ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/249/19 Справа № 185/1617/18 Суддя у 1-й інстанції - Самоткан Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року м. Дніпро

09 липня 2019 року суддя судової палати Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_1 та діючого в її інтересах адвоката Ванджурака Р.В. на постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Губаха, Пермської області, громаданки України, судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області, яка зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. та провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КупАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2018 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. та провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КупАП.

За обставин викладених в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області, будучи згідно з підпунком «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції») далі «Закон») суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, та, відповідно до статті 1 Закону, - суб`єктом декларування, а також являючись службовою особою, яка згідно з приміткою до статті 50 Закону, займає відповідальне та особливо відповідальне становище, 21 вересня 2016 року уклала кредитний договір № (далі за текстом - кредитний договір) з Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Центр фінансових рішень (далі за текстом - ТОВ «ФК «ЦФР»), відповідно якого 21.09.2016 останній надано та нею отримано дохід (кредит) - грошові кошти в сумі 75 000, 00 грн. (сімдесят п`ять тисяч гривень нуль копійок), яка, відповідно до редакції Закону, чинної станом на 21.09.2016, перевищувала 50 мінімальних заробітних плат, встановлених для працездатних осіб, на 1 січня відповідного року, а саме - на 1 січня 2016 року (тобто суму 68 900 гривень). Вищезазначені грошові кошти цього ж дня, 21.09.2016, перераховано на користь ОСОБА_1 шляхом одноразового здійснення банківської операції переказу грошей в сумі 75 тисяч гривень на картрахунок АТ ТАСКОМБАНК, визначений за умовами кредитного договору. Грошові кошти за кредитним договором отримано 21.09.2016 на картрахунок одноразовим переказом, й 21.09.2016 отримано готівкою шляхом здійснення операцій видачі готівки через банкомат. Таким чином, 21.09.2016 ОСОБА_1 отримано за кредитним договором грошові кошти в сумі 75 000, 00 грн. що відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону є суттєвою зміною у майновому стані суб`єкта декларування ОСОБА_1 . Проте, нею в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону, не повідомлено у встановленому законодавством порядку та строк Національне агентство з питань запобігання корупції про таку суттєву зміну у своєму майновому стані.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а саме неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

В той же час не знайшло свого підтвердження вчинення ОСОБА_1 неповідомлення, або не своєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунку в установі банку-нерезидента та несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 та діючий в її інтересах адвокат Ванджурак Р.В. подали апеляційні скарги в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції, а справу закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду є незаконною та такою, що спростовується матеріалами та обставинами справи.

При цьому вказує, що обставини, викладені у протоколі та в постанові суду не відповідають обставинам справи. Крім цього зазначає, що незважаючи на те, що отримані на підставі договору позики грошові кошти підлягають декларуванню як інші доходи, у розділі 11 декларації Доходи, у тому числі подарунки, їх отримання ( на суму, що перевищує 50 прожиткових мінімумів доходів громадян, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року) не можна вважати суттєвою зміною майнового стану декларанта. Адже за своєю природою такі грошові кошти є борговим зобов`язанням декларанта, який у встановлений договором строки повинен їх повернути позичальникові. Однак, якщо суб`єкт декларування за позичені чи взяті у кредит кошти придбав, наприклад автомобіль, то він повинен повідомити НАЗК про факт придбання такого майна. Також ОСОБА_1 зазначає, що вона, як суддя, не була суб`єктом, зазначеного правопорушення, на яких поширювалась дія Закону України Про запобігання корупції. Зазначає, що суд першої інстанції при винесенні постанови не надав належної оцінки всім обставинам справи.

Адвокат Ванджурак Р.В. у своїй апеляційній скарзі, просить також скасувати постанову суду першої інстанції, а справу закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення від 26 січня 2018 року має ряд неточностей та викривлених фактів й складаний з грубим порушенням закону.

Зокрема, в протоколі не визначено місце скоєння правопорушення, оскільки відповідно до наданих матеріалів, ОСОБА_1 перебувала у відпустці, а при відібранні пояснень посадова особа не встановила місце перебування ОСОБА_1 , не встановлено суму отриманого кредиту, адже зазначена сума у розмірі 75 000 грн. Не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 81 797, 40 грн, не відображено дату виявлення правопорушення.

ОСОБА_1 та діючі в її інтересах захисники Ванджурак Р.В. та Рябенко В.В. апеляційні скарги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Прокурор, участь якого в розгляді даної справи згідно ст. 250 КупАП України є обов`язковою, в судовому засіданні підтримав постанову суду першої інстанції та просив залишити її без змін.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Доводи апеляційних скарг про те, що постанова суду незаконна, є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КупАП, є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно з підпунктом «ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» судді є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, та відповідно до абзацу 14 частини 1 статті 1 Закону є суб`єктами декларування.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції.

Статтею 12 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належить до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Згідно рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10 червня 2016 року № 2 така система розпочинає свою роботу в два етапи: перший етап з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року для таких типів декларацій (повідомлень) та суб`єктів декларування:

- щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці;

- декларації, передбачені абзацом першим частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» (декларації осіб, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону України «Про запобігання корупції» відповідальне та особливо відповідальне становище;

- другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб`єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Винність ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, в їх сукупності, яким судом першої інстанції була надана належна оцінка та на підставі яких, суд дійшов до висновку про наявність вини в діях останньої а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 26 січня 2018 року, складеним оперуповноваженим Т.Ю. Прудким від 24 червня 2016 року за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, у відповідності до вимог ст 254 КупАП.; Указом Президента України від 02.06.2007 № 485 ОСОБА_1 призначено строком на п`ять років на посаду судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області.; 13 червня 2007 року ОСОБА_1 складено присягу судді. ( а.20); Постановою Верховної Ради України № 4860-УІ від 24.05.2012 «Про обрання суддів» обрано на посаду судді безстроково суддею Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ; Відповідно до наказу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області № 30-к від 25.06.2012 «Про безстрокове продовження повноважень судді Курочкіної О.М.» повноваження судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Курочкіної О.М. продовжено на термін, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 126 Конституції України.( а. 19); Листом ТОФ «ФК «ЦФР» № 1158 від 11.10.2017 підтверджується, що ОСОБА_1 , 21.09.2016 підписала заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та цього ж дня підписала заяву № на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», основна сума якого становила 75 тисяч гривень. Відповідно до змісту даної заяви, ОСОБА_1 надала згоду на те, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та нею як позичальником. Таким чином, 21.09.2016 ОСОБА_1 уклала кредитний договір № з ТОВ Фінансова компанія Центр фінансових рішень, відповідно до якого вказаним товариством останній надано кредит - гроші у сумі 75 000, 00 грн (сімдесят п`ять тисяч гривень нуль копійок).; Згідно з відповіддю ПАТ ТАСКОМБАНК від 09.11.2017 року 21.09.2016 о 14:09 годині грошові кошти за рахунок кредиту згідно з кредитним договором № , укладеним ОСОБА_1 з ТОВ «ФК «ЦФР» 21.09.2016, в сумі 75000, 00 грн. (сімдесят п`ять тисяч гривень нуль копійок) були зараховані на особистийрахунок ОСОБА_1 , визначений за умовами вказаного кредитного договору, та у період з 14 годин 29 хвилин по 15 годин 17 хвилин 21.09.2016 були отримані ОСОБА_1 у повному обсязі, без відрахування будь-яких комісій, шляхом видачі готівки через банкомат. (а.51-53)

Зазначені докази в своїй сукупності підтверджують об`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, крім того будь- яких інших доказів, щодо спростування наявності вини, апелянтом не надано та в апеляційній скарзі не наведено.

Згідно з підпунктом «ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України Про запобігання корупції» судді є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, та відповідно до абзацу 14 частини 1 статті 1 Закону є суб`єктами декларування.

Твердження ОСОБА_1 на те, що вона як суддя, не була суб`єктом в розумінні та на яких поширювалась дія ЗУ Про запобігання корупції , оскільки законодавцем було внесено зміни, та термін судді та інші професійні судді не були тотожними, є необґрунтованими та безпідставними.

У відповідності до ст 5 ЗУ Про судоустрій і статус суддів цього Закону, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Особи, які привласнили функції суду, несуть відповідальність, установлену законом.

Так, відповідно до ст. 23 цього Закону, суддя місцевого суду здійснює правосуддя в порядку, встановленому процесуальним законом, а також інші повноваження, визначені законом.

Будь яких інших трактувань поняття суддя та професійний судді жодними нормами за законодавством не передбачено.

Таким чином, тлумачення ОСОБА_1 стосовно того, що вона не є суб`єктом зазначеного правопорушення, є такими, що фактично зводяться до неправильного тлумачення норм чинного законодавства, оскільки у відповідності до ст 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною другою статті 52 вищевказаного Закону, (в редакції станом на 21.09.2016) передбачено,що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яке перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» (в редакції станом на 21.09.2016) встановлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривень. 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня 2016 року, становить грошову суму у розмірі 68 900 грн.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 3 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 961/29091) затверджено Форму повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування та правила заповнення форми повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування. Повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування подається ним особисто шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр).

Відповідно до роз`яснень НАЗК суб`єкт декларування зобов`язаний подати повідомлення у разі отримання ним кредиту, позики, поворотної фінансової допомоги (позички) тощо на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Таким чином, ОСОБА_1 отримавши 21.09.2016 грошові кошти, які перевищували 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня 2016 року. Тобто, починаючи з 21.09.2016, на підставі вимог ч. 2 ст. 52 Закону, була зобов`язана у десятиденний строк з моменту отримання доходу письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції, так як у неї, як суб`єкта декларування, виникла реальна суттєва зміна у майновому стані. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Право власності на грошові кошти, отримані у кредит, виникає з моменту передавання грошей (переказу).

Отже, обов`язок повідомити про суттєві зміни в майновому стані виник у ОСОБА_1 з моменту отримання нею на її рахунок грошей, в той час як подання щорічної декларації не свідчить про виконання обов`язку щодо повідомлення НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону України «Про запобігання корупції».

Також не заслуговують і на увагу доводи апеляційних скарг, стосовно того, що посадовою особою, яка склала протокол, не підтверджено своїх повноваження на складання протоколу.

Так, відповідно до розділу І Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого Наказом Голови Національної поліції № 81 від 07.11.2015 року (далі Положення), Департамент захисту економіки Національної поліції України (далі ДЗЕ, Департамент) є міжрегіональним територіальним органом у складі кримінальної поліції Національної поліції України.

Згідно з ч. ч. 1,3 розділу ІІ Положення, основними завданнями Департаменту є участь у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики у сфері боротьби із злочинністю, захисту економіки та об`єктів права власності; боротьба з корупцією й хабарництвом у сферах, які мають стратегічне значення для економіки держави, та серед посадових осіб органів державної влади і самоврядування; протидія корупційним правопорушенням і правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Відповідно до п. 3 ч. 2 розділу IV Положення, працівники Департаменту мають право складати адміністративні протоколи про виявлені факти порушення антикорупційного законодавства та направляти їх до судових органів у встановленому законодавством порядку.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), зокрема за ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З системного аналізу вказаних положень Закону України «Про запобігання корупції», положень КУпАП, а також Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України слідує, що посадові особи Департаменту захисту економіки Національної поліції України, відповідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», як спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП уповноважені на підставі отриманих матеріалів складати адміністративні протоколи про виявлені факти порушення антикорупційного законодавства та направляти їх до судових органів у встановленому законодавством порядку.

Посилання апелянта на інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який направлено Головам апеляційних судів областей Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією не заслуговує на увагу, оскільки вказаний лист носить лише рекомендаційний характер, містить думку його автора та не є частиною національного законодавства, а тому посилання на вказаний лист як доказ про відсутність складу правопорушення є штучним створенням доказів невинуватості правопорушника.

Інші доводи захисників та ОСОБА_1 мають формальний характер та спрямовані на ухилення останньої від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення, а будь - яких належних доказів відсутності вини останньої у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення суду не надано.

Апеляційний суд не погоджується з твердженням ОСОБА_1 стосовно того, що отримані грошові кошти на підставі договору позики не є суттєвою зміною майнового стану, оскільки грошові кошти отримані суб`єктом декларування відповідно до Закону України Про запобігання корупції від 14 жовтня 2014 року №177-VII підлягають декларуванню як інші доходи, у розділі 11 декларації Доходи, у тому числі подарунки, їх отримання (на суму, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року).

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією прокурора щодо не віднесення кредиту до одного з видів доходу, оскільки вказані відомості спростовуються положеннями ст. 165 Податкового кодексу України, якою встановлено перелік доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподаткування доходу. Відповідно до підпункту 165.1.29 пункту 165.1 статті 165 ПКУ до таких доходів віднесено основну суму кредиту, що отримується платником податку (протягом строку дії договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти.

Посилання адвоката Ванджурака Р.В. на відповідь Державної фіскальної служби України, щодо вирішення його запиту до Державної фіскальної служби України не можуть враховуватись як підставу для скасування постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.12.2018 року, оскільки листом першого заступника Голови Державної фіскальної служби України Білана С. від 31.05.2019 року роз`яснено, що зазначений адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства.

Таким чином, можна дійти висновку, що у контексті антикорупційного законодавства України поняття отримання доходу повинно тлумачитися як одержання такого доходу, матеріалізованого у грошовій сумі, якою суб`єкт декларування може розпоряджатися.

Стосовно обов`язковості визнання вини то слід зазначити, що згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З наведеного вбачається, що для закриття провадження по справі суд має встановити наявність чи відсутність ряду обставин, зокрема, факту вчинення правопорушення особою, що його вчинила та її вини в цьому, часу вчинення, тощо.

Таким чином, встановлення такої обставини, чи винна особа у скоєнні правопорушення, за яким відкрите провадження, є необхідною передумовою для прийняття рішення про закриття провадження за п. 7 ст. 247 КУпАП. При цьому, у відповідності до положень ст. 283 КУпАП усі обставини, встановлені при розгляді справи, мають бути зазначені в постанові суду.

Крім цього, зі змісту норм ст.ст. 38, 247 КУпАП слідує, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні з дня його виявлення). При цьому, в аспекті аналізу положень п.7 ч.1 ст.247 КУпАП суд повинен встановити обставини вчинення адміністративного правопорушення, а також наявність вини особи у його вчиненні не дивлячись на сплив строку, встановленого ст.38 КУпАП, яка виключає можливість накладення стягнення, а ніяк не звільнення від відповідальності. З огляду на це поєднання закриття справи на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення не є взаємовиключним рішенням.

Тобто суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, що виразилось у неповідомленні про суттєві зміни у майновому стані.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП. Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та діючого в її інтересах адвоката Ванджурака Романа Васильовича - залишити без задоволення.

Постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2018 року відносно ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.П. Слоквенко