Номер провадження: 33/813/343/19
Головуючий у першій інстанції Старіков О.О.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Павлючук Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Колесника Олександра Володимировича на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 23 січня 2019 року,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №154996 від 04.11.2018 року, ОСОБА_1 04 листопада 2018 року о 21 годині 18 хвилин по вул. І. Рабіна, 18 у м. Одесі, керуючи автомобілем Daihatsu Terios реєстраційний номер НОМЕР_1 при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю Mercedes Benz ML63 реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та скоїв зіткнення з припаркованими автомобілями Mercedes Benz S280 реєстраційний номер НОМЕР_3 , Mercedes Benz E реєстраційний номер НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 січня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., а також стягнуто судовий збір в дохід держави у розмірі 384 грн. 20 коп.

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою порушення правил дорожнього руху, що спричинило механічні пошкодження автомобілів.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 23.01.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що: 1) судом першої інстанції не був прийнятий до уваги експертний висновок 23-А від 21.12.2018 року, який був наданий ОСОБА_1 , з підстав того, що він не містить пояснень інших учасників ДТП; 2) в скоєнні ДТП є вина водія ОСОБА_2 .

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його адвокат Колесник О.В. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник - адвокат Дмитрієв В.П. проти задоволення апеляційної скарги заперечували та погоджуються з рішенням суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення гарантоване ст. 7 КУпАП, за якою ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Відповідно до статей 1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Визначення «законності» або «згідно із законом» досить широко наведено в практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, в рішенні «Салов проти України» (Salov v. Ukraine) від 27 квітня 2004 р. ЄСПЛ нагадав, що фраза «відповідно до закону» вимагає, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя в національному праві.

Крім того, у рішенні по справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine) від 29 червня 2006 р., заява №11901/02, в п. 60 ЄСПЛ зазначено, що «законність розуміють як фундаментальну юридичну категорію, що є критерієм правового життя суспільства і громадян; законність також розглядають як «принцип, метод та режим суворого, неухильного дотримання, виконання норм права всіма учасниками суспільних відносин». У правовій державі законність (правозаконність) є гарантією правомірності застосованого примусу».

Однак концепція «законності» стосується не лише статті 8, але й багатьох інших статей Конвенції. Наприклад, у справі «Кац та інші проти України» (Kats and Others v. Ukraine, заява №29971/04), рішення від 18 грудня 2008 року, ЄСПЛ зазначив, що слово «законний» та словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом», які містяться в пункті 1 статті 5, по суті, відсилають до національного законодавства і встановлюють обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства.

Ще однією вартою уваги справою за статтею 8 Конвенції, в якій йдеться про принцип законності, є «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» (Vladimir Polishchuk and Svetlana Polishchuk v. Ukraine, заява №12451/04), рішення від 30 вересня 2010 року, в п. 44 якого ЄСПЛ наголосив, що «словосполучення «згідно із законом» у пункті 2 статті 8 Конвенції, по суті, стосується національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм (див. рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine), заява №11901/02, п. 49).

Таким чином, особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із ст. 245 КУпАП, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

В судовому засіданні апеляційного суду 01 березня 2019 року представник ОСОБА_1 - захисник Колесник О.В. заявив клопотання про призначення автотехнічної експертизи. Зазначено, що суд першої інстанції безпідставно не дав оцінку експертному висновку 23-А від 21.12.2018 року, який був наданий ОСОБА_1

ОСОБА_2 проти призначення експертизи не заперечував.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Дмитрієв В.П. заперечував проти задоволення клопотання про призначення по справі судової автотехнічної експертизи, мотивуючи, що у справі достатньо доказів з проводу дорожньо-транспортної пригоди.

З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи постановою Одеського апеляційного суду від 01 березня 2019 року клопотання представника ОСОБА_1 - захисника Колесника О.В. було задоволено та по справі була призначена судова автотехнічна експертиза, проведення якої було доручено експертам Одеського науково дослідного інституту судових експертиз, на вирішення якої були поставлені наступні запитання:

- Чи спроможні з технічної точки зору показання водія а/м Mercedes Benz ML63 р.н. НОМЕР_2 - ОСОБА_2 щодо обставин пригоди?

- Чи спроможні з технічної точки зору показання водія а/м Daihatsu Terios р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_1 щодо обставин пригоди?

- Як повинен був діяти, у даній дорожній обстановці, водій а/м Mercedes Benz ML63 р.н. НОМЕР_2 , відповідно до вимог Правил дорожнього руху України?

- Чи мав водій автомобіля а/м Mercedes Benz ML63 р.н. НОМЕР_2 технічну можливість запобігти настанню дорожньо-транспортної пригоди, шляхом належного виконання вимог Правил дорожнього руху України?

- Як повинен був діяти, у даній дорожній обстановці, водій автомобіля а/м Daihatsu Terios р.н. НОМЕР_1 , відповідно до вимог Правил дорожнього руху України?

- Чи мав водій автомобіля а/м Daihatsu Terios р.н. НОМЕР_1 технічну можливість запобігти настанню дорожньо-транспортної пригоди, шляхом належного виконання вимог Правил дорожнього руху України?

- Дії кого з водіїв знаходяться в причино-наслідковому зв`язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди?

Експертів було попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдивий висновок.

26 червня 2019 року до апеляційного суду надійшов висновок експерта №19 - 1181 від 19.06.2019 року судової автотехнічної експертизи по дослідженню механізму і обставин зіткнення автомобіля Daihatsu Terios р/н НОМЕР_1 з автомобілем Mercedes Benz ML63 р/н НОМЕР_2 від 19 червня 2019 року (а.с.74-78).

Згідно вказаного висновку судової експертизи водієм автомобіля Mercedes Benz ML63 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 було порушено вимоги п. 10.1, 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху України, що стало причиною зіткнення. Дії другого учасника ДТП- водія Daihatsu Terios р/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 за висновком експертизи відповідали вимогам ПДР і не перебували в причинному зв`язку з настанням ДТП.

Апеляційним судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 04 листопада 2018 року, приблизно о 21 годині 18 хвилин по вул. І. Рабіна, 18 у м. Одесі сталася ДТП за участю автомобіля Daihatsu Terios реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , автомобілем Mercedes Benz ML63 реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та припаркованими автомобілями Mercedes Benz S280 реєстраційний номер НОМЕР_3 , Mercedes Benz E реєстраційний номер НОМЕР_4 . Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно пояснень ОСОБА_5 04 листопада 2018 року, приблизно о 21 год він рухався на автомобілі Daihatsu Terios номерний знак НОМЕР_1 по вул. Іцхака Рабіна в напрямку вул. Ген. Петрова у середній смузі руху, приблизно 50 км/год. Позаду нього по цій же полосі (середній) рухався автомобіль Mercedes Benz ML63 номерний знак НОМЕР_2 на достатній відстані (метрів 150-200). Подивившись у праве дзеркало заднього виду, переконався, що нікого у правій полосі немає, включивши показник правого пороту, почав здійснювати маневр перестроювання в крайню праву смугу. Під час свого маневру відчув сильний удар в праву передню кутову частину. Швидкість автомобіля Mercedes Benz ML63 НОМЕР_2 була більше 90 км/год.

В ході розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до суду першої інстанції було надано висновок автотехнічного експертного дослідження №23-А від 21.12.2018 року, який проводився судовим експертом Одеського НДЕКЦ МВС України.

У висновку експертного дослідження зазначено, що в діях водія автомобіля Mercedes Benz номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам п. 12.4 та 13.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічного точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди.

В свою чергу у висновку експертного дослідження було встановлено, що розвиток цієї дорожньо-транспортної пригоди не залежав від дій водія автомобіля Daihatsu Terios номерний знак НОМЕР_1 , тому з технічного точки зору у його діях не вбачається невідповідності вимогам п. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України, які знаходились у причинному зв`язку із настанням події цієї пригоди.

Згідно висновку експерта №19 - 1181 від 19 червня 2019 року, яка була проведена Одеським НДІСЕ в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди на ранньому етапі розвитку події, перед початком виконання перестроювання в крайню праву смугу водій автомобіля Daihatsu Terios р/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 відповідно до вимоги п. 9.2 «б» і п. 9.4 Правил дорожнього руху України, повинен був завчасно подати сигнал правого повороту за 50 - 100 м до початку маневру. Безпосередньо перед початком виконання маневру він повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеки або перешкоди іншим учасникам руху, тобто діяти відповідно до вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України. З моменту початку виконання перестроювання в крайню праву смугу дії водія автомобіля Daihatsu Terios р/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 вимогами Правил дорожнього руху України не визначалися, оскільки в зазначений момент автомобіль Mercedes Benz ML63 р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 рухався позаду в попутному напрямку в смузі руху керованого ним автомобіля. Оскільки в даному випадку дорожньо-транспортної пригоди при зазначених даних з моменту початку виконання перестроювання в крайню праву смугу дії водія автомобіля Daihatsu Terios р/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 вимогами Правил дорожнього руху України не визначалися, то з технічної точки зору він, діючи відповідно до вимог п. 9.2 «б», п. 9.4, п. 10.1 Правил дорожнього руху України, не мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем Mercedes Benz ML63 р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , то слід прийти до висновку про те, що в сформованій дорожній обстановці в його діях невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які перебували би у причинному зв`язку з настанням даної події, не вбачається.

