Справа № 635/3875/19
Провадження № 3/635/1521/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року смт. Покотилівка

Суддя Харківського районного суду Харківської області, Токарєва Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Коростишівським РВ УМВС України в Житомирській області 27.09.2006, РНОКПП: НОМЕР_2 , який не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Працівниками поліції 25 квітня 2019 року складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 164 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 191367 від 25 квітня 2019 року, ОСОБА_1 25.04.2019 о 08 год. 00 хв. за адресою: Харківська область, автодорога М-03, 471 км., керуючи транспортним засобом DAF 45 державний номер НОМЕР_3 , здійснив автомобільні перевезення згідно видаткової накладної № 20 від 24.04.2019 без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, провадження господарської діяльності без сплати податку, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 164 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованою кореспонденцією, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Крім того, 11.07.2019 до суду надійшли письмові заперечення ОСОБА_1 на протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 191367 від 25.04.2019, згідно яких просить закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частина 1 статті 164 КУпАП передбачає провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Диспозиція ч.1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за порушення особою встановлених законом вимог здійснення діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідно до засад діяльності автомобільного перевізника, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах. Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах (ст. 33 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, тощо.

Статтею 47 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені особливості внутрішніх перевезень вантажів та правила їх надання. Так, до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов`язаних з цими перевезеннями.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені чіткі вимоги до документів на підставі яких виконуються вантажні переведення.

Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про автомобільний транспорт» договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року, визначені права, обов`язки і відповідальність перевізників, вантажовідправників і вантажоодержувачів (далі Правила). Відповідно до пункту 11 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка повинна оформлюватись суб`єктом господарювання.

Стаття 7 Закону України «Про ліцензування господарської діяльності» містить вичерпний перелік видів господарської діяльності, які потребують отримання ліцензії. Даний Закон не передбачає отримання ліцензії для здійснення внутрішніх перевезень вантажу, а лише передбачає ліцензування для перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом та міжнародні перевезення вантажів автомобільним транспортом.

З матеріалів справи вбачається, що при складанні протоколу, ОСОБА_1 було надано всі необхідні документи зазначені в ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, товарно-транспортну накладну.

Крім того, в матеріалах справи відсутні дані про отримання ОСОБА_1 прибутку за здійснення зазначеного вантажного перевезення.

Порушення Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» інспектором в протоколі не зазначалось.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Стаття 19 ГК України передбачає державний контроль та нагляд за господарською діяльністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ГК України держава здійснює контроль і нагляд за господарською діяльністю суб`єктів господарювання у таких сферах

- збереження та витрачання коштів і матеріальних цінностей суб`єктами господарських відносин - за станом і достовірністю бухгалтерського обліку та звітності;

- фінансових, кредитних відносин, валютного регулювання та податкових відносин - за додержанням суб`єктами господарювання кредитних зобов`язань перед державою і розрахункової дисципліни, додержанням вимог валютного законодавства, податкової дисципліни;

- цін і ціноутворення - з питань додержання суб`єктами господарювання державних цін на продукцію і послуги;

- монополізму та конкуренції - з питань додержання антимонопольно-конкурентного законодавства;

- земельних відносин - за використанням і охороною земель; водних відносин і лісового господарства - за використанням та охороною вод і лісів, відтворенням водних ресурсів і лісів;

- виробництва і праці - за безпекою виробництва і праці, додержанням законодавства про працю; за пожежною, екологічною, санітарно-гігієнічною безпекою; за дотриманням норм і правил, якими встановлено обов`язкові вимоги щодо умов здійснення господарської діяльності;

- споживання - за якістю і безпечністю продукції та послуг

- зовнішньоекономічної діяльності - з питань технологічної, економічної, екологічної та соціальної безпеки.

Стаття 58 ГК України розкриває загальні положення про державну реєстрацію суб`єкта господарювання.

Відповідно до ст. 1 ГК України кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Відповідно до п. 4 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103, основними завданнями Укртрансбезпеки є:

1) реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті;

2) внесення на розгляд Міністра інфраструктури пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті;

3) здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті;

4) надання у передбачених законом випадках адміністративних послуг у сфері автомобільного, міського електричного, залізничного, морського та річкового транспорту.

При здійснені своїх повноважень інспектор Гриценко А.О., як особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення мав керуватися Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України 24.04.2013 № 254, зокрема п. 1.2 розділу І де зазначено, що уповноважені посадові особи складають протоколи про адміністративне правопорушення у випадках порушень законодавства з питань безпеки на наземному транспорті, передбачених ч. ч. 1, 2, 4, 5, 7 ст. 133-1, ст. ст. 133-2, 136, 141, 124, та ст. 164 - у частині, що стосується правопорушень у галузі господарської діяльності, пов`язаної з перевезенням пасажирів і вантажів, КУпАП та виключно Законом України «Про автомобільний транспорт», де зазначено, що цей Закону регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (ст. 3 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

В зв`язку з чим за даним фактом провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 221, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП - закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати залишити за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Суддя Н.М. Токарєва