Справа № 161/7090/19 Провадження №33/802/524/19 Головуючий у 1 інстанції:Пахолюк А.М.
Категорія:ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі судді - Гапончука В.В.,

за участю особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.06.2019 року при притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючого

за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та, за правилами ст.36 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 22 квітня 2019 року о 05 год. 44 хв., по пр.Відродження, 34, що у м. Луцьку, в порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України, керував автомобілем марки «Опель Астра» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння та, в порушення вимог п.12.1 ПДР України, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду (електроопору), що призвело до механічних ушкоджень транспортного засобу. Вказаним діями вчинив адміністративні правопорушення передбачені ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення; викликати в якості свідка ОСОБА_2

Заперечує керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що він не керував автомобілем, а лише стояв поруч по приїзду поліцейських.

Стверджує, що місцевим судом не враховано пояснення свідка ОСОБА_2 , який, зі слів апелянта, перебував за кермом його автомобіля.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , який скаргу та просив постанову місцевого суду скасувати, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.7 КпАП України провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, а також враховуючи закінчення строків притягнення особи до відповідальності, суд вважає, що слід вирішити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно положень статтей 245, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону при розгляді справи місцевий суд дотримався у повному обсязі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тобто у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу повністю стверджується доказами, які містяться в матеріалах справи у їх сукупності.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №344652 від 22.04.2019 року о 05 год. 44 хв., ОСОБА_1 , в порушення вимог п.12.1 ПДР України - не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду (електроопору), що призвело до механічних ушкоджень транспортного засобу(а.с.3-4).

Дана обставина підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , даними під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції, які вказали, що отримавши повідомлення про ДТП та, прибувши на місце події за адресою вул. Відродження, 34 м . Луцька, виявили автомобіль марки «Опель Астра» біля якого стояв чоловік у нетверезому стані. При цьому керування транспортним засобом заперечив, однак по дорозі до ВОНД для освідування повідомив, що саме він - ОСОБА_1 був за кермом вказаного автомобіля (а.с.21-24).

Відповідно до схеми місця ДТП, зафіксовано місце розташування транспортного засобу - учасника аварії (а.с.5).

Рапортом поліцейського роти №4 БУПП у Волинській області ДПП рядового поліції ОСОБА_3. стверджується факт вчинення ОСОБА_1 ДТП без потерпілих (а.с.10).

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Твердження ОСОБА_1 щодо відсутності доказів, які б слугували причиною притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП спростовуються вищевказаними доказами та сприймаються судом як спосіб уникнення правопорушником адміністративної відповідальності.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто у керуванні транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 «а» ПДР України встановлена заборона на керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №319654 від 22.04.2019 року вбачається, що о 05 год. 44 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Опель Астра», номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у лікаря-нарколога ВОНД (а.с.1-2).

Висновком результатів медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння від 22.04.2019 року, складеного лікарем наркологом ВОНД, доводиться факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння на момент затримання та доставлення до медичного закладу (а.с.8).

Згідно протоколу про адміністративне затримання від 22.04.2019 року ОСОБА_1 було затримано для складення протоколу про адміністративне порушення за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки останній, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та створення ДТП, свою причетність до керування автомобілем заперечував, від підпису та отримання копії протоколу - відмовився (а.с.7).

Відповідно до відеозапису з нагрудного відеореєстратора інспекторів поліції від 22.04.2019 року з відображенням подій, які мали місце до та під час складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 вбачається, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння та заперечував керування транспортним засобом (а.с.13-робоча копія диску з бодікамери).

Згідно довідки УПП У Волинській області від 22.04.2019 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 не має повторності вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП (а.с.6).

Відповідно до копії витягу із бази «Армор», ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у 2018 році (а.с.11).

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Суд вважає, що показання, надані свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких вони ретельно в деталях описали події, які мали місце 22.04.2019р. є чіткими, послідовними, такими, що відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються іншими зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами. Такі показання суд вважає належними, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та підтверджуються сукупністю зібраних у справі доказів.

Суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_2 , оскільки він є товаришем порушника, тому його свідчення дані з метою уникнення адміністративної відповідальності ОСОБА_1

Окрім того, ОСОБА_1 при супроводі його до ВОНД для проведення огляду визнав, що саме він перебував за кермом автомобіля.

Твердження апелянта щодо порушення місцевим судом при розгляді справи його права на захист не знайшло свого підтвердження при перегляді справи в апеляційній інстанції.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи у Луцькому міськрайонному суді Волинської області ще під час складення відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення (а.с.1-4).

В подальшому, Луцьким міськрайонним судом Волинської області судовою повісткою від 26.04.2019 року, направленою на адресу за місцем проживання ОСОБА_1 , яку він вказав при оформленні протоколів про адміністративне правопорушення було повідомлено про призначення справи до судового розгляду (а.с.18). Окрім того, в матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_1 , який своїм підписом засвідчив про ознайомлення із розглядом справи щодо нього на 03.06.2019 року (а.с.17).

Однак ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не подавав.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Тому, доводи апелянта щодо порушення його права на захист в частині розгляду матеріалів про притягнення його до адміністративної відповідальності без його участі сприймаються апеляційним судом лише як спосіб затягування розгляду справи та можливість уникнення правопорушником адміністративної відповідальності.

Судом не встановлено будь-яких порушень вимог КУпАП та Інструкції при складенні адміністративних протоколів за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1

Постанова суду першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23,33 КУпАП.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з підстав, яких просить апелянт у своїй апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

При цьому усі доводи апелянта щодо незаконності рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

А тому, постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 червня 2019 року підлягає залишенню без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук