ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/362/19 Головуючий в 1-й інстанції - Міщенко Т.М.
Єдиний унікальний №320/2249/19 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 травня 2019 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 травня 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

Як зазначено в постанові, ОСОБА_1 09.03.2019 року о 07 год. 25 хв. в м. Мелітополь по вул. Інтеркультурна, біля будинку 1/5 керував автомобілем ВАЗ 2108 д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (млява мова, почервоніння очей, різкий запах алкоголю з роту, похила хода). Від продуву вимірювального приладу DRAGER ALCOTEST та проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків. Від керування був відсторонений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що в матеріалах адміністративного провадження за ч.1 ст.130 КУпАП відсутні достовірні докази, які б свідчили, про його винуватість у вчиненні даного правопорушення.

Зазначає, що не вживав спиртні напої та був готовий пройти огляд на стан сп`яніння, однак пристрій, який йому було запропоновано, перебував в незадовільному стані, він вже був розкритий та була відсутня захисна оболонка, що свідчило про те, що пристрій був у використанні або він несправний. Він запропонував проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим, на автомобілі співробітників поліції вони направилися до наркологічного відділення, проте, коли вони прибули, співробітники поліції не випускали його з автомобілю, утримували силою в транспортному засобі, не давали можливість зателефонувати близьким та не дали можливість пройти огляд у медичному закладі. Після цього вони склали протокол і поїхали. Вказані обставини свідчать про те, що співробітники поліції, користуючись своїм службовим становищем, впливали на нього, намагаючись отримати хабар за те, щоб вони не складали протокол. Але суд не прийняв до уваги вказані обставини та не надав їм належної оцінки.

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків, а тому незрозуміло, на підставі чого був допитаний свідок ОСОБА_2 і чому його показання у судовому засіданні були прийняті судом до уваги. Таким чином, судом дані протиріччя не усунені, що призвело до неправильних висновків суду.

Разом з цим, ним неодноразово заявлялось клопотання про допит у якості свідка ОСОБА_3 , який у судовому засіданні міг би підтвердити той факт, що працівники поліції незаконно утримували його в патрульному автомобілі і не давали можливість пройти огляд на стан сп`яніння у наркологічному відділенні. Однак, судом першої інстанції йому було відмовлено у допиті вказаного свідка. Зазначені обставини викликають сумніви в неупередженості та безсторонності суду при розгляді вказаної справи. Вищевказані обставини свідчать про те, що суд позбавив його законного права на представлення доказів для встановлення своєї невинуватості у скоєнні даного правопорушення. Більш того, усі інші надані ним докази, суд не врахував при вирішенні справи, а послався лише на показання працівника поліції, що є грубим порушенням.

Крім того зазначає, що з дитинства має деякі дефекти мовлення, які можуть виглядати як ознаки сп`яніння, однак суд також не звернув увагу на вказану обставину.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 провину не визнав та зазначив, що 09.03.2019 року під час керування автомобілем його зупинили співробітники поліції, їм здалося, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, чого насправді не було, та запропонували пройти тест за допомогою спеціального вимірювального приладу DRAGER ALCOTEST. Він побачив, що запропонований пристрій перебував у розкритому вигляді, захисна оболонка вже знята, тому, не довіряючи цьому пристрою, відмовився від проходження тесту. Тоді він зі співробітниками поліції поїхав до наркологічного відділення з метою проходження медичного огляду, однак так його і не пройшов, оскільки співробітники склали протокол про адміністративне правопорушення та уїхали. Про те, що самостійно міг пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння він не був обізнаний. Також, пояснив суду, що спочатку співробітниками поліції помилково склали протокол про адміністративне правопорушення на ім`я його померлого брата ОСОБА_1 , оскільки при ньому було водійське посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_1 . Саме його водійського посвідчення при ньому не було, так як раніше за вчинення адміністративного правопорушення воно було вилучене.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 надав аналогічні показання.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_1 на свій захист спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №380725 від 14 березня 2019 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, його копію отримав, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1); рапортом інспектора поліції Феняк А.В., яким був складений протокол відносно ОСОБА_1 (а.с.3); поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 та інспектора поліції ОСОБА_4 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні інспектор СРПП № 3 Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_4 . пояснив, що ним був зупинений автомобіль ВАЗ 2108 д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , в його діях та зовнішньому вигляді спостерігались ознаки алкогольного сп`яніння: млява мова, почервоніння очей, різкий запах алкоголю з роту, похила хода. Від продуву вимірювального приладу DRAGER ALCOTEST та проходження медичного огляду ОСОБА_1 відмовився в присутності двох понятих. Також, пояснив, що при оформленні первісного протоколу ОСОБА_1 було надано єдиний посвідчувальний особу документ - водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_1 , не пояснивши співробітникам поліції, що дане посвідчення йому не належить.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 09.03.2019 року він керував транспортним засобом та його зупинили співробітники поліції, попросивши побути в якості понятого під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 Засвідчив, що був присутній під час того, як ОСОБА_1 запропонували пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою вимірювального приладу, проте останній від проходження тесту відмовився.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Диспозицією ст.130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Тим більше, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння спростовуються матеріалами справи, а саме показами свідка ОСОБА_2 та інспектора поліції ОСОБА_4 які були допитані в судовому засіданні, повідомленні за відповідальність за ст.384 КК України щодо завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази суд обґрунтовано врахував при розгляді справи.

Його твердження щодо бажання пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, про що він зазначав у протоколі, ще не доводить того факту, що він дійсно приймав до цього відповідні дії, з огляду на встановлені в суді першої інстанції обставини, виходячи у тому числі і з пояснень осіб допитаних судом першої інстанції.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких суттєвих порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №380725 від 14 березня 2019 року відносно ОСОБА_1 , містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, копію його отримав, як зазначено вище, йому роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що він засвідчив особистим підписом. Таким чином, доводи апеляційної скарги про невідповідність протоколу вимогам Закону та порушення працівниками поліції вимог Інструкції при його складанні, є необґрунтованими. У тому числі необґрунтованими є посилання апелянта на відсутність свідків в протоколі, оскільки в судовому засіданні були допитані свідки, підстав сумніватися в достовірності вказаних пояснень не встановлено.

Крім того, зауважень при складанні протоколу від ОСОБА_1 не надійшло, він власноруч розписався в протоколі.

Доводи апелянта, що судом першої інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, у зв`язку з тим, що не був допитаний свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окремо слід зазначити, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 не були заявлені жодні клопотання про допит зазначеного свідка з обґрунтуванням необхідності його виклику, що, на переконання апеляційного суду, вказує на формальність вказаного доводу, як підставу для скасування рішення судді місцевого суду.

Також є безпідставними доводи щодо порушення поліцейськими порядку огляду на стан сп`яніння та незаконність дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки дій працівників поліції, які явно виходять за межі їх повноважень, при апеляційному розгляді не встановлено.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що він має деякі дефекти мовлення, які можуть виглядати як ознаки сп`яніння, апеляційний суд не враховує, оскільки останнім не було надано ніяких підтверджуючих документів, довідок лікарів на підтвердження цих фактів.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт керування транспортним засобом, тобто фактичні обставини справи не оскаржував взагалі.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 травня 2019 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 320/2249/19