Провадження № 3/2632850/2019
П О С Т А Н О В А
25 липня 2019 року суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Васильченко Олена Георгіївна, розглянувши матеріали, які надійшли з Центрального ВП ГУ НП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка не працює, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 187 КУпАП,
22.06.2019 року о 22:00 годині при перевірці ОСОБА_1 була відсутня за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушила п.3 ч.1 ст.187 КУпАП та п.3 постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя та вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч ч.2 ст. 187 КУпАП.
23.06.2019 року о 22:10 годині при перевірці ОСОБА_1 була відсутня за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушила п.3 ч.1 ст.187 КУпАП та п.3 постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя та вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. ч.2 ст. 187 КУпАП.
24.06.2019 року о 22:30 годині при перевірці ОСОБА_1 була відсутня за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушила п.3 ч.1 ст.187 КУпАП та п.3 постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя та вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. ч.2 ст. 187 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.
Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.
Отже, обставини неявки у судове засідання ОСОБА_1 , якій було відомо про складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, повідомлення про місце та час судового розгляду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення нею своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.
За зазначених обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 була своєчасно та належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим, згідно зі ст. 268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які маються у справі.
Так, судом було оглянуто письмові докази: протоколи про адміністративні правопорушення Серії ГР № 397387 від 25.06.2019 року, ГР № 397385 від 25.06.2019 року, серії ГР № 397386 від 25.06.2019 року, постанова Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16.01.2019 року про встановлення адміністративного нагляду стосовно ОСОБА_1 , постанова Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.03.2019 року про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.187 КУпАП, письмові пояснення ОСОБА_1 , у яких вона факти порушення адміністративного нагляду визнала, рапорти поліцейського.
Розглянувши зазначену справу про адміністративне правопорушення та на підставі зібраних у справі доказів суд вважає наступне: при складанні зазначених адміністративних матеріалів працівниками Центрального ВП Маріупольського ВП ГУ Національної поліції в Донецькій області не було допущено неповноту чи необ`єктивність в оцінюванні дій правопорушника.
Таким чином, судом не було виявлено порушень при зібранні матеріалів для складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Зазначені в Протоколах обставини узгоджуються з даними, викладеними в матеріалах справи, з яких ОСОБА_1 порушила вимоги адміністративного нагляду та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КУпАП, тому суд вважає необхідним накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті.
Також з ОСОБА_1 , на підставі Закону України Про судовий збір, підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 384,20 гривень.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, керуючись ст.ст. 33, 187 ч. 1, 252, 284 КУпАП України, суддя -
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КУпАП та накласти стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.
Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя О.Г.Васильченко