Провадження № 3/127/3652/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2019 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Вишар І.Ю., при секретарі Федоровій С.М., за участю прокурора Михайлини О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вінниця справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця с.Агрономічне Вінницького району Вінницької області, працюючого секретарем судового засідання Вінницького окружного адміністративного суду, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді секретаря судового засідання Вінницького окружного адміністративного суду, являючись, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до статті 1726 КУпАП, суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини 2 статті 52 вказаного Закону, станом на 22.05.2019 год. 14 год. 45 хв. письмово не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, зокрема про отримання доходу, який перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на І січня відповідного року, а саме отриманого доходу в розмірі 199 344 грн., чим з чинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді секретаря судового засідання Вінницького окружного адміністративного суду, являючись, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до статті 1726 КУпАП, суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини 2 статті 52 вказаного Закону, станом на 22.05.2019 год. 14 год. 38 хв. письмово не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, зокрема про отримання доходу, який перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на І січня відповідного року, а саме отриманого доходу в розмірі 118 506 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєних правопорушеннях визнав.

Прокурор в судовому засіданні підтримав протоколи про адміністративні правопорушення, суду пояснив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, тому просив суд визнати останнього винним у вчиненні адміністративних правопорушень.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано вірно за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 172-6 КУпАП, а вина доведена матеріалами справи.

Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді секретаря судового засідання Вінницького окружного адміністративного суду, являючись, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону) та примітки до статті 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог частини 2 статті 52 Закону, не повідомив про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 1726 КУпАП.

Згідно із статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство, НАЗК) 11 серпня 2016 № 3 (із змінами, внесеними рішеннями Національного агентства), згідно частини другої статті 52 Закону, у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство.

Зазначена інформація вноситься до Реєстру та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 1 Закону визначено, що суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до Закону.

У свою чергу, відповідно до частини першої статті 45 Закону, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до пункту 4 Правил заповнення форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування, затверджених рішенням Національного агентства від 10 червня 2016 року № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 961/29091 (далі - Правила заповнення форми повідомлення), інформація, включена в повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування, повинна бути також відображена в декларації, яку такий суб`єкт декларування подає відповідно до Закону.

Таким чином, Особи, зазначені у пункті "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, є суб`єктами декларування, які згідно з положеннями частини другої статті 52 Закону у разі суттєвої зміни в їх майновому стані зобов`язані письмово повідомити про це Національне агентство. Обов`язок у такого суб`єкта декларування подавати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані припиняється лише після подання декларації особи, яка припинила виконувати функції держави або місцевого самоврядування.

Окрім цього, зобов`язання частини другої статті 52 Закону є додатковим заходом здійснення фінансового контролю, спрямованого на з`ясування фактичної зміни у майновому стані суб`єкта декларування. Тобто повинна виникати реальна суттєва зміна у майновому стані, яка полягає у можливості використання відповідного доходу для задоволення власних потреб суб`єктом декларування.

Під поняттям «одноразовий дохід» слід розуміти отримання суб`єктом декларування доходу, що перевищує суму в розмірі 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, який нарахований та виплачений одним джерелом доходу, має певну ознаку доходу та визначену дату набуття права власності на такий дохід (дату отримання доходу).

При цьому, для обчислення суми, яка створює у суб`єкта декларування обов`язок подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, необхідно брати нарахований розмір «одноразового доходу», оскільки відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує, виплачує або надає оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб.

Враховуючи викладене, суб`єкт декларування повинен подавати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані у разі, коли розмір нарахованої заробітної плати, виплачений йому на певну дату перевищує суму в розмірі 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

У підрахунку законодавчого порогу, що перевищує 50 прожиткових прожиткових мінімумів, встановлених на 01.01.2018, сума становить 88 100 гривень.

Відповідно до наказу в.о. керівника апарату Вінницького окружного адміністративного суду №188-к від 09.11.2015 «Про призначення ОСОБА_1 » було призначено ОСОБА_1 на посаду секретаря судового засідання відділу документального обігу, організації судового процесу та служби судових розпорядників (канцелярії) Вінницького окружного адміністратавного суду з 10 листопада 2015 та присвоєно 13 ранг державного службовця в межах 6 категорії посад.

Відповідно до договору купівлі-продажу будинку НМХ 985783 від 18 січня 2018 року ОСОБА_1 отримав дохід у розмірі 199 344 грн., що перевищує розмір 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 01.01.2018 та є більшою суми у 88 100, 00 грн.

Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки НМХ 985785 від 18 січня 2018 року ОСОБА_1 отримав дохід у розмірі 118 506 грн., що перевищує розмір 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 01.01.2018 та є більшою суми у 88 100, 00 грн.

Відповідно до пункту 6 розділу 2 Порядку формування,ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № З, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, суб`єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані, відповідно до частини 2 статті 52 Закону, шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна

Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на офіційному веб-сайті НАЗК.

Згідно з пунктом 2 розділу 2 зазначеного Порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування подається через електрону мережу Інтернет з використання програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб`єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що 18.01.2018 ОСОБА_1 отримав дохід в сумі, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 01.01.2018, в порушення вимог частини 2 статті 52 Закону щодо обов`язку у десятиденний термін з моменту отримання доходу письмово повідомити НАЗК про суттєву зміну у майновому стані, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в Єдиний державний реєстр декларацій осіб, вповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не подав.

Відповідно до положень статей 251-253 Цивільного Кодексу України, передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія має юридичне значення. Він може визначатися роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Його перебіг починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

На виконання вимог частини 2 статті 52 Закону, у десятиденний термін з моменту отримання доходу у ОСОБА_1 виник обов`язок письмово повідомити НАЗК про суттєві зміни у його майновому стані, тобто з 00:00 год. 18.01.2018 до 00:00 год. 28.01.2018.

Правопорушення у виді неподання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані є закінченим у день завершення граничного терміну подання вказаного повідомлення.

Враховуючи те, що згідно даних Єдиного державного Реєстру декларацій уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, станом на момент вручення протоколу ОСОБА_1 не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, які мали місце 18.01.2018, останній вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 1726КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді секретаря судового засідання Вінницького окружного адміністративного суду, являючись, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до статті 1726 КУпАП, суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини 2 статті 52 вказаного Закону, станом на 22.05.2019 год. 14 год. 45 хв. письмово не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, зокрема про отримання доходу, який перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на І січня відповідного року, а саме отриманого доходу в розмірі 199 344 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність , за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді секретаря судового засідання Вінницького окружного адміністративного суду, являючись, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до статті 1726 КУпАП, суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини 2 статті 52 вказаного Закону, станом на 22.05.2019 год. 14 год. 38 хв. письмово не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, зокрема про отримання доходу, який перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на І січня відповідного року, а саме отриманого доходу в розмірі 118 506 грн., чим з чинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Датою вчинення адміністративного правопорушення являється день закінчення передбаченого Законом терміну подання ОСОБА_1 повідомлення НАЗК, а саме - 28.01.2018.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 2 статті 1726 КУпАП, є місце роботи ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 .

Моментом виявлення правопорушення є момент складення протоколу, оскільки зібрані матеріали та фактичні дані потребують ґрунтовного аналізу : опрацювання, після чого уповноваженим суб`єктом може бути зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок оформляється у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії уповноваженої особи, що має право складати протоколи, до моменту його складення можуть свідчити лише про виявлені окремі ознаки правопорушення, але факт, що виявлене діяння містить склад адміністративного правопорушення (встановлено об`єкт, об`єктивну сторона, субєкт, суб`єктивну сторона), зазначається тільки при складанні протоколу саме з дати його складання слід рахувати строк накладання стягнення, зазначається при складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із роз`яснення Комітету Верховної Ради України з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності, скероване 11.09.2018 Голові Національної поліції України, дане положення означає, що визначений статтею 254 КУпАП строк для складання протоколу починає свій відлік лише після того як в посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність в діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу, а моментом виявлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення є момент, коли особа, уповноважена на складання протоколу, здобула можливість за участі особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, здійснити дії, визначені частинами 2-4 статті 256 КУпАП, в тому числі щодо надання пояснень.

Таким чином, днем виявлення вчиненого правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 1726 КУпАП, слід вважати дату складання протоколу про адміністративне правопорушення - 22 травня 2019 року, так як на момент складання протоколу були зібрані усі необхідні докази, що в сукупності свідчать про всі ознаки правопорушення та існувала можливість вручити вказаний протокол особі, виконавши дії, визначені частинами 2-4 статті 256 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Першочерговою справою держави та загальними засадами протидії корупції є запобігання корупційним та пов`язаним з корупцією правопорушенням.

Статтею 1 Закону передбачено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

В даному випадку ОСОБА_1 , обов`язком якого як суб`єкта відповідальності, визнається необхідність діяти лише в рамках закону, порушено встановлені Законом вимоги, заборони та обмеження, за які встановлено адміністративну відповідальність.

Разом з тим слід зазначити що, виходячи з вимог правової кваліфікації, та із врахуванням ситуації в державі, правопорушення, пов`язані з корупцією, для кваліфікації яких не передбачено обов`язкової наявності наслідків чи ознак суспільної небезпечності, не можуть вважатися малозначними.

Застосування статті 22 КУпАП є неможливим, оскільки це суттєво знижує ефективність протидії корупції, дозволяє правопорушнику уникнути передбаченої Законом відповідальності.

Більше того, факт вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, не може визнаватись малозначним, оскільки вчинення такого порушує встановлені антикорупційним законодавством вимоги, заборони та обмеження, посягає на встановлений порядок діяльності органів влади та місцевого самоврядування, а також порядок реалізації особами таких органів, наданої їм влади та посадових повноважень, дискредитує органи влади та місцевого самоврядування.

Водночас, протидія корупційним та пов`язаним із корупцією проявам, створення атмосфери суспільного неприйняття таких вчинків на сьогодні є винятково актуальними, і принциповість під час призначення стягнення за порушення вказаної категорії істотно сприятиме запобіганню злочинам у цій сфері.

Для ефективної боротьби із зазначеним явищем слід не тільки створювати державні інститути, але й усебічно долати толерантне ставлення до нього. Аналогічної думки дотримуються представники судової гілки влади для прикладу, справа №686/19700/15-п).

Водночас, одним з основоположних принципів діяльності із запобігання протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам.

Разом з тим, в суспільстві не повинно бути сумнівів у порядності (доброчесності) публічної служби, тому за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, особа повинна нести і відповідальність, передбачену Законом.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобіганняі протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявити у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визначені як малозначимі.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до п. 10 ст. 1 Закону правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, в судовому засіданні було повністю доведено вину ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні, що підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення №123 від 22.05.2019, даними протоколу про адміністративне правопорушення №124 від 22.05.2019, даними роздруківками з сайту Єдиного державного реєстру декларацій, та іншими документами, які долучені до матеріалів справи.

Будь яких обєктивних даних, щодо неможливості письмово повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, зокрема про отримання доходу, який перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на І січня відповідного року, ОСОБА_1 в ході розгляду справи не надав.

При обранні виду та міри адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь його вини.

Відповідно до ст.34,35 КУпАП обставин, що помякшують або обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлені.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень у майбутньому, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно ст. 36 КУпАП При вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таким чином, суд, враховуючи приписи ст. 36 КУпАП, дійшов висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобіганню ним вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.172-6 КУпАП , оскільки сааме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Відповідно, до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Враховуючи наведене суд вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. 172 - 6, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 12 ЗУ «Про запобігання корупції», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (тисяча сімсот) грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду.

Суддя