Справа № 192/1009/19
Провадження № 3/201/3090/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Шелестов К.О., з секретарем: Єременко М.В., за участю: прокурора Кривцуна С.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з відділу УЗЕ в Дніпропетровській області ДЗЕ Національної поліції, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комісарівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Посадовою особою УЗЕ в Дніпропетровській області 31 травня 2019 року стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1181 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідно до якого, останній, займаючи посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ДУ «Солонянська виправна колонія № 21», маючи звання сержанта внутрішньої служби, відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ст. 45 даного Закону, порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 3, що зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року за № 959/29089, 15 вересня 2017 року, припинивши діяльність особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом подачі та заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , несвоєчасно, тобто 27 березня 2019 року, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані посадовою особою поліції за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення визнав та пояснив, що дійсно невчасно без поважних причин подав після звільнення декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави і місцевого самоврядування у 2017 році за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Прокурор Кривцун С.О. у судовому засіданні вважав за можливе притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, посилаючись на достатність доказів винуватості останнього у вчиненні зазначеного правопорушення.

Вислухавши думки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та прокурора, а також дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до таких правових висновків.

Як встановлено з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відповідно до витягу з наказу № 13 о/с від 25 лютого 2016 року начальника Солонянської виправної колонії «№ 21, ОСОБА_1 було призначено на посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки, при цьому, згідно з витягом з наказу № 74 о/с від 31 травня 2017 року, останньому присвоєно звання сержанта внутрішньої служби, а отже, з огляду на положення пункту «д» ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 являвся суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в тому числі, в частині фінансового контролю.

Відповідно до витягу з наказу № 194 о/с від 08 грудня 2017 року начальника ДУ «Солонянська виправна колонія № 21», на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію», ОСОБА_1 було звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за власним бажанням, з 18 грудня 2017 року.

Крім того, згідно з результатами пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (https:/.nazk.gov.ua), здійсненому уповноваженою особою поліції 02 квітня 2019 року, встановлено, що ОСОБА_1 опублікував декларацію перед звільненням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (перед звільненням) 27 березня 2019 року.

В той же час, вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, положеннями частини 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Тобто, вищезазначеною нормою закону чітко визначено строк і порядок подачі особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларації.

Проте, як випливає з положень частини другою цієї статті 45 ЗУ «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

З аналізу вищевказаних норм закону можна дійти висновку про те, що для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом. Зазначимо, що в ч. 1 ст. 45 Закону визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов`язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня».

Разом з тим, у випадках, передбачених ч. 2 ст. 45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Слід зазначити, що системний аналіз вжитого в абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону формулювання «припиняє діяльність» дає підстави констатувати, що термін «припинення» за загальним правилом (ст. 36 Кодексу законів про працю України) співвідноситься із терміном «звільнення» як ціле і частина, охоплюючи останнє. Це саме випливає з аналізу норм інших спеціальних нормативно-правових актів, зокрема з положень Закону України «Про державну службу» (ст. 83), Закону України «Про статус народного депутата України» (ст. 4) тощо, де зазначена термінологія підміняється одна одною.

Таким чином, суд доходить до висновку про те, що вимогами ЗУ «Про запобігання корупції» не передбачено визначеного строку для подання особами, які припиняють здійснення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, декларації за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а отже, дії особи, яка невчасно подала таку декларацію, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, об`єктивна сторона якого обов`язково повинна містити строк з метою визначення несвоєчасності подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Що стосується рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 11 серпня 2016 р. № 3 «Про роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю», у якому НАЗК зробило висновок про те, що декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення, а якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення, то суд не може прийняти його до уваги, оскільки ці роз`яснення фактично розширюють та доповнюють положення Закону України «Про запобігання корупції», що не відноситься до повноважень НАЗК.

При цьому, на думку суду, інше тлумачення цієї норми закону не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності та є порушенням прав людини, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14 жовтня 2010 року, у якому Суд зазначив, що у разі, коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків людини або контролюючих органів, рішення приймається на користь людини.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а отже враховуючи вищевикладені обставини, дана справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 7, 38, 247, 283, 284 КУпАП, ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції»,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя: К.О. Шелестов