П О С Т А Н О В А

іменем України

"26" липня 2019 р. Справа153/1081/19

Провадження3/153/463/19-п

Код суду: 231

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Дзерин М.М. розглянувши матеріали справи, які надійшли від заступника начальника Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №033840 від 09 липня 2019 року, ОСОБА_1 09 липня 2019 року о 02 год. 30 хв. по вул.Виноградній в м. Ямпіль, Вінницької області керував транспортним засобом ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Надав суду пояснення з приводу складеного протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП зі змісту якого встановлено наступне: ОСОБА_1 своєї вини не визнає, вважає, що поліцейський порушив визначений порядок та процедуру проходження огляду на стан сп`яніння. На підтвердження факту керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння до протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ №033840 від 09.07.2019 року надано відеозапис, результати алкотестера «Драгер», акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапорт, схему місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 . В той же час, у супереч вище зазначеному, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №033840 від 09.07.2019 вказано, що до протоколу додаються: результат алкотестера Драгер, пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та іншою рукою та іншим чорнилом дописано «відео».

Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015р. та Порядку № 1103 від 17.12.2008 р. огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки ТЗ із застосуванням технічних засобів в присутності двох свідків. Результати огляду, проведеного поліцейським зазначаються в акті огляду. І лише у разі відмови водія ТЗ від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ або його незгода з результатами огляду, то такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Поліцейський вказаних вимог закону не дотримався. На місці зупинки ТЗ огляд проводився за допомогою алкотестера «Драгер», однак, як видно із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у графі «З результатами згоден» відсутній його підпис, що підтверджує факт незгоди останнього із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім того, у відповідності із ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Згідно ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що працівник поліції пропонував йому проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Викладене свідчить, що огляд на стан алкогольного сп`яніння здійснено з порушенням вимог законодавства, що в свою чергу свідчить про те, що результати такого огляду у розумінні ч.5 ст. 266 КУпАП є недійсними, а тому протокол про адміністративне правопорушення не може вважатись доказом його винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Вищевикладені обставини свідчать про відсутність події та складу адміністративного правопорушення в його діях за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому просить суд провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Виходячи зі змісту ст.7, 254, 279КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Дослідивши надані матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №033840 від 09 липня 2019 року,рапорт, схему місця ДТП, письмові пояснення, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 09.07.2019 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів,з якого видно, що у графі «З результатами згоден» відсутній підпис ОСОБА_1 , що підтверджує факт незгоди останнього із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, приходжу до наступних висновків:

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП поліцейський не звільняється від обов`язку дотримуватись відповідного алгоритму дій (процедури) при проведенні огляду та оформленні його результатів, в тому числі фіксування відмови від проходження огляду водієм.

У своїх діях поліцейський керується зокрема Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затв. Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735 (далі Інструкція №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008р. (далі Порядок), та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015р. ( далі Інструкція № 1395).

Протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону не може вважатись належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення та братись судом до уваги.

Окрім викладеного, поліцейський взагалі усунувся від виконання вимог ст.266 КУпАП, вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, (затв. спільним Наказом МОЗ та МВС № 1452/735 від 09.11.2015р.) та вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008р.)

Так, згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015р. та Порядку № 1103 від 17.12.2008 р. огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки ТЗ із застосуванням технічних засобів в присутності двох свідків. Результати огляду, проведеного поліцейським зазначаються в акті огляду.

І лише у разі відмови водія ТЗ від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ або його незгода з результатами огляду, то такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Працівником поліції вказаних вимог закону не дотримався. На місці зупинки ТЗ огляд проводився за допомогою алкотестера «Драгер», однак, як видно із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у графі «З результатами згоден» відсутній підпис ОСОБА_1 , що підтверджує факт незгоди останнього із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності із п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно п.7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року, поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Окрім того, у відповідності із ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим.

Згідно ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Матеріали справи не містять доказів того, що працівник поліції пропонував ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Окрім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №033840 від 09 липня 2019 року в графі до протоколу додаються вказно "відео", однак в матеріалах справи відсутній відеозапис.

Дані обставини вказують на те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 здійснено з порушенням вимог законодавства, що в свою чергу свідчить про те, що результати такого огляду у розумінні ч.5 ст.266 КУпАП є недійсними, а тому протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може вважатись доказом його винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що працівником поліції не дотримано вимог п.6,7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року, а також вимог п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015. І, відповідно, зібрані докази не можуть вважатися допустимими доказами, оскільки зібрані із порушенням вимог чинного законодавства.

За змістом ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Згідно з пунктом 1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. А тому, провадження у справі необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 221, 247, 276, 277, 278-280, 283-286, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Суддя: М.М. Дзерин