В умовах даної дорожньо-транспортної пригоди на ранньому етапі розвитку події водієві автомобіля Mercedes Benz ML63 р/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 при русі в населеному пункті необхідно було здійснювати рух зі швидкістю яка не перевищувала дозволену 50км/год, що регламентовано вимогами п. 12.4 та п. 12.9 «б» Правил дорожнього руху України. Оскільки водій автомобіля Mercedes Benz ML63 р/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 почав перестроювання в крайню праву смугу в момент коли автомобіль Daihatsu Terios р/н НОМЕР_1 який рухався по переду у попутному напрямку вже перестроювався в крайню праву смугу, то у даному випадку водій автомобіля Mercedes Benz ML63 р/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 безпосередньо перед зміною напрямку руху при перестроюванні в крайню праву смугу повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеки або перешкоди іншим учасникам руху, тобто діяти відповідно до вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України. В даному випадку дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля Mercedes Benz ML63 р/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 при виконанні вимог п. 12.4, п. 12.9 «б» та п. 10.1 Правил дорожнього руху України гарантовано мав технічну можливість запобігти дану пригоду.

Порівняння нормативних і фактичних дій водія автомобіля Mercedes Benz ML63 р/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 дозволяє оцінити його дії, які не відповідають нормативним вимогам п. 12.4, п. 12.9 «б» та п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

В даному випадку невідповідності вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору створювали необхідні і достатні умови для настання події і складалися з ним у причинному зв`язку.

18 липня 2019 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Дмитрієвим В.П. було подане клопотання про призначення повторної судової автотехнічної експертизи.

В обґрунтування клопотання заявник не погоджується з вихідними даними, які були надані експертам в ухвалі суду про призначення експертизи, а необхідно надати вихідні дані, які містяться в матеріалах адміністративної справи.

До клопотання про призначення повторної судової автотехнічної експертизипредставником ОСОБА_2 - адвокатом Дмитрієвим В.П. надано заяву на ім`я судового експерта Чернявського А.І. та висновок №10702190 від 15 липня 2019 року, в якому зазначено, що дії водія автомобіля Daihatsu Terios р/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 10.1, 10,3 Правил дорожнього руху України, що було технічною причиною здійснення ДТП, фотофіксацію пошкоджених транспортних засобів тощо.

Дослідивши клопотання, матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Дмитрієва В.П. про призначення повторної судової автотехнічної експертизи виходячи з наступного.

У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» роз`яснено, що повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до висновку експертного дослідження №23А від 21.12.2018 року, водій автомобіля Daihatsu Terios НОМЕР_1 ОСОБА_1 у даній дорожній обстановці повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1, п. 10.3 ПДР України. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в заяві про проведення дослідження, водій автомобіля Mercedes Benz НОМЕР_2 ОСОБА_2 у даній дорожній обстановці повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.4, п. 13.1 ПДР України. Розвиток дорожньо-транспортної ситуації та настання події цієї пригоди не визначалися діями водія ОСОБА_1 . Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в заяві про проведення дослідження, у даній дорожній обстановці, водій автомобіля Mercedes Benz НОМЕР_2 ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти зіткнення з автомобілем Daihatsu Terios. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в заяві про проведення дослідження, у даній дорожній обстановці, у діях водія Mercedes Benz ML63 НОМЕР_2 вбачається невідповідність вимогам п. 12.4, п. 13.1 ПДР України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди. У ситуації, яка виникла на дорозі, розвиток цієї дорожньо-транспортної ситуації не залежав від дій водія Daihatsu Terios ОСОБА_1 тому, з технічної точки зору, у його діях не вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1, п. 10.3 ПДР України, які знаходились у причинному зв`язку із настанням події цієї пригоди.

Згідно висновку експерта №19 - 1181 від 19 червня 2019 року,дії водія автомобіля Mercedes Benz ML63 р/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 не відповідають нормативним вимогам п. 12.4, п. 12.9 «б» та п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, встановлено, що у вказаних експертних висновках відсутні протиріччя або будь-які сумніви.

Висновокексперта №19 - 1181 від 19 червня 2019 року є обґрунтованим, не суперечить матеріалам справи, складений без порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи, є повним та достатнім для вирішення справи по суті.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відсутність самої події адміністративного правопорушення - це діяльність особи, яка не є такою, що могла б розцінюватися як правопорушення.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тому оскаржувана постанова суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 8 та 62 Конституції України, ст. ст. 38, 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Колесника Олександра Володимировича задовольнити.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 23 січня 2019 року скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г.Журавльов