ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2146/19 Номер провадження 33/814/768/19Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю. А. Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Маліченко В.В., з участю: секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 червня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 червня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, РНОКПП - НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 384,20 грн.

Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 не сплачував аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за 6 місяців.

Не погодившись з вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить її скасувати та направити справу на новий розгляд.

З рішенням районного суду не погоджується, так як останнє прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому рішення не відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що йому не було відомо про судові засіданні та постанову суду. Частина боргу по сплаті аліментів була сплачена 17 травня 2019 року, а тому винесення постанови судом першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальної від 20 червня 2019 року є безпідставною, оскільки сума заборгованості на яку посилався суд була менша 6 місячної заборгованості. Зазначив, що судом не взято до уваги його складний матеріальний стан.

Заслухавши пояснення апелянта на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 21 ч. 2 ст. 255 КУпАП державні виконавці складають протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 183-1, 188-13 КУпАП.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Ч. 1 ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області перебуває виконавче провадження № 32453113 від 04 травня 2012 року з примусового виконання виконавчого листа №1618/1027 від 19 березня 2012 року виданого Лубенським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімуму, до досягнення повноліття, починаючи стягнення з 29 лютого 2012 року.

17 травня 2019 державним виконавцем Лубенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області - Селюк Світланою Григорівною, складено протокол про адміністративне правопорушення №9 стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 183-1 КУпАП.

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 01 травня 2019 року загальний розмір заборгованості складає 62 907, 83 грн. (т.1, а.с. 8). З 29 лютого 2012 року по 28 лютого 2019 року ОСОБА_1 має заборгованість перед ОСОБА_2 в розмірі 43 695, 83 грн. Починаючи з 01 березня 2019 року по 30 квітня 2019 року має заборгованість в розмірі 19 212 грн, тобто за вказаний період він не здійснював жодних виплат по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 .

Тобто на час складання державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській протоколу про адміністративне правопорушення № 9 у ОСОБА_2 була наявна заборгованість по сплаті аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, за що встановлена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 183-1 КУпАП.

З урахуванням вищевикладеного, при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції повно та всебічно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи, досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП.

Доводи апелянта стосовно того, що державним виконавцем та судом першої інстанції не взято до уваги, що закон №2234 -VІІІ «Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» в частині запровадження статті 183-1 КУпАП» набрав чинності лише 06 лютого 2018 року є безпідставним, оскільки виконавцем надано помісячний розрахунок по заборгованості з березня 2018 року по квітень 2019 року, тобто з моменту набрання законної сили зазначених змін.

Відносно доводу про неналежне повідомлення його щодо судового засідання судом першої інстанції є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 викликався в судове засідання на 20 червня 2019 року, але конверт було повернуто відправнику, а у рекомендованому листі було проставлено відмітка про відсутність адресата за адресою місця проживання: АДРЕСА_2 (т.1, а.с.11,) .

Таким чином, при повідомленні про місце і час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не отримала повістки оскільки будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить його підпис в протоколі про адміністративне правопорушення, свідомо не надав достовірної адреси свого проживання (т.1, а.с.2).

Не зважаючи на це, ОСОБА_1 не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, що свідчить про затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу на приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Тим більше, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУ.

Тому місцевий суд метою дотримання строку розгляду адміністративної справи, визначеного ст. 38 КУпАП, з урахуванням вимог ст. 268 КупАП , провів розгляд справи за відсутності правопорушника. Отже доводи апелянта про не отримання судової повістки є безпідставними.

Доводи стосовно складного матеріального становища не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, тому є безпідставними.

ОСОБА_1 дії державного виконавця не оскаржував, квитанції про сплату аліментів на утримання дитини суду надав, однак даною сплатою, ним не спростовано наявність заборгованості по сплаті аліментів з 06 лютого 2018 року, тобто з моменту набрання Законом України № 2234-VІІІ чинності.

Інші доводи апеляційної скарги, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказані, й під час перевірки справи в апеляційному суді не встановлені.

Враховуючи, що одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання, та враховуючи, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП, призначив адміністративне стягнення в межах мінімальної санкції вказаної статті, що відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.

З врахуванням викладеного, за наслідками апеляційного перегляду справи, апеляційним судом не встановлено підстав для скасування або зміни постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 червня 2019 року.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а

постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 червня 2019 року- без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Маліченко