Провадження № 33/824/2489/2019 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 липня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М. за участю водія ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 22.05.2019 року щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, 18.03.2019 року о 03 годині 05 хвилин ОСОБА_1 , керував автомобілем «FORD FOCUS» д.н. НОМЕР_1 на вул. Московській, 45/1, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, сповільнена жвавість, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 22.05.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 384 грн. 20 коп.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та судом першої інстанції не були повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції як доказ його винуватості було прийнято протокол про адміністративне правопорушення, однак, він складений з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, ОСОБА_1 не було вручено другий примірник вказаного протоколу з додатками та не було роз`яснено його права та обов`язки. Апелянт зазначає, що він не перебував у стані наркотичного сп`яніння та не відмовлявся від проходження медичного огляду, однак працівники поліції навіть не запропонували йому написати пояснення щодо «так званого порушення ПДР», та, всупереч вимогам законодавства, йому не було надано направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Апелянт звертає увагу, що таке направлення відсутнє в матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо нього. На переконання ОСОБА_1 , його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена, що свідчить про відсутність в його діях складу правопорушення. Пояснення свідків, які містяться в матеріалах справи, відібрані на завчасно заготовленому бланку, і в них зазначено, що водій відмовився від проходження тесту на стан наркотичного сп`яніння, однак, це не відповідає дійсності, оскільки він не відмовлявся від такого тесту, і ці пояснення не містять інформації щодо конкретних обставин справи про адміністративне правопорушення. Також на відеозаписі зупинки апелянта відсутні ознаки того, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння, однак, цей відеозапис не досліджувався судом першої інстанції. Також ОСОБА_1 вказує, що його не відсторонили від керування транспортним засобом.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав вказані в апеляційній скарзі доводи в повному обсязі, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши запис з нагрудної камери працівника поліції, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи судом першої інстанції було дотримано вимог чинного законодавства, спрямованих на своєчасний і об`єктивний розгляд справи.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що в день, час та в місці, вказаному в протоколі про адміністративне правопорушення, він рухався на власному автомобілі. За ним їхав поліцейський автомобіль, який, без видимих причин, зупинив його. Йому було запропоновано проїхати до медичного закладу для встановлення наявності або відсутності стану наркотичного сп`яніння. В подальшому, працівниками поліції було викликано інший екіпаж, який і здійснював оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо нього. ОСОБА_1 вказав, що стосовно нього чотири рази складалися протоколи про адміністративне правопорушення, та провадження за двома з них було закрито зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності. Поліцейські не оглядали його на стан наявності наркотичного сп`яніння, не роз`яснили його права. Одночасно, ОСОБА_1 в судовому засіданні визнав, що він відмовився їхати до лікаря-нарколога для встановлення наявності або відсутності стану наркотичного сп`яніння.

Допитана судом апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 показала, що вона дійсно перебувала в автомобілі з ОСОБА_1 , який надава послуги таксиста, однак, не може згадати, коли саме. ОСОБА_1 зупинили працівники поліції, що відбувалося, вона не знає, оскільки перебувала в автомобілі. Оскільки зупинка затягнулася, і їй потрібно було їхати, вона викликала іншу машину та покинула місце зупинки. На вигляд, ОСОБА_1 перебував в адекватному стані.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі було заявлено клопотання про виклик як свідків понятих та співробітників поліції.

Київським апеляційним судом було вжито всіх заходів для повідомлення вказаних осіб, однак, за викликом суду вони не з`явилися. ОСОБА_1 не наполягав на їх повторному виклику та просив суд продовжити апеляційний розгляд без їх участі.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння утворює собою закінчений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи перебувала особа, яка відмовилася від такого огляду, в стані сп`яніння.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №211611 від 18.03.2019 року, водій ОСОБА_1 18.03.2019 року о 03 годині 45 хвилин в м. Києві по вул. Московській 45/1, керував ТЗ FORD FOCUS д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість, поведінка, яка не відповідає обстановці, сповільнена жвавість. Від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога водій відмовився в присутності двох свідків /а. с. 1/.

Так, на диску з фіксацією зупинки ОСОБА_1 відображено, що на пропозицію поліцейського пройти огляд у лікаря нарколога на стан наркотичного сп`яніння він відмовляється від проходження такого огляду в присутності двох свідків, що зафіксовано в їх поясненнях, які в повній мірі узгоджуються зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення /а. с. 3/. Окрім того, як видно із відеозапису, йому детально було роз`яснено суть обвинувачення та його права.

Що стосується не відсторонення водія від керування транспортним засобом, то в протоколі серії БД №211611 ОСОБА_1 вказав, що зобов`язується не керувати автомобілем протягом однієї доби /а. с. 1/ та в матеріалах справи наявна розписка, відповідно до якої ОСОБА_4 залишено на зберігання транспортний засіб FORD FOCUS д.н.з. НОМЕР_1 /а. с. 3/.

З приводу посилання апелянта на ненадання можливості викласти свої пояснення, то в протоколі пр. адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у графі « пояснення особи» власноруч зазначив, що не поїхав на огляд, тому що був хворий і направлявся додому, тобто, визнав факт відмови.

Щодо аргументу правопорушника про відсутність направлення на огляд в медичному закладі, то слід зазначити, що згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Так, відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Тобто, водій направляється до закладу охорони здоров`я у випадку його згоди з проходження огляду на стан сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, вказане направлення йому не видавалося.

Враховуючи ту обставину, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підтверджується належними та допустимими доказами, які суд апеляційної інстанції проаналізував у їх сукупності, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 22.05.2019 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон