ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/4722/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2019 р. м. Київ

Суддя Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, заступника командира військової частини НОМЕР_1 з матеріально технічного забезпечення-начальника відділення, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії КИ № 42 про військове адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, 13.06.2019 приблизно о 08 год. 40 хв. під час шикування на території в/ч НОМЕР_1 при виконанні службових обов`язків в нетверезому стані в стані алкогольного сп`яніння було виявлено майора ОСОБА_1 , тест №301 від 13.06.2019, результат 0.97 %о. Правопорушення вчинене повторно на протязі року в умовах особливого періоду.

ОСОБА_1 визнав провину у скоєному адміністративному правопорушенні, щиро каявся та не оспорював обставин вказаних в протоколі.

Стаття 7 КУпАП України вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до глави 21 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Частина 1 ст. 172-20 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Частиною 3 ст. 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився з його згоди за допомогою приладу Алконт-М № 00222 та зафіксував перевищення цифрового показника з результатом 0.97 %о .

Відповідно до копії постанови Ірпінського міського суду Київської області від 13.02.2019 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення за те, що він 05.02.2019 перебував на території військового лікувального закладу в нетверезому стані.

Відповідно до листа Верховного суду від 13.07.2018 р. № 60-1543/0/2-18 на даний час в Україні діє особливий період.

Таким чином, у суду не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан порушника, обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, та приходить до висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.3ст. 172-20 КУпАП України у вигляді штрафу, в межах санкції даної статті.

Крім того, відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» - у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 грн. 20 коп., який також підлягає стягненню з правопорушника на користь держави.

Керуючись ст.ст. 8, 23, 27, 34, 35, 172-20, 283, 284 КУпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 3 655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять ) гривень 00 коп. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя М.О. Заставенко