1Справа № 335/5612/19 3/335/959/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 року м.Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя Апаллонова Ю.В. розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з УПП у м.Запоріжжі ДПП України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працевлаштований, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ОБ №164904 від 11.05.2019 року, ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з порушенням п. 2.9а Правил дорожнього руху України, зокрема, в тому що 11.05.2019 рокe о 02:10 годині в м.Запоріжжі по вул. Соборній, 147 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi Lancer X ДНЗ АР2342 ЕА перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у присутності двох свідків із застосуванням спеціального технічного засобу Аlcotest Drager 6820. Результат позитивний 1,97 проміле.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні представник особи, яка притягується до відповідальності адвокат Харченко Р.В. зазначила, що 11 травня 2019 року близько 01:00 ночі ОСОБА_1 разом зі своїми друзями навідували супермаркет «Сільпо», який розташовано за адресою: 69035, м. Запоріжжя, проспект Соборний 147 (в приміщенні ТЦ «Україна») паралельно вулиці Лермонтово. Після виходу з супермаркету молоді люди сіли в автомобіль, який належить на праві власності ОСОБА_1 та почали помірно споживати алкогольні напої, які попередньо було придбано в супермаркеті. Тобто, автомобіль весь цей час перебував на зупинці біля ТЦ «Сільпо», і ці обставини можуть бути підтвердженні відеозаписом з камер спостереження. З 02:00 ночі 11 травня 2019 року, автомобіль знаходився в нерухомому стані, ОСОБА_1 ним не керував. Після помірного споживання алкогольних напоїв, молоді люди, які перебували в автомобілі, заснули. Близько 04:00 ранку, патрульні Управління патрульної поліції ГУ НП у Запорізькій області почали стукати до авто, з метою розбудити громадян. Після встановлення обставин, ОСОБА_1 повідомив патрульним, що дійсно вживав в салоні авто алкогольні напої з друзями, однак автомобілем не керував, і не мав наміру їм керували. Так, громадяни просто перебували в салоні авто, яке нерухомо стояло на зупинці біля супермаркету. Також, патрульним повідомили, що з 2:00 ночі 11 травня 2019 року автомобілем ніхто не керував і жодних «перепаркувань» чи «переміщень» по стоянці також не здійснював. Оскільки, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, дійсно у той день він вживав алкогольні напої у кафе, однак після цього сів в автомобіль та заснув та спав до тих пір, поки його не розбудили працівники поліції, підстав для притягнення його до відповідальності за ст. 130 КУпАП немає, а доказів про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем в матеріалах справи не має. Також адвокат, з метою встановлення істини у справі самостійно звертався до ТЦ «Сільпо» для того, щоб виявити та оглянути відео з камер спостереження торгового центру, однак такої інформації від ТЦ не отримав.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , кожен окремо, пояснили, що у той день вони здійснювали охорону універмагу та декілька разів виходили на обхід і бачили автомобіль Mitsubishi Lancer, який спочатку стояв біля кафе «Кокос», а потім стояв вже біля магазину «Сільпо», тобто перемістився, однак як рухався і коли рухався цей автомобіль вони не бачили. Також вони бачили патрульних, які приїхали до універмагу за викликом перехожих та були свідками того, як з автомобіля лунала гучна музика, за кермом спав чоловік, якого поліцейські почали будити. Навіть після того, як приїхала поліція, коли вони передивлялися камери відеоспостереження ТЦ «Сільпо» з поліцейськими, на відеозаписах також не було видно руху цього автомобіля і хто їм керував. Особа, яка була за кермом повідомляла поліцейським, що він не керував автомобілем, а спав у ньому, однак поліцейські проігнорували його пояснення.

Заслухавши учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя встановила наступне.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; що передбачено п.2.9а Правил дорожнього руху України.

За змістом ч. 2 та 3 статті 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до зазначеної правової норми прямої дії судом проведена повна та всебічна оцінка зібраних доказів.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 КУпАП ).

Вимоги ст. 266 КУпАП передбачають, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, роз`яснено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів , затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ. Міністерства охорони здоров`я та Міністерства юстиції України N 114/38/15-36-18.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують н увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

При цьому, учасником дорожнього руху відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху є особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. Водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

Протокол та інші матеріали справи, які надійшли до суду, не містять доказів про те, що ОСОБА_1 є таким учасником дорожнього руху, як водій.

Відеозапис від 11.05.2019 року долучений до матеріалів не підтверджує керування ОСОБА_1 транспортним засобом, навпаки, вказаний запис містить у собі уривчасті відео зображення, які в повній мірі не відображають весь хід складення протоколу, відеозапис проведено у темну пору доби, і з відеозапису неможливо з достовірністю стверджувати, що ОСОБА_1 чи буль-хто інший керував транспортним засобом. На вказаному відеозапису взагалі відсутнє зображення автомобіля Мітсубісі Лансер і рух цього автомобіля, відеозапис розпочинається із пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння

На відеозапису взагалі не міститься даних про те, що автомобіль Mitsubishi Lancer рухається чи рухався та видно, що під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 неодноразово повідомляє, що він вживав алкогольні напої, а тому нікуди не їхав, а заснув в автомобілі і спав у ньому. Однак ці пояснення учасників події належної оцінки з боку поліції не отримали.

Більш того, з відеофайла долученого до протоколу встановлено, що сам поліцейській, який проводить огляд на стан сп`яніння на відеозапису повідомляє, що свідки не є свідками того, що ОСОБА_1 керував автомобілем, а є свідками лише проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. А свідки, які зафіксовані на відео також засвідчили, що не бачили, як ОСОБА_1 їздив на автомобілі і просто присутні при процедурі огляду.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які долучені до протоколу не містять вказівку на те, що дійсно ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля ОСОБА_6 , а свідчать про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння та перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння 1,97 проміле та згоду ОСОБА_1 з результатами огляду, які ОСОБА_1 і не спростовує.

Щодо письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , то з урахуванням наданих у судовому засіданні пояснень вказаних осіб, суд зауважує, що в обох письмових поясненнях самими ж свідками закреслено слова «керуючи автомобілем» і у судовому засіданні ці особи зазначили, що факту керування ОСОБА_1 чи будь-ким вони не бачили, у тому числі і на камерах відеоспостереження, а у поясненнях зазначили власні припущення, що автомобіль міг переміщатися кимось із невідомих осіб, які розпивали алкогольні напої в автомобілі.

Допитані у судовому засіданні свідки також не підтвердили обставин перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля і матеріали справи таких доказів не містять.

Судом за клопотання адвоката Харченко Р.В. витребовувався із Центрального офісу «Сільпо» відеозапис з камер спостереження автозупинки біля ТЦ «Сільпо», однак вказаний запис суду так надано і не було, як і не було надано на адвокатські запити. Відео з камер спостереження ТЦ «Сільпо» за 11.05.2019 року долучено до матеріалів справи особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення не було.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, в силу п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року зазначено, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні остаточні дані з доказами об`єктивної сторони правопорушення в діях ОСОБА_1 , в даному випадку відсутній суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, а саме учасник дорожнього руху, який допустив порушення правил дорожнього руху, що керував транспортним засобом, оскільки суд позбавлений можливості збирати самостійно докази і письмові докази зібрані із суттєвими протиріччями і суперечать протоколу, що є вочевидь недостатнім для здійснення переконливих висновків щодо наявності винуватості, є сумнівним, і повинно тлумачитись на користь особи, у відношенні якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме, на користь ОСОБА_1 .

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 , складу (зокрема, суб`єкта та, як наслідок, суб`єктивної сторони та об`єктивної сторони) адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, що обумовлює відсутність події даного адміністративного правопорушення.

Згідно ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.247, ст.ст. 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги в Запорізький апеляційний суд через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Орджонікідзевського

районного суду м. Запоріжжя Ю.В. Апаллонова