КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Бондара В.М.

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 30 жовтня 2018 року о 12.50 год. керував тролейбусом ЛВЕ 183 ДХ, борт НОМЕР_5, належний КП « Київпастранс», ТРЕД №3, на перехресті вул. Чаплигіна та вул. Ольжича в м. Києві, не надав дорогу автомобілю «Шевроле» державний номерний знак НОМЕР_1 належний та під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив з ним зіткнення, чим порушив п. 16.11 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, провадження у справі за крити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 , зазначає про те, що постанова не оголошувалась, а тільки було вказано про те, що на нього накладається мінімальний штраф, а саму постанову можна буде отримати через два тижні, і тільки на його вимогу апелянта постанову надано 3 грудня 2018 року.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова винесена без урахування обставин ДТП, судом не надано належної оцінки показанням учасників ДТП, не взято до уваги той факт, що автомобіль «Шевроле» за наявності однієї смуги руху розпочав випередження справа від автомобіля «Ланос», який стояв на перехресті.

Апелянт вказує на те, що при проїзді перехрестя він не порушував ПДР України, оскільки транспорту зліва від нього не було, а автомобіль «Ланос», який стояв від нього справа, зупинився та подав йому сигнал для проїзду.

Окрім того, апелянт посилається на те, що згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, схеми ДТП та доданих матеріалів, пояснень учасників ДТП вбачається, що пригода трапилась на перехресті нерівнозначний доріг з одною полосою руху в обидва напрямки.

На думку апелянта, водій автомобіля «Шевроле» ОСОБА_2 , всупереч вимогам п. 14.6 ПДР, який забороняє обгін на перехресті, не дивлячись на те, що дорога має одну полосу руху і можливості руху по ній кільком транспортним засобам паралельно немає, виїхав за межіпроїзної части справа від автомобіля «Ланос» (з виїздом на бровку), створив аварійну ситуацію та зіткнувся з тролейбусом, який завершував поворот. Крім того, водій автомобіля «Шевроле» після зіткнення не зупинився, а проїхав ще трохи вперед, після чого повернувся назад та став перед тролейбусом, що перешкодило працівникам поліції об'єктивно відобразити як саму подію на схемі, так і обставини аварії.

Також апелянт наголошує на тому, що з матеріалів справи вбачається, що вул. Ольжича має по одній смузі руху в кожному напрямку, що підтверджується схемою до протоколу і фототаблицями. З пояснень водія ОСОБА_2 вбачається, що він здійснював випередження, рухаючись по правій смузі по головній дорозі. Однак, дорога має одну полосу для руху, отже, пояснення водія ОСОБА_3 не відповідають дійсності.

Крім того, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не взято до уваги обставини зіткнення транспортних засобів в конкретній дорожній ситуації та механічні пошкодження, виявлені і зафіксовані на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди і фототаблицях.

Зокрема, як зазначає апелянт, поза увагою суду залишились дані щодо конкретної ділянки дороги та черговості проїзду перехрестя, а в подальшому і розташування транспортних засобів на проїзній частині дороги.

На думку апелянта, сукупність досліджених доказів, наявних дорожніх знаків, розмітки, зафіксованих слідів, розташування транспортних засобів та наявних на них пошкоджень, а також пояснень, зазначених учасниками дорожньо-транспортної пригоди, дає підстави дійти висновку про те, що ОСОБА_1 рухався відповідно до обставин, з врахуванням практичного досвіду та з дотриманням ПДР України.

Також, апелянт зазначає, що при складанні протоколу про правопорушення були відсутні свідки, що є порушенням ч. 2 ст. 256 КУпАП, а також те, що працівником поліції не роз'яснено його права, передбачені ст. 263 КУпАП, що, зокрема, є порушенням його права на захист.

До Київського апеляційного суду не з'явився потерпілий ОСОБА_2 , який подав до апеляційного суду заяву, в якій просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 розглядати за його відсутності, оскільки мешкає в іншій області. За таких обставин доходжу висновку про розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 на підставі наявних доказів.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши учасників провадження, дослідивши наявні у справі докази та додатково надані під час апеляційного розгляду в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, під час відсутності особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце й час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Проте, вказана вимога закону місцевим судом дотримана не в повному обсязі.

З наявних в матеріалах справи даних вбачається, що повістку від 13 листопада 2018 року про виклик до суду на 26 листопада 2018 року на 14 год. 45 хв. ОСОБА_1 - не отримав, що свідчить про відсутність належних даних (ас. 6).

В матеріалах справи наявна довідка про доставку СМС-повідомлення про виклик до суду на 26 листопада 2018 року, але в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що жодних СМС-повідомлень із суду першої інстанції він не отримував.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова суду оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Згідно з матеріалами справи, судом першої інстанції, в порушення вимог вказаної норми закону, копію оскаржуваної постанови у встановлений законом строку ОСОБА_1 не направлено та не вручено, а ОСОБА_1 отримана копія постанови тільки 3 грудня 2018 року, і цього ж дня - ознайомився з матеріалами справи (ас. 13).

Апеляційна скарга разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження подана 11 грудня 2018 року (ас. 14-15).

З огляду на викладене, доходжу до висновку, що ОСОБА_1 пропущено строк на апеляційне оскарження з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то вважаю, що вони є обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Між тим, при розгляді даної справи суд першої інстанції цих вимог закону дотримавсяне в повному обсязі, фактичні обставини справи не встановив та не звернув увагу на те, що вони не були встановлені й під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 405509 від 30 жовтня 2018 року, складеного щодо ОСОБА_1 про те, що останній 30 жовтня 2018 року о 12.50 год. в м. Києві на перехрестів вул. Чапліна та вул. Ольжича, керуючи тролейбусом ЛВЕ 183 ДХ, борт НОМЕР_5 не надав дорогу транспортному засобу «шеврове Авео», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив з останнім зіткнення, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів (ас. 1).

Згідно первинних пояснень ОСОБА_1 , а також пояснень, наданих останнім під час апеляційного перегляду постанови, вбачається, що він керував транспортним засобом ЛАЗ 183б/№ НОМЕР_5, виїхав з кінцевої зупинки вул. Ольжича в сторону зупинки вул. О. Теліги. Виїжджаючи на головну дорогу з другорядної, він зупинився, оскільки йому треба було повернути ліворуч (з вул. Чаплигіна на вул. Ольжича), пропустив кілька автомобілів в двох напрямках по вул. Ольжича, після чого при відсутності транспортних засобів з лівого боку, побачив з правої сторони автомобіль «Ланос», який зупинився перед перехрестям з включеним сигналом лівого повороту та надав йому ( ОСОБА_1 ) дорогу. Він ( ОСОБА_1 ) почав рух, і, коли вже закінчував поворот, вирівнюючи тролейбус по вул. Ольжича, несподівано з правого боку від автомобіля «Ланос», проїхавши правими колесами по бордюру, обігнав автомобіль «Шевроле», який при з'їзді з бордюрного каменю вчинив зіткнення тролейбусом. Безпосередніх очевидців ДТП не було, в тролейбусі була тільки кондуктор та пасажир, який купляв квиток. Автомобіль, який вчинив зіткнення, він ( ОСОБА_1 ) побачив в двері тролейбусу, оскільки вони скляні, під час здійснення повороту. Він одразу зупинив тролейбус, проте, автомобіль «Шевроле» скоїв зіткнення з правим переднім кутом тролейбусу під час з'їзду з бордюрного каменю, після чого проїхав вперед, а потім повернувся трохи назад. Працівниками поліції було зафіксовано розташування транспортних засобів вже після того, як автомобіль «Шевроле» змінив своє положення після ДТП.

Одразу після ДТП ОСОБА_2 пояснив, що він керував автомобілем «Шевроле», держномер НОМЕР_2 , рухався по вул. Ольжича в сторону вул.. О. Теліги, попереду стояв автомобіль, марку він ( ОСОБА_2 ) не запам'ятав, перебував з увімкненим сигналом повороту ліворуч, він ( ОСОБА_2 ) продовжував рух прямо, так як ширина дорожнього покриття дозволяла йому об'їхати праворуч автомобіль, який повертав. Водій тролейбусу виїжджав на вул. Ольжича, не побачив його ( ОСОБА_2 ) авто, що призвело до зіткнення. У водія тролейбуса був знак «дати дорогу», який він проігнорував. Уникнути зіткнення він ( ОСОБА_2 ) не зміг. В автомобілі пошкоджена (права) частина від удару. Пошкоджена задня ліва частина дверей та арки (ас. 4).

Так, з пояснень водіїв - учасників ДТП встановлено, що на головній дорозі на проїзній частині по вул.. Ольжича в бік вул.. О.Теліги на Т-образному перехресті знаходився автомобіль «Ланос» з увімкненим лівим сигналом покажчика повороту. В цей час з другорядної смуги рухи виїжджав на головну дорогу тролейбус під керуванням ОСОБА_1 , який проїхав ліву зустрічну смугу руху та здійснив виїзд на смугу, на якій стояв автомобіль «Ланос», після чого відбулось зіткнення автомобіля «Шевроле» під керуванням ОСОБА_2 з тролейбусом під керуванням ОСОБА_1

Зі схеми ДТП, яка підписана обома учасниками ДТП без будь-яких заперечень та зауважень, на якій зафіксоване місце розташування транспортних засобів після зіткнення, вбачається, що ширина проїзної частини, з якої рухався тролейбус, - 7,2 м.; ширина смуги руху в бік вул. А. Грекова - 4,7 м.; ширина смуг руху в бік вул. Чаплигіна - 4,7 м.; зіткнення транспортних засобів відбулося на відстані 1,9 м від правою краю проїзної частини до правого кута тролейбусу на смузі руху в напрямку вул.. О.Теліги з боку вул.. Ольжича.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Шевроле» отримав пошкодження ЛФП лівого дзеркала заднього виду, задніх лівих дверцят, заднього лівого крила; тролейбус ЛВЕ отримав пошкодження ЛФП переднього бамперу справа (ас. 2-2 зворот).

Згідно з відповіддю, наданої КП «Київавтодор», вбачається, що по вул. Ольжича, 18-а ширина проїзної частини становить 9,1 м, ширина тротуару - 4 м (ас. 41).

Враховуючи ширину проїзної частини, розташування транспортних засобів після ДТП, а саме те, що автомобіль «Шевроле» знаходиться від місця зіткнення на відстані біля 6 метрів, що підтверджує пояснення ОСОБА_1 про те, що водій автомобіля «Шевроле» зїхав з місця ДТП, характер пошкоджень транспортних засобів, в тому числі те, що згідно з наданими під час апеляційного розгляду фотокартками в автомобілі «Шевроле» пошкоджено ліве дзеркало заднього виду, яке складено після зіткнення транспортних засобів до автомобіля, а не навпаки, вважаю, що вказаними доказами спростовуються пояснення водія ОСОБА_2 щодо обставин ДТП про те, що саме тролейбус здійснив зіткнення з автомобілем «Шевроле».

Таким чином, під час апеляційного розгляду не встановлено беззаперечних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що водієм транспортного засобу тролейбусом ЛВЕ 183 ДХ , борт НОМЕР_5 порушено вимоги п. 16.11 ПДР України, що знаходиться в причино-наслідковому зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, а, відтак, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Наявність або відсутність в діях обох водіїв інших порушень Правил дорожнього руху України не можуть бути предметом розгляду в даному провадженні, оскільки суд першої інстанції розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а суд апеляційної інстанції - в межах апеляційної скарги за результатами прийнятого судом першої інстанції рішення.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, апеляційний суд доходить висновку, що за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає до задоволення, постанова місцевого суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2018 року.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2018 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., стягнуто судовий збір у розмірі 352, 40 грн. - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва