особливу суспільну небезпечність скоєного правопорушення, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

Приймаючи рішення у справі вважаю за необхідне застосувати практику Європейського Суду з прав людини відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини».

Так, у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

За таких обставин, постанова Святошинського районного суду м. Києва від 01 квітня 2019 року щодо ОСОБА_1 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Святошинського районного суду м. Києва від 01 квітня 2019 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.С. Юрдига

Справа № 33/824/1967/2019 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Оздоба М.О.