КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/815/2019
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 лютого 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суддіОболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп.

Як встановлено постановою судді, 27 жовтня 2018 року, близько 14 год. 18 хв., по пр. Героїв Сталінграду, 48, в м. Києві, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений процесуальний строк для оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 218 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Скасувати постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього та закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова підлягає скасування у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, як зазначає апелянт, у протоколі він не зазначав, що відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, а суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб він має пройти на вимогу поліцейського.

Крім того, як вказує апелянт, йому не зрозумілим є обвинувачення, адже воно складається з двох частин: 1) керував з ознаками наркотичного сп`яніння; 2) відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (якого саме не визначено), і таким чином, стає незрозумілим, в чому саме обвинувачується водій: керуванні з ознаками наркотичного сп`яніння чи відмові від проходження огляду (невідомо якого), і таке невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє його права на захист, оскільки особа має право знати, в чому саме її звинувачують.

Також апелянт зазначає про те, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом його вини, оскільки у протоколі суть порушення сформульована незрозуміло та не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також не зазначено те, що водій відмовився від проходження такого огляду, і не вказано, що водій відмовився і від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, що не зазначено також і в поясненнях свідків.

Вказує апелянт і на те, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить, на думку апелянта, про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, а також зазначає про те, що його не відсторонили від керування, що у своїй сукупності, як вважає апелянт, свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП, проте, суд першої інстанції, не звернув на зазначені обставини уваги та не врахував їх при винесенні оскаржуваної постанови.

Крім того, апелянт вказує на показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які, на його думку, не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів, оскільки, у своїх письмових поясненнях свідки вказують, що « ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та у їхній присутності відмовився від проходження тесту на стан наркотичного сп`яніння та від підпису матеріалів», однак, як зазначає апелянт, вказані особи, жодним чином не мали змоги бути свідками керування апелянтом автомобіля, оскільки працівники поліції їх зупинити тільки під час складання протоколу, тобто в той час, коли апелянт фізично не міг керувати транспортним засобом.

Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 письмово повідомили, що він (апелянт) відмовився від підпису матеріалів, що прямо спростовується протоколом про адміністративне правопорушення, в якому міститься його підпис.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження, то як вказує апелянт, він не отримував постанову суду від 21.12.2018, так як на той час постанова не була виготовлена у повному обсязі та не була надана апелянту, а з текстом цієї постанови він ознайомився лише 08 січня 2019 року у ЄДРСР у зв`язку з чим, як вважає апелянт, строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції ним пропущено з поважних причин.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності на підтримку поданої ним апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що задоволенню підлягає лише клопотання про поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, оскільки, враховуючи обставини, наведені в апеляційній скарзі, цей строк було пропущено з поважних причин.

Що ж стосується самої апеляційної скарги, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП була встановлена не тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 27 жовтня 2018 року серії БД № 189191, який було складено щодо ОСОБА_1 за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, а й на підставі наявних у справі письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Більш того, з метою перевірки доводів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника Управління патрульної поліції у м. Києві, який здійснював оформлення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 , з якого чітко вбачається, що останній дійсно у присутності двох свідків відмовився на вимогу поліцейського, пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичногосп'яніння в закладі охорони здоров`я.

З урахуванням вищенаведеного доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що йому було незрозумілим обвинувачення через невірне і нечітке формулювання суті правопорушення, що позбавило його права на захист, а також, що поліцейським було порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються наявними у справі доказами, які були оцінені суддею відповідно до вимог ст. 252 КУпАП на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Що ж стосується інших доводів скарги, у тому числі щодо незаконності дій поліцейського та наявних у справі доказів, зокрема пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , то вони також не можуть бути визнані обґрунтованими та такими, що спростовують законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови.

У зв`язку з цим, доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не можуть бути визнані такими, що відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, а відтак служити підставами для скасування постанови судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає необхідним, за наслідками її розгляду, прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Майбоженко А.М.