Справа №521/3341/19
Номер провадження 3/521/2010/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Непорада О.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління держпраці в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності, відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, директор ВКФ «Ніка-Пласт» ПП, зареєстрованого за адресою: м. Одеса, вул. АДРЕСА_1 А,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 188-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення F15-01-020/0004 від 01.02.2019, під час планової перевірки ВКФ «Ніка- Пласт» ПП встановлено порушення ч.1 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» за що передбачена відповідальність згідно ч.2 ст. 188-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що підтверджується Актом за результатами проведення перевірки щодо додержання субFєктом господарювання вимог законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю F15-01-020/0017 від 01.02.2019 року, а саме: ч.1 ст.19 Закону України « Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Так згідно Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік середньооблікова кількість працівників у 2017 році складала 246 працівників з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність фактично працевлаштовані 7 осіб.

Кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів Україні" 10 осіб. В порушення даної вимоги норматив працевлаштування інвалідів Підприємством не виконувався на протязі 2017 році.

ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з'явився. Разом з цим, згідно письмових пояснень в протоколі просив розглянути справу без його участі.

З урахуванням строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, визначених ст. 277 КУпАП, вважаю можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1, у зв'язку з неявкою, що свідчить про небажання реалізувати ним в повному обсязі свої права.

При вирішенні питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП, суддя виходить із наступних обставин.

Згідно ч. 2 ст. 188-1 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

СубFєктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-1 КУпАП, є посадові особи, які користуються правом прийняття на роботу і звільнення, фізичні особи, які використовують найману працю.

Згідно ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

З аналізу вищевказаної норми закону вбачається, що відповідальності підлягає особа, яка будучи уповноваженою на прийняття на роботу найманих працівників, маючи вакансії робочих місць, не прийняла на роботу особу з інвалідністю, який звернувся із відповідною заявою на працевлаштування або був направлений на роботу Центром зайнятості.

При цьому, слід зазначити, що працевлаштуванню особи з інвалідністю передує її звернення безпосередньо до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості, на яку саме і покладено обов'язок реєстрації бажаючих працювати осіб з інвалідністю та здійснювати пошук підходящої роботи для них. При цьому, обов'язок створити робочі місця для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов'язком їх працевлаштувати, так як пошук підходящої роботи для осіб з інвалідністю здійснює як сама особа так і державна служба зайнятості.

Суду не надано доказів, які б вказували на дії, бездіяльність чи умисел ОСОБА_1, які призвели до невиконання нормативів про працевлаштування осіб з інвалідністю.

При цьому слід зазначити, що в матеріалах справи, відсутні докази про кількість направлених відповідними органами осіб з інвалідністю, і що таким особам було відмовлено у працевлаштуванні.

Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суддя приходить до наступного висновку, що з наданих матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вживались відповідні заходи щодо працевлаштування осіб з інвалідністю, а саме на ВКФ «Ніка- Пласт» ПП за 2017 рік середньооблікова кількість штатних працівників, якім відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність було сім осіб.

Крім того, ОСОБА_1 подавався звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік, копія якого додана до протоколу.

Застосовуючи закріплений в ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який, передбачає, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-1 КУпАП не доведена.

Оскільки вина є основною ознакою суб'єктивної сторони правопорушення, то відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бут розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9-11, 188-1, 221, 252, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.188-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя: О.М. Непорада