КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1982/2019 Суддя у І-й інст.: Усатова І.А.
Категорія: ч.1 ст.483 МК України Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , громадянки Грузії, директора фірми ООО «999», яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 483 МК України, за апеляційною скаргою захисника Гички Н.Б. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України (далі - МК України), та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 249 194 грн. 38 коп. з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме: колісних пар залізничних вагонів № № 782176, 25708, 54269, 566445, 87722, 105470, 19028, 290634, 73208396.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп. на користь держави.

Дійшовши висновку про наявність в діях директора фірми ООО «999» Грузія, ОСОБА_1 ознак порушення митних правил, передбачених ч. 1 статті 483 МК України «Переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю» шляхом подання органам доходів і зборів як підстави для переміщення документів, що містять неправдиві дані щодо країни походження, найменування (ідентифікаційних ознак) товарів, їх маркування та номерів, суд 1-ї інстанції послався на протокол про порушення митних правил № 0036/10000/19 про від 10.01.2019, згідно якого в зоні діяльності Харківської митниці ДФС на митну територію України з Грузії 30.12.2018 автомобільним транспортом надійшов вантаж, а саме: «Частини до залізничних вагонів: Колісні пари вантажних вагонів типу РУ1 та РУ1Ш, що були в експлуатації під вантажними вагонами, штамповані стальні, виготовлені згідно з ГОСТ 4835-2013 "Колісні пари залізничних вагонів" 16 шт.» на підставі товаросупровідних документів: зовнішньоекономічного контракту № 1 від 21.11.2018, CMR № 492354 від 24.12.2018, рахунку-фактури (інвойсу) № 1 від 23.11.2018, сертифікату про походження товару форми СТ-1 № 68 від 25.12.2018.

Відправником товару є фірма ООО «999» Район Харагаули, село Сагандзиле, дом 2, к 34. Грузія, а отримувачем товару - ТзОВ «УВК» (80381, Львівська обл., Жовківський р-н, м. Дубляни, вул. Данила Галицького, буд. 158). Вищевказаний товар доставлено в зону діяльності Київської міської митниці ДФС, ВМО № 1 м/п «Східний», м. Київ, вул. Довбуша, 22.

З метою проведення митного оформлення товару агентом з митного оформлення ТОВ «Гренада 4» громадянкою України ОСОБА_3 , 03.01.2019 було подано електронну митну декларацію типу ІМ-40-ДЕ№ UA100070/2019/228119.

Під час проведення митного огляду товару посадовою особою органу доходів і зборів встановлено, що ідентифікаційні ознаки товару «Частини до залізничних вагонів: Колісні пари вантажних вагонів типу РУ1 та РУ1Ш, що були в експлуатації під вантажними вагонами, штамповані стальні, виготовлені згідно з ГОСТ 4835-2013 «Колісні пари залізничних вагонів.» - 16 шт. не відповідають даним, зазначеним відправником товару в товаросупровідних документах.

Так, по 7 (семи) колісним парам має місце переміщення через митний кордон України товарів за документами, що містять неправдиві дані щодо країни походження товару, оскільки в сертифікаті про походження товару форми СТ 1 від 25.12.2018 № 68 зазначено, що дані колісні пари виготовлені в Україні підприємством ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат».

Крім того, у постанові зазначена невідповідність в серійному номері колісної пари № 290624, коли фактично наявне маркування № 290634.

Вартість предмету правопорушення, згідно курсу НБУ на момент перетину митного кордону України (30.12.2018) становить 249 194,38 грн.

В апеляційній скарзі захисник Гичка Н.Б. просить скасувати постанову суду 1-ї інстанції, як незаконну, необґрунтовану, постановлену у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов хибного висновку про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки в матеріалах справи відсутні як картка обліку, так і витяг з Реєстру осіб, які здійснюють операції з товарами, які б давали підстави стверджувати, що ООО «999» перебуває на обліку в органах доходів і зборів, а отже є суб`єктом декларування.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, чи ООО «999» уповноважувало ТОВ «Гренада 4» в особі агента з митного оформлення ОСОБА_4 у будь-який спосіб, передбачений законодавством, на здійснення дій щодо митного оформлення товару, його переміщення через митний кордон України чи декларування.

Також вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 вносила помилкові дані в інвойс, що саме вона надавала документи та мала умисел порушити митні правила, передбачені чинним законодавством, з огляду на що відомості в протоколі про порушення митних правил не відповідають дійсності.

Зазначає, що судом 1-ї інстанції не враховано, що дані, зазначені в Інвойсі № 1 від 23.11.2018 та Специфікації до Інвойсу № 1 від 23.11.2018 згідно договору купівлі-продажу № 1 від 21.11.2018, надані ООО «999» під час передачі товару, співпадають з кодами та тавро заводів виробників, які були виявлені органом доходів та зборів під час проведення митного огляду.

Крім того, заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи його тим, що при оформленні тексту першої апеляційної скарги, (яка подана у встановлений законом строк) нею, як представником ОСОБА_1, було допущено технічну помилку, що й призвело до неясності в формулюванні стосовно особи, яка подає апеляційну скаргу, у зв`язку з чим апеляційну скаргу було повернуто їй постановою Київського апеляційного суду від 25.03.2019.

Також зазначає про те, що протокол про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України складено з порушенням вимог ст. ст. 494, 498 МК України.

Враховуючи те, що апеляційна скарга захисника Гички Н.Б. в інтересах ОСОБА_1 постановою Київського апеляційного суду 25.03.2019 повернута особі, яка її подала у зв`язку з відсутністю підпису ОСОБА_1 як апелянта, і вперше була подана вчасно, вважаю, що пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги адвоката Гички Н.Б., то вони заслуговують на увагу, а отже підлягають задоволенню.

Так, відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 8 МК України принципами здійснення державної митної справи є законність та презумпція невинуватості.

Згідно положень ст. 486 Митного кодексу України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил та запобігання таким порушенням.

Статтею 483 МК України передбачена адміністративна відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

За змістом даної норми, переміщення предметів із приховуванням від митного контролю може здійснюватись у т.ч. шляхом подання до органу доходів і зборів, як підстави для їх переміщення, документів, які містять неправдиві відомості щодо країни походження, найменування (ідентифікаційних ознак) товарів, їх маркування та номерів.

Відповідно до статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Таким чином, закон зобов`язує при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності, встановити суб`єкт правопорушення та його суб`єктивну сторону (вина), об`єкт правопорушення та його об`єктивну сторону із`ясувати інші обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Відповідно до ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Заявлення таких відомостей здійснюється за встановленою законом формою в ході процедури декларування. Повноваження з декларування товарів має декларант, яким самостійно здійснюється декларування або від імені якого здійснюється декларування (п.8 ч.1 ст.4 МК України).

За приписами ч. 5 ст. 265 МК України, декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

Однак, даних про те, що ОСОБА_1 самостійно декларувала товар або як директор ООО «999» довірила митне оформлення товару іншій особі, в матеріалах справи немає.

Згідно ч.2 ст.265 МК України, декларантами можуть бути тільки резиденти, за виключенням, «зазначеним» у цій частині, до яких ОСОБА_1 не відноситься.

Відповідно до ч. 3 ст. 265 МК України, підприємства можуть бути декларантами за умови перебування їх на обліку в органах доходів і зборів України, однак даних про таке щодо ОСОБА_1 суду не надано і в матеріалах справи вони відсутні.

Таким чином вказане доводить те, що ОСОБА_1 особисто не була декларантом і не уповноважувала агента з митного оформлення ТОВ «Гренада 4» ОСОБА_3 на здійснення дій декларанта від свого імені або від імені ООО «999», а отже і не могла подати до митного органу, як підстави для переміщення товарів через митний кордон України, документи, що містять неправдиві відомості, а крім того, докази на вчинення будь-яких дій, які б свідчили про наявність умислу в діях ОСОБА_1 на переміщення товарів з приховуванням від митного контролю, в матеріалах справи відсутні.

Навпаки, як вбачається з матеріалів справи, 21.11.2018 між ООО «999» (Продавець) та ТОВ «УВК» (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу № 1 (а.с. 12-13), відповідно до п. 1.1 Розділу 1 якого Продавець зобов`язаний передати у власність Покупця (поставити), а Покупець зобов`язаний прийняти та оплатити товар відповідно до Специфікації до Договору.

Згідно з п. 4.1. Розділу 4 Договору, сторони визначили базисні умови поставки товару FCA - склад Продавця згідно з ІНКОТЕРМС 2010 автотранспортом Покупця. Момент переходу ризиків від Продавця до Покупця визначається відповідно до умов FCA - місто відвантаження при поставці автомобільним транспортом.

Термін FCA (Free Carrier) "франко-перевізник" визначає, що Продавець вважається таким, що виконав своє зобов`язання по поставці товару, виконавши всі експортні операції, забезпечивши вивезення вантажу з території держави, з моменту передачі його в розпорядження в обумовленому пункті.

При цьому, правила позбавляють Продавця обов`язку забезпечувати будь-які формальності при імпорті вантажу, а також оплачувати імпортні мита.

Наявна в матеріалах справи міжнародна товарно-транспортна накладна CMR №492354 від 24.12.2018 (а. с. 10) графа 4 є підтвердженням того, що товар був завантажений у м. Руставі, Грузія на транспортний засіб, номер державної реєстрації якого НОМЕР_1.

Таким чином, на виконання умов поставки згідно Договору купівлі-продажу № 1 від 21.11.2018 в м. Руставі Продавець передав товар перевізнику, якого вказав Покупець .

На цьому будь-які дії працівників підприємства ТОВ "999" по відношенню до товару, що ввозиться на митну територію України, завершилися.

Отже, оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки порушення митних правил, передбачених ст. 483 МК України.

Крім того, протокол про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України, не можна вважати таким, що був складений з дотриманням вимог ст. ст. 494, 498 МК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі того, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 483 МК України, постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, а апеляційна скарга адвоката Гички Н.Б. - задоволенню.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Київського апеляційного суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити адвокату Гичці Н.Б. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Гички Н.Б. задовольнити

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України скасувати та постановити нову постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України закрити за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Т.М. Юденко