Справа № 500/3963/19 Провадження № 3/500/1081/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі судді Волкова Ю.Р., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В С Т А Н О В И В:

Як вказано в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 30 травня 2019 року на трасі М-15 «Одеса-Рені» 230 км. 500 м. о 06 годині 30 хвилин кернував автомобілем «ВАЗ 2107», д/з № НОМЕР_1 в стані алкогольного. Огляд проводився за згодою водія за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат огляду 0, 43.%.

На думку особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з порушенням ПДД, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки порушені вимого пп. 2.9(а) ПДД Украйни.

Згідно пояснень, наданих ОСОБА_2 , останній з протоколом незгоден, винним себе не визнає, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з порушенням ПДД, за яке передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. Він зазначив, що 30 травня 2019 року він був зупинений працівником поліції, повідомив його про те, що на його думку (працівника поліції) керує транспортом в стані алкогольного сп`яніння. Він сказав, що взагалі не п`є, погодився на проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат огляду 0, 43.%. Він запропонував працівнику поліції проїхати до медзакладу, але той відмовив йому, не вказуючи причин на те. Після співбесіди с працівником поліції, останній відпустив його. На своєму транспортному засобі він поїхав далі. Працівник поліції назвав лише своє прозвище, ім`я по батькові. Працівник поліції був на службовому на Київській реєстрації, не сказав чому він, як працівник поліції Харківський області, виконує свої обов`язки на території Ізмаїльського району. Права, передбачені ст.268 КУпАП йому ніхто не роз`ясняв. Його заставили написати в протоколі, що він згоден з результатами огляду за допомогою приладу «Драгер» ( 0, 43.%). Він просив закрити провадження у справі з підстав, наведених в його поясненнях.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення притягуваного, суд дійшов наступного.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства. Вирішуючи це суди повинні керуватися Конституцією України, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно,коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності,передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Згідно зі ст. 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Щоб вважати, що відповідні дії мали ознаки відповідного адміністративного правопорушення, необхідно виходити, крім того, із вимог ст. 9 КУпАП.

Згідно з вказаною нормою, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов`язково має встановлюватись умисний характер вчиненого діяння, яким суб`єкт правопорушення мав керуватись при вчиненні відповідного проступку.

Однак суду не доведено наявності умислу у ОСОБА_2 на те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та мету таких дій, є лише посилання на те, що встановлено за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат огляду 0, 43.%.

Сам ОСОБА_2 погодився на проходження медичного огляду, у проходження огляду в медичному закладі, як він пояснює, відмовлено без пояснення причин цього, що на думку суду є грубим порушенням ч.ч. 3, 4 ст. 266 КУпАП.

Працівник поліції, в порушення ст. 266 КУпАП, водія а саме ОСОБА_2 , від керування транспортним засобом е відсторонив, дозволив йому продовжувати рух, що, крім всього, свідчить про те, що стан водія влаштовував працівника поліції, він не був впевнений в тому, що водій в нетверезому стан, що також підтверджує і пояснення водія.

До протоколу та інших матеріалів не додано документів, які б підвереджували повноваження працівника поліції Харківський області не прикладене.

До протокол лише приєднаний відеодиск с записом того, як відбувалося огляд за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків. На дискі відсутні аудіо файли з записом співбесіди ОСОБА_2 з працівником поліції, що унеможливлює прослухати співбесіду, свідчити про пояснення ОСОБА_2 .

Отже, матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Тобто, надані суду матеріали та докази підтверджують відсутність у ОСОБА_2 умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення, а тому відсутня суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення.

В зв`язку з викладеним, суд вважає можливим взяти до уваги позицію ОСОБА_2 про відсутність у нього умислу на вчинення правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 247, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена на підставі ст. 294 КУпАП особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: