Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа F 483/536/19
Провадження F 3/483/218/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 травня 2019 рокум. Очаків

Суддя Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області Шевиріна Т.Д.,

за участю секретаря судового засідання F Данилової А.Г.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, F ОСОБА_1,

захисника F ОСОБА_2,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1, який народився 12 квітня 1976 року, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, F

В С Т А Н О В И Л А :

15 квітня 2019 року до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області надійшов протокол серії БД F346760, складений 06 квітня 2019 року, згідно з яким ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Зокрема, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 06 квітня 2019 року о 01 годині 50 хвилин він, керуючи автомобілем марки Шевроле (номерний знак НОМЕР_1) по вулиці Суворова в місті Очакові, перебував в стані алкогольного спFяніння. Огляд на стан спFяніння був проведений в Очаківський центральній районній лікарні.

06 травня 2019 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судове засідання не зFявилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином.

В судове засідання, призначене на 06 травня 2019 року, зFявився захисник ОСОБА_1 F адвокат ОСОБА_2, просив відкласти розгляд справи про адміністративне правопорушення та надати можливість ознайомитися з її матеріалами.

Того ж дня захисник реалізував своє процесуальне право на ознайомлення з матеріалами справи, що підтверджується його заявою та відповідною розпискою.

14 травня 2019 року в судове засідання зFявилися ОСОБА_1 та його захисник.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, пояснив, що 06 квітня 2019 року в зазначений у протоколі час до нього підFїхали співробітники патрульної поліції, попросили надати посвідчення водія та вказали на наявність у них підозри в тому, що він перебуває в стані алкогольного спFяніння. У звFязку із викладеним патрульний запропонував пройти тест на вміст алкоголю з використанням приладу «Драгер». Від проходження тесту на місці ОСОБА_1 відмовився та поїхав разом із співробітниками поліції до Очаківської Центральної районної лікарні, де також був проведений тест за допомогою технічного приладу. При цьому, що це був за прилад ОСОБА_1 не розFяснили, трубка, в яку йому запропонували видихати повітря, була розпечатана, а висновок про результати обстеження не містить назву приладу, дату складення висновку та печатки лікаря.

Захисник ОСОБА_1 зазначив, що процедура проведення обстеження була порушена, внаслідок чого сторона захисту має обґрунтовані сумніви у достовірності даних обстеження. Захисник також пояснив, що з долученого до протоколу відеозапису вбачається, що лікар заповнює висновок про результати обстеження за вказівкою поліцейського, а зміст висновку не дає можливості встановити прилад, за допомогою якого здійснювалося обстеження. В той же час, з відео видно, що інші обстеження, проведені лікарем, зокрема щодо координації рухів, не свідчать про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного спFяніння.

В якості доказу вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення до протоколу долучено CD-диск з відеозаписом проведення огляду особи, яка притягується до відповідальності (а.с. 8), висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спFяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5).

Вважаючи, що вищевказані докази не доводять вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КК України, суд виходить з такого.

За прецедентною практикою Європейського суду з прав людини поняття «кримінальне обвинувачення», вжите в тексті статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі F Європейська конвенція), підлягає автономному тлумаченню (пункт 81 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 08 червня 1976 року («Engel and others v. The Netherlands»). В цьому рішенні Європейський суд вперше вказав на принцип автономного тлумачення поняття «обвинувачення», сформулювавши критерії, які мають бути проаналізовані при вирішенні цього питання (тест Енгеля).

Так, визначення того, чи можна висунуте особі обвинувачення, яке національним законом віднесено до сфери дисциплінарних або адміністративних проступків, вважати кримінальним в розумінні статті 6 Європейської конвенції слід здійснювати за таким критеріями: чи визнається діяння злочином в національному законі, чи поширюється норма закону, якою встановлена відповідальність за таке діяння, на невизначене коло осіб, а також застосувати критерій правових наслідків, тобто оцінити форму та тяжкість правових наслідків в разі вчинення такого діяння.

У своїй практиці, в тому числі у справах «Швидка проти України» (рішення від 30 жовтня 2014 року) та «Гурепка проти України» (рішення від 06 вересня 2005 року) Європейський суд розглядав обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення на предмет дотримання гарантій статті 6 Європейської конвенції.

З урахування викладеного, а також того, що обвинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП за колом осіб та за ступенем тяжкості покарання, яке загрожує особі в разі визнання її винною, може розглядатися як кримінальне в розумінні Європейської конвенції, суд перевіряє процедуру притягнення особи до відповідальності на предмет дотримання гарантій статті 6.

Так, частиною 2 зазначеної статті Європейської конвенції, зокрема, гарантовано, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

При цьому, процедура дослідження доказів та їх оцінка відноситься на розсуд національних судових установ, які мають керуватися принципами, закладеними в національному законодавстві.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи долучені до протоколу докази щодо їх достовірності, належності, достатності та узгодженості між собою, суд перевіряє, чи була дотримана встановлена законом процедура їх отримання, тобто чи були дотримані процесуальні гарантії прав особи, які б унеможливлювали свавілля з боку держави, поза розумним сумнівом.

Відповідно до пункту 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спFяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровFя України 09 листопада 2015 року F1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за F1413/27858, огляду на стан спFяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі F поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спFяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спFяніння, відповідно до пункту 3 Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 Інструкції визначено порядок проходження огляду на стан спFяніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоровFя (у сільській місцевості за відсутності лікаря F фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спFяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровFя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункт 7 Інструкції).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на місці, від чого він відмовився, а тому суд перевіряє, чи було дотримано процедуру проходження огляду, передбачену законом в разі відмови особи від проходження тесту на місці.

Пунктом 9 Розділу 2 Інструкції визначено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровFя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровFя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Огляд у закладах охорони здоровFя щодо виявлення стану спFяніння проводиться лікарем закладу охорони здоровFя (у сільській місцевості за відсутності лікаря F фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану спFяніння в обстежуваної особи (пункти 3, 4 Розділу 3 Інструкції).

Згідно з пунктом 9 Розділу 3 Інструкції, використання в закладах охорони здоровFя для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спFяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі F висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спFяніння), видається на підставі акта медичного огляду (пункт 16 Інструкції).

Форма висновку викладена у додатку 4 до Інструкції і має містити, зокрема, дату його складення.

В порушення вимог зазначеного нормативно-правового акту, під час огляду ОСОБА_1 був використаний інший бланк висновку, а сам він не містить дати його складення.

З відео також вбачається, що в порушення вимог Інструкції, огляд був проведений медичною сестрою, а висновок складений лікарем за вказівкою представників патрульної поліції.

Суд також звертає увагу на ту обставину, що під час проведення огляду особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, медична сестра використала мундштук, який не був запечатаний, а був заздалегідь приготовлений, що викликає обґрунтовані сумніви в результатах дослідження.

Також, суд звернув увагу на ту обставину, що до того, як ОСОБА_1 було доставлено до кабінету лікаря, там вже перебував співробітник патрульної поліції.

Використовуючи принцип доведення поза розумним сумнівом, а також закладений в кримінальному праві принцип тлумачення усіх сумнівів на користь обвинуваченого, суд дійшов висновку про недоведеність події правопорушення та вини ОСОБА_1 у його вчиненні належними, допустимими і достатніми доказами.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить, зокрема, постанову про закриття справи.

З урахуванням викладеного, вважаю, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у звFязку із недоведеністю події адміністративного правопорушення та вини ОСОБА_1 у його вчиненні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283-285, 294 КУпАП, F

П О С Т А Н О В И Л А :

Справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП F закрити за недоведеністю події правопорушення та вини ОСОБА_1 у його вчиненні.

Постанову протягом десяти днів з дня винесення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області особою, щодо якої її винесено, або її захисником.

Суддя: