ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Черкова В.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від Селидівського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає: АДРЕСА_1

- за ст. 51 КУпАП , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 236625 від 02.05.2019 року, ОСОБА_1 02.05.2019 року о 17 годині 15 хвилин, перебуваючи в магазині «АТБ» за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. К. Маркса, таємно викрала з полиці магазину горілку ТМ «Явора» об`ємом 200 мл та дві конфетки ТМ «Своя лінія» Чорнослив», на загальну вартість 81,74 грн., чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 51 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 51 КУпАП до адміністративної відповідальності за крадіжку може бути притягнуто особу, якщо вона здійснила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. При цьому викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Аналізуючи диспозицію вказаної статті, можна зробити висновок, що адміністративна відповідальність настає за вчинення закінченого дрібного викрадення чужого майна.

Нормативне визначення закінченого і незакінченого злочину в поєднанні з фактичними обставинами справи дають підстави дійти висновку, що особа перебувала в торговому залі супермаркету і заволоділа товаром, доступ до якого був вільним, пройшла з ним касову зону, умисно не оплатила його вартість, після чого була зупинена охоронцем супермаркету. Згідно з позицією судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, зазначеної в ухвалі від 24.10.2013 року у справі № 5-40кс13, такі діяння за своїми ознаками не становлять закінченої крадіжки чужого майна, бо винувата особа фактично не мала реальної можливості розпорядитися викраденим на свій розсуд, тобто продати, сховати, подарувати, використати на свої потреби та інше. Якщо такої можливості у винуватої особи не було, то її дії мають розцінюватися як замах на крадіжку і кваліфікуватися за ч. 2 ст. 15 та відповідною частиною ст. 185 КК України.

Із пояснень співробітника охорони магазину «АТБ», що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що 02.05.2019 року ОСОБА_1 взяла з полиці магазину горілку ТМ «Явора» об`ємом 200 мл та дві конфетки ТМ «Своя лінія» Чорнослив», поклала до своєї сумки, пройшла повз касу, не сплатила за товар, але при виході з магазину була затримана співробітником охорони та передана співробітникам поліції.

Як наголошується в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року № 10, злочинне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення, розтрати (ст. 185, 190 та 191 Кримінального кодексу України) потрібно відрізняти від такого адміністративного правопорушення, як дрібне викрадення чужого майна.

Розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення дрібного викрадення чужого майна, визначають лише вартістю цього майна, що виражено в грошовій оцінці. Тобто, саме вартість майна як предмета дрібного викрадення є критерієм його відмежування від кримінально-карного викрадення чужого майна, а відповідальність за санкціями статей КУпАП та ККУ різниться між собою лише елементом об`єктивної сторони, не є оціночним, воно формалізовано в законі, тобто визначено законодавцем за допомогою вартісних критеріїв.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинила саме замах на дрібне викрадення чужого майна.

Системний аналіз Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить про те, що він не містить понять стадій правопорушення (готування, замаху), сама диспозиція ч. 1 ст. 51 КУпАП також не передбачає відповідальності за незакінчені дії. У цей же час цей Кодекс містить низку статей, що передбачають відповідальність за незакінчені дії (наприклад ст. 188 КУпАП), що дає об`єктивні підстави стверджувати про неможливість притягнення особи до відповідальності за скоєння замаху на дрібне таємне викрадення чужого майна, що в свою чергу виключає відповідальність ОСОБА_1 , у зв`язку з чим справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП щодо останньої, слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу цього адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 256, 283 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 51 КУпАП провадженням закрити в зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Скарга на постанову суду до Донецького апеляційного суду може бути подано через Селидівський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя