Справа № 461/1778/19 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 33/811/492/19 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., з участю ОСОБА_1 та представника Львівської митниці ДФС Зирянова О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 21 березня 2019 року,

встановив:

цією постановою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК Українита накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 35281 гривні 27 копійок та конфіскації в дохід держави товару, вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил №0162/209000/2019 від 11 січня 2019 року: дюбеля будівельні в асортименті в кількості 523 упаковки та 6 комплектів струбцин.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 384 гривні 20 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці ДФС витрати за зберігання вилучених товарів на складі митниці у розмірі 851 гривню 36 копійок.

Згідно постанови судді, 11 січня 2019 року, близько 11 год. 00 хв., в зону митного контролю МАПП «Шегині» Львівської митниці ДФС під керуванням ОСОБА_1 смугою руху «червоний коридор» заїхав транспортний засіб марки "Mercedes-Benz Sprinter 316", реєстраційний номер НОМЕР_1 . Крім водія, в транспортному засобі прямувала громадянка України ОСОБА_2 , паспорт № НОМЕР_2 виданий 10.08.2015 року.

До митного контролю було подано митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, яка була завірена печаткою ПМК №269. В ході проведення письмового декларування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявили про наявність у них лише особистих речей. Під час митного оформлення транспортний засіб було скеровано в місце поглибленого огляду транспортних засобів, де під час огляду окрім задекларованих особистих речей було виявлено товари, а саме: дюбеля будівельні в асортименті в кількості 523 упаковки та 6 комплектів струбцин. Вищевказаний товар ОСОБА_1 визнав своєю власністю.

Дії ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачена ст. 472 МК України.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати таку та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Згідно з ч.1 ст. 374 МК України вважає, що вартість незадекларованих ним товарів є нижчою 500 євро і вагою менше 50 кг.

Незадекларований товар не був ним прихований, а був визнаний своєю власністю і про це чітко зазначено в протоколі про порушення митних правил і в подальшому відображено в постанові суду. Відповідно, якщо товар не був прихованим ним, він його не забув задекларувати та повідомив про такий товар усно представнику митниці, то в діях його не було мети перевезти товар незаконно чи уникнути якоїсь відповідальності.

Сам факт неприховування ним товару вже частково свідчить про відсутність умисної форми вини.

Дюбеля в кількості 523 упаковки та 6 струпцин, були призначені для власного використання в господарстві при ремонті будинку і відповідно придбані ним за приємливою ціною (наявності знижок), що підтверджує чек на 6 струпцин під назвою spannzwingen set (нім. мова) по 1 Євро за штуку (див. додаток 1).

Товар в кількості 523 упаковки дюбелів не може бути як товаром комерційного призначення, так і не комерційного призначення. За відсутності доказів у представника митниці того, що він мав намір продати товар та купив такий для цілей ведення господарської діяльності, означає відсутність складу правопорушення, що передбачене ст. 472 МК України, оскільки в даній нормі закону відповідальність наступає лише за недекларування товарів комерційного призначення, а не всіх, в тому числі особистих.

У даному випадку дюбеля і струпцини не відносяться до товарів, що підлягають обов`язковому декларуванню, за що передбачена відповідальність ст.472 МК України.

Просить врахувати при призначенні стягнення, що в даному випадку вчинене ним порушення є незначне, він раніше не порушував митних правил, не враховано його особу, що є учасником антитерористичної операції і відповідно при наявності в суду усіх цих обставин і доводів можна було обмежитись усним зауваженням.

Він заповнив декларацію частково, а про решту, яку забув вписати в декларацію повідомив усно. Тим самим він задекларував весь товар, що знаходився в нього при перетині кордону. Крім того, обравши червоний коридор він повинен був задекларувати лише ті товари, які підлягають обов`язковому декларуванню; ті товари, вартість яких перевищує 500 євро; та ті, вага яких перевищує 50 кг. Він був впевнений в тому, що таких товарів не має, відповідно нічого не приховував.

Додатково повідомляє, що оскаржувану постанову отримав рекомендованим листом 09.04.2019 року, що підтверджується даними відстеження Укрпошти номеру 765.

