Справа № 139/680/19
Провадження № 3/139/133/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2019 року смт Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Летичівського ВП ГУНП у Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого,

В С Т А Н О В И Л А:

Щодо ОСОБА_1 складено протокол серії БР № 055229 від 18 червня 2019 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зокрема, ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 18 червня 2019 року близько 13-ої години 15 хвилин по автодорозі Стрий Знаменка на 320 км керував автомобілем Toyota, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, але від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. У вину ОСОБА_1 вмінено порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Свою вину у вчиненні порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не визнав та пояснив, що він того дня разом зі своє дружиною та ще двома жінками повертався з м. Старокостянтинів в напрямку до м. Одеси, де він тимчасово проживає та працює неофіційно. Працівники поліції зупинили його через те, що він здійснив обгін іншого ТЗ, перетнувши лінію 1.1. дорожньої розмітки (суцільну). Він погоджувався із цим порушенням, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення зробив запис, що не має претензій до поліцейських. Тоді поліцейські почали висловлювати припущення, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, бо в нього розширені зіниці очей та тремтіння рук. Проте, він того дня та напередодні спиртних напоїв не вживав, так як віз із собою пасажирів на далеку відстань, а тому, усвідомлював рівень своєї відповідальності. Крім того, вони відвідували монастир, а тому не могли собі дозволити вживання спиртного. Йому ніхто не пропонував пройти огляд на стан сп`яніння ні на місці зупинки ТЗ, ні в медичному закладі. Свідків складання щодо нього протоколу не було, крім двох поліцейських та ще одного водія, який також, здійснюючи обгін, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки.

За клопотанням ОСОБА_1 в якості свідка була допитана його дружина ОСОБА_2 . Свідок не скористалася правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, пояснила: Напередодні вона з чоловіком та ще з двоє жінок з м. Одеси приїхали до монастиря в м. Старокостянтинів до свого духовного наставника. Після ранішньої служби 18.06.2019 вони виїхали в м. Одесу. Дійсно її чоловік в одному місці перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки при обгоні і його зупинили поліцейські. Крім того, за таке ж правопорушення зупинили ще одного водія. Їй не дозволили бути присутньою при складанні документів, а тому вона чекала біля приміщення посту ДПС. Вона не бачила, щоб поліцейські запрошували якихось свідків до себе в кабінет. Коли чоловік вийшов, все що він висловив, - це обурення з приводу підозри поліцейських, що по зовнішньому вигляду він схожий на п`яного.

Із доданих до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 055229 від 18 червня 2019 року, письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 жителів с. Бохни Летичівського району Хмельницької області - слідує, що біля 13-ої години 30 хвилин 18.06.2019 ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу «Драгер» та в медичному закладі.

За наслідками розгляду справи вважаю, що працівниками поліції не було дотримано вимог статті 266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07 листопада 2015 року, з огляду на наступне:

Відповідно до розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Відповідно до п. 2 цього ОСОБА_5 , огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п. 3 цього Порядку, огляд проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Порядок проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння також детально описаний у статті 266 КУпАП і він є аналогічним до того, який передбачено у вищезазначеному Порядку.

Із обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 055229 від 18 червня 2019 року слідує, що ОСОБА_1 відмовився пройти в установленому порядку огляд для виявлення стану алкогольного сп`яніння і на місці зупинки ТЗ і в медичному закладі у присутності двох свідків.

Однак, як пояснив при розгляді справи сам ОСОБА_1 та підтвердила його дружина ОСОБА_2 як свідок, працівники поліції склали протокол без присутності будь-яких свідків, а також, взагалі не пропонували проходити огляду на стан алкогольно сп`яніння, а ні на місці зупинки, а ні у медичному закладі. Надаю віри таким поясненням, оскільки в доданих до справи документах відсутні направлення водія на медичний огляд, акт про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ, відомості про доставку ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я та не зафіксовано, які його дії свідчили про відмову пройти медичний огляд на стан сп`яніння.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються зокрема, поясненнями свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 ст. 254 КУпАП передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю ( ст. 252 КУпАП).

Завданням кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може розцінюватись як правопорушення, передбачене тією чи іншою статтею.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Встановлені під час розгляду справи обставини не підтверджують достовірність викладених у протоколі даних про обставини правопорушення та про подію вміненого правопорушення взагалі, а інші докази, в розумінні ч. 5 ст. 266 КУпАП, є недійсними. Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Враховуючи принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, приходжу до висновку, що поданими до суду матеріалами не доведено подію відмови ОСОБА_1 о 13-ій годині 15 хвилин 18 червня 2019 року від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ чи в медичному закладі.

У разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 130, п. 1 ст. 247, ст.ст. 1, 9, 23, 34, 221, 249, 251, 252, 276, 277, 279, 280, 284 КпАП України, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами), -

П О С Т А Н О В И Л А:

Справу про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадженням закрити у зв`язку з відсутністю події правопорушення.

ОСОБА_1 повернути вилучене у нього посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Мурованокуриловецький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: _____________