Справа № 365/372/19 Номер провадження: 3/365/90/19
ПОСТАНОВА

іменем України

18.07.2019 смт. Згурівка Київської області

Суддя Згурівського районного суду Київської області Денисенко Н.О.,

розглянувши в залі судового засідання справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській областіщодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацездатного, пенсіонера, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч. 2 ст. 212-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 15 липня 2019 року, серії ГП № 574193, значиться, що 15 липня 2019 року о 8 годині 52 хвилин по вулиці Незалежності в смт. Згурівка Київської області ОСОБА_1 розповсюджував друкований матеріал передвиборної агітації, а саме, газету «Область» Сергія Міщенка, яка не містила відомостей про установу, що здійснила друк та тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск.

Прокурор, повідомлений про розгляд справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, а також з огляду на повноваження прокурора, визначені статтею 250 КУпАП, не з`явився.

У судове засідання, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи на підставі ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, не з`явився, про причини неявки не повідомив. Суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність цієї особи та прокурора.

Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, дотримання принципу верховенства права є однією з основ демократичного суспільства.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі ЄСПЛ) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

ЄСПЛ з метою справедливого провадження та дотримання статті 6 Конвенції вважає, що провадження у справах про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Лучанінова проти України», «Енгель та інші проти Нідерландів», «Озтюрк проти Німеччини», «Лутц проти Федеративної Республіки Німеччини», «Лауко проти Словаччини» та ухвалу щодо прийнятності у справі «Рибка проти України»).

Крім того, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» (п. 21) Уряд України визнає карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, зокрема висновків Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011, винність має бути доведена поза розумним сумнівом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У справі «Карелін проти Росії» ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У п. 26 справи "Надточій проти України" ЄСПЛ нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з оппонентом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно зі ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з цим згідно зі ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вирішуючи питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд враховує також роз`яснення, які містяться у п. 4 Р.VI Узагальнення Верховного Суду України судової практики застосування судами України законодавства про відповідальність за адміністративні правопорушення, що посягають на здійснення народного волевиявлення та встановлений порядок його забезпечення (статті 212-7 - 212-21 Кодексу України про адміністративні правопорушення), та злочини проти виборчих прав і свобод (статті 157 - 160 Кримінального кодексу України), відповідно до якого під час розгляду справ про організацію розповсюдження під час виборчого процесу друкованих матеріалів передвиборної агітації, які не містять відомостей про установу, що здійснила друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, або у яких така інформація означена неправильно чи неповно (ч. 2 ст. 212-13 КпАП) судам необхідно перевіряти, зокрема: наявність друкованих матеріалів передвиборної агітації, які не містять відомостей про установу, що здійснила друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, або у яких така інформація означена неправильно чи неповно; що розповсюдження друкованих матеріалів передвиборної агітації організовано під час виборчого процесу; що розповсюдження друкованих матеріалів передвиборної агітації під час виборчого процесу організовано осудною особою, яка досягла 16 років; що розповсюдження під час виборчого процесу друкованих матеріалів передвиборної агітації організовано на користь партії (кандидата), щодо якої (якого) набрало чинності рішення ЦВК про реєстрацію.

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та основними засадами судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та гласності судового процесу, переглянувши диск із відео від 15.07.2019, дослідивши матеріали справи, вбачається, що справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 , оскільки його винність у розповсюдженні (рознесенні, вивішуванні, роздаванні) під час виборчого процесу друкованих матеріалів передвиборної агітації, які не містять відомостей про установу, що здійснила друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, під час розгляду справи не доведена та не надано доказів, що підтверджують факт правопорушення.

Зокрема не додані належні докази щодо наявностідрукованих матеріалів передвиборної агітації, а саме, друкованих газет «Область», які не містять відомостей про установу, що здійснила друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про вилучення 159 шт. друкованих газет, без зазначення їх назви. Протокол вилучення до матеріалів справи не додано та не зазначено місце їх тимчасового зберігання.

Відтак суд не вбачає законних підстав для визнання належними доказами запис на відео та додані копії інформаційного бюлетеня Київської області «Область».

Протокол про адміністративне правопорушення не містить даних, які конкретно дії вчинені, що були визначені як здійснення передвиборної агітації (у якій формі), що кваліфіковані органами поліції за ч. 2 ст. 212-13 КУпАП. Суть адміністративного правопорушення викладена в загальних рисах без конкретизації об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення.

Із наданого відео вбачається, що громадянин чоловічої статі, перебуваючи біля ЛЕП на узбіччі дороги за наполяганням поліцейського дістав із сумки та надав матеріали з написом «Область».

Частина 2 ст. 212-13 КУпАП передбачає відповідальність за розповсюдження (рознесення, вивішування, роздавання) під час виборчого процесу друкованих матеріалів передвиборної агітації, які не містять відомостей про установу, що здійснила друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск.

У той же час протокол, як і додані матеріали до нього, не містять відомостей про безпосереднє розповсюдження ОСОБА_1 , зокрема рознесення, вивішування чи роздаваннягазети «Область».

У протоколі також не зазначено, що розповсюдження під час виборчого процесу друкованих матеріалів передвиборної агітації організовано на користь партії (кандидата), щодо якої (якого) набрало чинності рішення ЦВК про реєстрацію.

При цьому диспозиція статті 212-13 КУпАП є бланкетною. Відтак, в порушення вимог ст. 256 КУпАП, в протоколі не зазначені норми виборчого законодавства України, які було порушено особою, щодо якої він складений.

ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень по суті порушення та від підпису протоколу, про що у ньому зазначено.

За таких обставин суд позбавлений можливості вирішити питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 212-13 КУпАП, оскільки відсутні повні відомості вчинення правопорушення, а саме, не розкрито склад адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення, який є основним джерелом доказів, складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а відтак є таким, що не ґрунтується на належних доказах та не має належної сили.

Інших належних та допустимих доказів, які б беззаперечно доводили обставини вчинення правопорушення, не здобуто.

Працівник поліції повинен був, використовуючи свої повноваження, у спосіб, що передбачений чинним законодавством, з`ясувати всі обставини, що мають значення для складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Проте ці вимоги зазначеною особою належним чином не були дотримані.

На підставі викладеного вище вбачається, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті та унеможливлює винесення постанови про визнання особи винною.

Обов`язок по збиранню доказів покладається на особу (органи), які складають протокол про адміністративне правопорушення і оформляють відповідний матеріал. Суд лише оцінює докази з точки зору їх достатності, достовірності, допустимості і належності.

Не вбачається також за можливе вирішити питання про вилучені речі із зазначених вище підстав.

На підставі викладеного і керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст.212-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити.

Постанова судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.О. Денисенко