Справа F 263/3932/19
Провадження F 3/263/1257/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, ознайомившись з матеріалами, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за ст. 173, ч.3 ст.178 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 09.03.2019 року о 14 год. 00 хв., знаходячись за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, Центральний район, пр. Миру, 69, перебував з явними ознаками алкогольного спFяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушенням мови, порушення координації рухів) та був у брудному одязі, чим ображав людську гідність і громадську мораль та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.178 КУпАП, а також висловлювався нецензурною лайкою у громадському місці, чим порушував громадський порядок та спокій громадян, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.173 КУпАП.

ОСОБА_2 у судове засідання не зFявився, причини неявки суду не повідомив, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі F ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі F Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовFязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовFязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обFєкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких F не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз протии Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_2, якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, повідомлення про місце та час судового розгляду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обовFязків.

За зазначених обставин, суд вважає, що ОСОБА_2 був своєчасно та належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у звFязку з чим, згідно зі ст.268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які маються у справі.

Частиною 3 ст.178 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п'яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, вчинені повторно протягом року після застосування заходів адміністративного стягнення.

Статтею 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Факт адміністративних правопорушень підтверджуються протоколами про адміністративні правопорушення від 09.03.2019 року серії АА F 650094 та серії АА F 650095 від 09.03.2019 року, рапортом поліцейського, витягом про адмінпрактику, відповідно до якого стосовно ОСОБА_2 винесено постанову ГО F101550 від 17.03.2018 року про накладення стягнення за ч.1 ст.178 КУпАП у вигляді попередження, та винесено постанови серії ГО F 184080 від 05.05.2018 року про накладення стягнення за ч.1 ст.178, ч.2 ст.178 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 51 грн., серії ГО 05.07.2018 року про накладення стягнення за ч.1 ст.178, ч.2 ст.178 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 51 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тому суд вважає за необхідне застосувати до нього міру адміністративного стягнення, передбаченого ч.3 ст.178 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі шести неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 102 грн.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що помFякшують та обтяжують відповідальність, керуючись ст.ст. 36, 40-1, ч. 3 178, 173, 252, 284 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Накласти на ОСОБА_2 адміністратине стягнення за ч.3 ст.178, ст.173 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 102 (сто дві) гривні.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів із дня винесення постанови.

Постанова може бути предFявлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя С.В.Кулик