Справа F 335/4152/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соляник А.В., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з УПП в Запорізької області ДПП відносно:

- ОСОБА_1Fї Олександрівни, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, працюючої, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення за таких обставин.

29.03.2019 року о 08 год. 00 хв., в м. Запоріжжі, перехрестя пр. Соборний та вул.. Гагаріна, водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1, повертаючи ліворуч на зелений сигнал світлофору, не надала дорогу транспортному засобу Renault Logan, держаний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги пунктів 2.3.б., 16.6 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 F 1306.

В результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постраждалих осіб немає.

В судовому засіданні ОСОБА_1, після розFяснення їй прав передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, свою вину у вчинені зазначеного адміністративного правопорушення визнала, просила суд звільнити її від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

07.05.2019 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_3, в якому остання просить звільнити її від адміністративної відповідальності, у звFязку із малозначністю вчиненого нею правопорушення і обмежитись усним зауваженням з тих підстав, що правопорушення сталося з необережності, вона вперше притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, ОСОБА_1 посилається у клопотанні на наявний поліс обовFязкового страхування цивільно-правової відповідальності, який доводить, що в подальшому збитки іншого транспортного засобу будуть відшкодовані у добровільному порядку. Зазначає, що інший учасник дорожньо-транспортної пригоди жодних претензій не має та не наполягає на притягненні її до адміністративної відповідальності, а тому вважає, що застосування до неї такого заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КупАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Вислухавши ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобовFязані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно із ст. 245 КпАП України, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і обFєктивне зFясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовFязаний зFясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зFясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 в інкримінованому їй адміністративному правопорушенню, підтверджується дослідженими під час справи належними та допустимими доказами у відповідності до ст. 251 КУпАП, це: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР F 081957 з доданою до неї схеми місця ДТП, письмовими поясненням учасників дорожньої-транспортної пригоди, фотокартками.

Характер і локалізація пошкоджень транспортних засобів, які отримали водії внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, особливостей зафіксованих на схемі ДТП положення автомобілів, дають суду підстави вважати, що дії водія ОСОБА_1 у зазначеній дорожній обстановці не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, зокрема, пунктам 2.3.б., 16.6 Правил дорожнього руху,

З аналізу вищевказаних документів судом вбачається, що ОСОБА_1 повертаючи ліворуч на зелений сигнал світлофору, не надала дорогу транспортному засобу, внаслідок чого сталося зіткнення автомобілів, а тому в її діях є всі ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 порушень Правил дорожнього руху нею під час розгляду справи нею надано не було та і не здобуто.

Орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КпАП України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та обFєктивному дослідженні всіх обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Підстави для сумніву щодо протоколу про адміністративне правопорушення, який відповідає вимогам ст. 256 КпАП України, складений повноважною особою, належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи, та зібраних по справі доказах - відсутні.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі досліджені докази в справі, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, так як вона, являючись учасником дорожнього руху порушила Правила дорожнього руху України.

Отже, вина водія ОСОБА_1 в порушенні вимог Правил дорожнього руху України, які знаходилися у причинному звFязку із дорожньо-транспортною пригодою, підтверджена дослідженими матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1, в якому вона просить звільнити її від адміністративної відповідальності у звFязку із малозначністю вчиненого нею правопорушення і обмежитись усним зауваженням, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 22 КпАП України при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, посадова особа, уповноважена вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. При цьому, слід розуміти, що малозначні порушення - це такі діяння які не становлять великої громадської безпеки, не спричинили або не могли спричинити значної шкоди громадським або держаним інтересам, так і правам та свободам громадян чи іншим, охоронюваним законом цінностям.

Таким чином, твердження ОСОБА_4 у судовому засіданні про те, що правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України яке вчинене нею не становить великої суспільної шкоди, а тому є малозначним, не відповідає дійсності, оскільки, внаслідок її дій було пошкоджено два транспортних засоби, при цьому, завдана шкода на сьогодні не відшкодована, яка на, її думку буде відшкодована в майбутньому страховою компанією, що у відповідності до вимог ст. 34 КпАП України, суд не може визнати обставиною що помFякшує покарання, такою як відведення винною шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків, або усунення заподіяної шкоди.

Крім того, суд не може погодитись з думкою ОСОБА_1, що порушення правил безпеки дорожнього руху, що призвели до пошкодження транспортних засобів не становить великої суспільної шкоди. Ті обставини, на які посилається ОСОБА_1 у своїх поясненнях, про те, що вона вчинила правопорушення з необережності, на думку суду, свідчать про неможливість її звільнення від адміністративної відповідальності у звFязку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оскільки, усне зауваження, як захід впливу до ОСОБА_1 буде не достатнім для виховного впливу, оскільки, вчинене правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України повFязане із підвищеною суспільною небезпекою.

Крім того, аналізуючи положення ст. 22 КУпАП суд вважає за необхідне зазначити, що законодавець, прописуючи дану норму Закону, вживає слово «може», тобто тим самим надає органу (посадовій особі), уповноваженій вирішувати справу можливість звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення. Із зазначеного, також слід зробити висновок, що звільнення порушника від адміністративної відповідальності є правом суду, а не його обовFязком.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на думку суду, порушуватимуть основоположні засади, принципи та завданням КодексуУкраїни про адміністративні правопорушення, а також сприятимуть формуванню думки суспільства, про безкарність за вчинення адміністративних правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування відносно неї положення ст. 22 КУпАП, тобто звільнення її від адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього рух, особи, які порушують ПДР України, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У рішенні, ухваленому 29.06.2007 року у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовFязки у правовому полі.

При визначенні виду та розміру стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії суспільної небезпечності у сфері безпеки дорожнього руху, особу порушниці, майновий стан.

Обставини, що помFякшують відповідальність та обставини, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 під час розгляду справи встановлено не було.

Враховуючи всі обставини справи, особу ОСОБА_1, яка вчинила правопорушення у перше, працює, позитивно характеризується за місцем роботи, суд вважає, за можливе застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір», є всі підстави для стягнення з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у сумі 384 грн. 20 коп.

На підставі вищевикладеного, ст. 124 КУпАП, керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 24, 27, 29, 33, 34, 35, 38, 40-1, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1Fї Олександрівни, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо звільнення від адміністративної відповідальності у звFязку із малозначністю вчиненого нею правопорушення відмовити.

ОСОБА_1Fю Олександрівну, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винуватою у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України та накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КпАП України, стягнути з ОСОБА_1Fї Олександрівни, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок, згідно ЗУ «Про судовий збір».

Постанова може бути оскаржена протягом 10 діб з дня оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя А.В. Соляник