З урахуванням всього наведеного, вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, позицію представника митниці ДФС Зирянова О.Ю. про її безпідставність та залишення постанови без зміни, перевіривши наведені доводи та дослідивши матеріали справи №461/1778/19, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Згідно ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання апеляційного суду, при розгляді справи відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції дані вимоги законодавства частково дотримано. Висновок суду про наявність у його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, а саме переміщення товарів через митний кордон України шляхом недекларування, тобто не заявлення за встановленою формою точних відомостей про товар, ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні обставин справи.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції є обґрунтованим в цій частині. Такий підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про порушення митних правил №0162/20900/19 від 11.01.2019 року; копією контрольного талону для проходження по смузі «червоний коридор»; актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; митною декларацією; протоколом про одержання проб і зразків для проведення експертизи; висновком №172 від 05.03.2019 року; службовими записками; описом вилучених предметів та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Доказам по справі суддею першої інстанції надана належна оцінка та правова кваліфікація дій правопорушника за ст.472МК України є вірною.

Разом з цим заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що постанова судді є незаконною в частині невірного визначення вартості незадекларованого ним товару.

Як видно з оскаржуваної постанови, судом першої інстанції вимоги ст.489 МК України не були виконані в повному обсязі. Зокрема правопорушнику не було надано можливі представити суду першої інстанції оригінал товарного чеку на придбаний товар де зазначено фактичну вартість переміщеного через кордон товару.

Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ст. 65 МК України, митною вартістю товарів, що ввозяться в Україну відповідно до митних режимів, відмінних від режиму імпорту, є ціна товару, зазначена у рахунку-фактурі чи рахунку-проформі.

Як вбачається із долученого під час апеляційного розгляду справи оригіналу товарного чеку, ОСОБА_1 , 08 січня 2019 року придбав товар, в тому числі комплекти струпцин в кількості 6 штук вартістю 1 Євро за одиницю, який перевозив 11.01.2019 року через митний кордон України.

Згідно висновку Львівського відділу з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС №172 від 05.03.2019 року, вартість 2-х комплектів струбцин марки т.м.« DURO» (2*Grosse L, 310 mm) становить 622,60 грн., а 4-х комплектів струбцин марки т.м.« DURO» (2*Grosse S, 105 mm + 2*Grosse M, 155 mm) - 1 531,20 грн.

Апеляційний суд бере до уваги долучений ОСОБА_1 оригінал товарного чеку, оскільки такий підтверджує дійсну вартість частини придбаного ним товару, а саме 6-ти комплектів струбцин за ціною 1 Євро за штуку, враховуючи також, що дата чеку відповідає даті перебування останнього за кордоном.

Відтак, враховуючи ставку 1 Євро станом на момент вчинення порушення митних правил (11.01.2019 року) згідно офіційного курсу НБУ, яка становить 32,609616 грн., фактична вартість 6-ти комплектів струбцин становить 195,66 грн. (6 х 32,609616).

У зв`язку з цим загальна вартість товару, який є предметом порушення митних правил, становить 33 323,13 грн., а не 35 281, 27 грн., як зазначено у висновку експерта.

Санкцією ст.472 МК України передбачено стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості переміщуваних предметів з їх конфіскацією.

Оскільки вартість товару, який переміщував ОСОБА_1 через митний кордон України, становить 33 323,13 грн., постанова судді в частині накладеного адміністративного стягнення у виді штрафу підлягає зміні із зменшенням суми штрафу до суми вартості товару.

В решті судове рішення є законним та обґрунтованим. При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи й обгрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Враховуючи наведене вище, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість постанови суду першої інстанції, оскільки жодного правопорушення вчинено не було, так як товари не були приховані, ОСОБА_1 забув задекларувати їх та усно повідомив працівника митниці, що виключає умисел та мету уникнути декларування, визнаються безпідставними. Товар був виявлений після подачі ОСОБА_1 митної декларації, тобто після закінчення процедури декларування.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цій частині та вважає, що така не містить правових підстав для скасування постанови судді.

Приймаючи до уваги наведені обставини справи, апеляційний суд вбачає підстави для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та для зміни постанови судді в частині: накладення штрафу на суму вартості прихованого товару з конфіскацією такого товару.

Відповідно до ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

З врахуванням вищевказаного вважаю, що постанова судді першої інстанції підлягає зміні в частині накладення стягнення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки в судовому засіданні присутній не був, а постанову отримав лише 09.04.2019р.

З врахуванням наведених підстав пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, суд вважає за необхідне поновити цей строк.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 21 березня 2019 року щодо ОСОБА_1 в частині розміру накладеного адміністративного стягнення у виді штрафу змінити.

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ст.472 МК України стягнення у виді штрафу в розмірі 33 323,13 грн. (тридцять три тисячі триста двадцять три) гривні 13 коп. з конфіскацією в дохід держави товару вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №0162/20900/19 від 11.01.2019 року.

У решті постанову судді залишити без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду В.В.Ревер