Справа № 750/2777/19 Головуючий у 1 інстанції Самусь Л. В.
Провадження № 33/4823/273/19
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Вольфовського С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, непрацюючий, проживає в АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Судом ОСОБА_1 було визнано винуватим в тому, що він 12 березня 2019 року, о 02 год. 02 хв., в м. Чернігові по пр. Миру,160, керував автомобілем "BMW 3 SERIES", державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, виражене тремтіння пальців рук. Від продуття приладу "Драгер" та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на подання апеляційної скарги, скасувати оскаржувану постанову, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, та звільнити його від сплати судового збору.

Свої вимоги обґрунтовує наступним:

- 07 червня 2019 року судом в порушення вимог ст. 268 КУпАП, було розглянуто справу за його відсутності, адже він не отримував судову повістку на вказану дату.

- Суд не звернув увагу на порушення інспектором Григораш А.В. вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, оскільки відеозапис з нагрудної камери переривається, та зауважує, що обов`язок встановлення точної дати та часу покладається на інспектора. Також вказує, що до матеріалів справи не було додано всі відео файли, а саме, відсутні два файли, якими зафіксовані події у період часу з 02 го. 04 хв. 33 сек. до 02 год. 13 хв. 56 сек..

- у інспектора Григораш А . В . при чергуванні 11-12 березня 2019 року не було в наявності належним чином сертифікованого та повіреного спеціального технічного засобу для проведення огляду на стан сп`яніння, тому, на думку апелянта, він не мав права пропонувати йому пройти тест на місці.

- судом не досліджено, чи взагалі у нього були ознаки алкогольного сп`яніння.

- Пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вважає недопустимим доказом по справі, адже вони є ідентичними.

- Наголошує на недопустимості доказу по справі протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 337563 від 12.03.2019 року, оскільки на час складання протоколу у інспектора були відсутні документи, що в ньому зазначені, а до протоколу вносилися правки вже після його складання і підписання його свідками.

- "Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння…" від 12.03.2019 року також вважає недопустимим доказом по справі. Зазначає, що йому не було вручено таке направлення, а тому він не міг відмовитися від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

- Суд не звернув увагу на те, що він не був відсторонений від керування транспортним засобом.

- оскаржувану постанову суду він не отримував, а про її наявність дізнався лише з Єдиного реєстру судових рішень 12.06.2019 року, а тому вважає строк пропущеним з поважної причини.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його адвокат підтримали позицію, яка викладена в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , і просили скасувати постанову суду та закрити провадження у справі із зазначених в скарзі підстав.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення адвоката, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, а також з причини того, що ОСОБА_1 не був присутнім в засіданні суду першої інстанції при оголошенні судового рішення , апеляційний суд вважає за можливе поновити скаржникові строк на його звернення до суду.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З протоколу судового засідання вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім в кількох судових засіданнях по даній справі разом із зсвоїм захисником, був допитаний, брав активну участь в розгляді справи. В подальшому за клопотанням ОСОБА_1 та його захисника розгляд справи відкладався, повторно призначався неодноразово, проте жодного разу в судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Вольфовський С.О. в суд не з?явились і про причини неявки не повідомили. В такій поведінці сторони захисту апеляційний суд вбачає зловживання своїми правами з метою затягування розгляду справи аж до сплину строків притягнення до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи є документи, які свідчать, що суд неодноразово, а саме, тричі відкладав розгляд справи, направляв поштові повідомлення про виклик до суду на ім?я ОСОБА_1 та його захисника, проте повістки поверталися не врученими. Тому довод скарги про розгляд справи у відсутності особи апеляційний суд відхиляє.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю доказів, перевірених в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 337563 від 12.03.2019 року (а.с.4) ОСОБА_1 , 1992 року народження, 12 березня 2019 року, о 03 год. 00 хв., в м. Чернігові по пр. Миру,160, керував автомобілем "BMW 3 SERIES", державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, виражене тремтіння пальців рук. Від продуття приладу "Драгер" та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 був ознайомлений з його змістом при його складанні, від надання письмових пояснень і підпису відмовився в присутності двох свідків.

З наявних у матеріалах справи пояснень, які громадяни ОСОБА_4 (а.с.8) та ОСОБА_5 (а.с. 9) надали інспектору патрульної поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо водія ОСОБА_1 вбачається, що 12.03.2019 року, о 02 год. 40 хв., ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку у лікарні та за допомогою приладу "Драгер" відмовився. Також в їх присутності водій відмовився від підписання протоколу, дачі пояснень та отримувати копію протоколу. Показання цих свідків були перевірені в суді першої інстанції і не викликали сумнівів в їхній достовірності, з чим погодужується апеляційний суд.

З рапорту інспектора взводу № 1 роти № 1 БУПП в Чернігівській області Григораш А.В. вбачається, що під час патрулювання по проспекту Миру було зупинено автомобіль "BMW 3 SERIES", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_1 за порушення Правил дорожнього руху, а саме, був неосвітлений номерний знак, чим порушив вимоги п. 2.9 в) ПДР, у зв`язку з чим було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 6 ст. 121 КУпАП. Під час спілкування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Водій в присутності двох свідків від продуття приладу "Драгер" та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Гр. ОСОБА_1 викликав тверезого товариша, котрому передав управління транспортним засобом. (а.с. 10).

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, апеляційний суд переконався, що місцевий суд правильно прийшов до висновку, про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а саме відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку в присутності двох свідків, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, дії наркотичних або токсичних засобів. Відмова особи, яка керує транспортним засобом від зазначеного обов`язку, тягне відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи перебувала особа за кермом під час виявлення правопорушення і складання протоколу на неї чи ні, та чи проводилось медичне обслідування на місці чи ні.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Стаття 266 КУпАП регламентує порядок проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до статті 266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюється в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог цієї статті огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 1452/735 від 09.11.2015 року у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

З контексту п. 7 розділу 1 Інструкції вбачається наявне право водія відмовитися від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або ж не погодитися з результатом огляду. Такі дії водія мають потягти за собою обов`язок поліцейського направити особу на огляд до закладу охорони здоров`я.

Як вбачається з наданих апеляційному суду пояснень ОСОБА_1 , йому поліцейським було запропоновано прослідувати для проходження огляду до закладу охорони здоров`я, однак він відмовився це зробити. Відмовився він пройти такий огляд на місці за допомогою технічних пристроїв, які були в розпорядженні поліції.

За цих обставин, питання, які поставлені в апеляційній скарзі: неправильність застосування приладів для відео зйомки поліцейськими, неповнота наданих суду відеоматеріалів, відсутність у поліцейських належним чином сертифікованих приборів для перевірки стану водіїв, порушення поліцейськими процедури направлення особи на медичний огляд - не мають ніякого значення для вирішення справи по суті. Адже у випадку відмови особи від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейські не мають права ніяким чином примусити цю особу проходити медичний огляд, а можуть лише скласти протокол про адміністративне правопорушення. Обов?язок водія пройти на вимогу поліцейського медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння, прямо передбачений п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що не було виконано ОСОБА_6 і визнано ним самим в судовому засіданні.

Твердження в скарзі про те, що судом не досліджено, чи взагалі у нього були ознаки алкогольного сп`яніння безпідставні, адже вони в повному обсязі спростовуються показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які не зацікавлені в розгляді справи і які прямо вказали, що ОСОБА_1 відмовився пройти тест на алкоголь за допомогою приладу "Драгер" та від пропозиції поїхати в лікувальний заклад на медичний огляд, а за відмову від його проходження теж передбачена відповідальність, а тому твердження апелянта про недопустимість доказів по справі, а саме, пояснень вказаних свідків, не є слушними.

Доводи щодо недопустимості доказу по справі протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 337563 від 12.03.2019 року, оскільки на час складання протоколу у інспектора були відсутні документи, що в ньому зазначені, а до протоколу вносилися правки вже після його складання і підписання його свідками є власними висновками автора скарги, які ніякими реальними доказами не підтверджені.

Доводи щодо того, суд не звернув увагу на те, що він не був відсторонений від керування транспортним засобом також безпідставні та в повному обсязі спростовуються поясненнями інспектора ОСОБА_7 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, та його рапортом, згідно яких водій ОСОБА_1 мав телефонну розмову зі своїм товаришем, який приїхав на місце події та сів за кермо транспортного засобу.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та не можуть бути прийняті до уваги.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення проводиться на засадах змагальності, коли кожна сторона самостійно обстоює свої права і доводить свої аргументи суду. В засіданні першої і апеляційної інстанцій ОСОБА_1 не надав суду доказів, після дослідження яких поза розумним сумнівом було б доведено його невинуватість.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку, що місцевий суд розглянув справу із дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, з`ясував усі фактичні обставини вчиненого правопорушення, обґрунтував свої висновки наявними по справі доказами, які були перевірені на їх належність і допустимість та оцінив їх із дотриманням вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, дійшовши правильного та обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначив стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Порушень чинного законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та його розгляду в суді, які б тягли за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на подачу апеляційної скарги на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.06.2019 р. стосовно нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко