Справа №: 310/4557/19
3/310/1283/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 липня 2019 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Стручкова Л.І., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Донецьк, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , фізична особа-підприємець,

за ч.1 ст.163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з актом про результати документальної планової виїзної перевірки №279/08-01-13-05/ від 26.04.2019 року ФОП ОСОБА_1 , надав звіти за формою 1-ДФ за ІІІ та ІV квартали 2016 року, І, ІІ, ІІІ, ІV квартали 2017 року з не відображеними нарахуванням та виплатою доходу та податку на доходи фізичних осіб за ознакою 101 «Дохід у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту)» по громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , надав звіт за формою 1-ДФ за ІV квартал 2017 року з недостовірними відомостями, чим порушив п.п.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49, п.51.1 ст.51, п.п.б п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, п.1.2, п.3.2., п.3.3., п.3.4, п.3.5 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, сум утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 року №1020, та Наказа Міндоходів України від 21.01.2014 року №49 «Про затвердження форми податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» (форма 1ДФ), відповідальність за що передбачена ч.1 ст.163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Також надав письмові пояснення в яких зазначив, що в порушення вимог ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення фактично не зазначено об`єктивної сторони правопорушення, яка б відповідала диспозиції ст.163-4 ч.1 КУпАП. У протоколі не вказано, які саме недостовірні відомості зазначені в наданих звітах за формою 1-ДФ за ІV квартал 2017 року, в чому полягає така недостовірність. Адміністративні матеріали не містять копій письмових доказів, які дали підстави для суджень про недостовірність, у той час, як він стверджує, що наданий звіт не містить недостовірностей. До того ж ч.1 ст.163-4 КУпАП взагалі не встановлює відповідальність за надання звітів з недостовірними відомостями. Твердження податкового органу про здійснення виплат заробітної плати ОСОБА_5 , Кубраку, Машині, є припущенням, як щодо самого факту виплат, так і щодо їх розміру. За відсутності виплат у певних розмірах відсутній об`єкт оподаткування податком з доходів фізичних осіб у спірних правовідносинах. За викладених обставин обов`язок подавати у строки встановлені ПКУ податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, сум утриманого з них податку у нього відсутній. Не погоджуючись з прийняти на підставі акту перевірки №279/08-01-13-05/ від 26.04.2019 року рішеннями, він оскаржив в адміністративному порядку податкові повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій до ДФС України. На даний час процедура адміністративного оскарження не закінчена, отже грошові зобов`язання, нарахування яких обумовлено висновками акту перевірки та акт перевірки є неузгодженими. Тому про наявність порушення можливо стверджувати лише після набрання сили рішенням в справі про оскарження податкових повідомлень-рішень, які можуть бути прийняті за вказаними в протоколі порушеннями. Просить закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст.252 КУпАП, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Диспозиція ч.1 ст.163-4 КУпАП, встановлює адміністративну відповідальність за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

З диспозиції зазначеної статті випливає, що вона носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за вчинення ряду окремих незаконних діянь, які врегульовані законодавством України.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, фактів, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Окрім того, відповідно до ст.14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Таким чином, при зазначенні в протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення щодо посадової особи необхідно вказувати не лише факт порушення, але зазначати і його наслідки, а також, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.

Однак, з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та з наявних матеріалів справи не вбачається та не встановлено при розгляді справи в суді, які саме дії або бездіяльність вчинені останнім та в чому полягає його вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.163-4 КУпАП. Особа, що складала протокол, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини вчинення саме ОСОБА_1 правопорушення, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають) з посиланням на норму спеціального Закону.

Всупереч вимогам ч.1 ст.256 КУпАП у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення посилання на порушення певних норм Податкового кодексу України не розкриває суті конкретного порушення, яке ставиться у вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. В протоколі не вказано, які саме недостовірні відомості зазначені в звіті за ІV квартал 2017 року, з протоколу не зрозуміло, що мала на увазі посадова особа, яка складала протокол, вказуючи про неповний обсяг відомостей, зазначених у звіті.

Крім того, відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно ст.252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Разом з тим, відповідно до положень ст.56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Положеннями п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України, платнику податків надано право на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

До своїх письмових пояснень ОСОБА_1 додав копії двох скарг від 02.06.2019 року, поданих до Державної фіскальної служби України, згідно яких особа, відносно якої складено адміністративний протокол, оскаржила податкові повідомлення-рішення від 06.05.2019 року №, №, №, №, №, №, а також вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій. На час розгляду справи вказані скарги не розглянуті.

Отже, на даний час податкові зобов`язання є неузгодженими, тобто акт контролюючих органів в розумінні положень ст.56 Податкового кодексу України є неузгодженим, а тому і не можливо прийти до переконливого висновку про винуватість особи в порушенні порядку ведення податкового обліку.

Враховуючи викладене, за відсутності переконливих доказів про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП, суддя приходить до висновку, що вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на даний час не доведена.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В розумінні ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що адміністративне стягнення не може бути накладене, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір стягується у разі накладання адміністративного стягнення. Враховуючи, що при закритті провадження у справі адміністративне стягнення не накладається, судовий збір з ОСОБА_1 стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.163-4, 213, 221, 247, 251, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.164 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду Л.І. Стручкова