Справа № 214/3458/19
3/214/1243/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 липня 2019 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Гринь Н.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

24.04.2019 року о 22.00 год. ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за допущення порушень, передбачених ст.130 КУпАП, керував автомобілем марки Audi 100, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі на мкр-ні 5-й Гірницький поряд з буд. 9 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з явними ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. На законну вимогу поліцейського від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду від нього не надходило.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відеозапис на диску DVD-R, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, виходячи з наступного.

Згідно з ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.1 ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається уповноваженими на те посадовими особами органів поліції за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи, тобто відповідати вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №150123 від 24.04.2019 року слідує, що 24.04.2019 року о 22.00 год. ОСОБА_1 керував автомобілем марки Audi 100, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі на мкр-ні 5-й Гірницький поряд з буд.9 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з явними ознаками наркотичного сп`яніння та від проходження огляду на встановлення такого стану відмовився.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом до моменту його зупинки працівниками поліції підтверджується постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП за керування ним транспортним засобом, будучи позбавленим такого права, а також відеозаписом на диску DVD-R.

Правомірність зупинки ОСОБА_1 . також підтверджується рапортом інспектора ПП Мартинюка С.С. від 24.04.2019 року.

Відповідно до п.п.8, 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані наркотичного або іншого сп`яніння чи перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я із видачою направлення за формою, наведеною в додатку №1 до Інструкції.

Так, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, виявлені працівниками поліції 24.04.2019 року у ОСОБА_1 , в розумінні п.4 розділу 1, п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан сп`яніння, а у випадку відмови в проходженні огляду визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

При цьому, в ході судового розгляду судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння в момент його перевірки працівниками поліції 24.04.2019 року, тим самим не спростовано правомірності дій поліцейського щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та відповідно дійсності допущення ним порушення п.2.5 ПДР України, яким закріплений обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Оглядом відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується їх письмовими поясненнями. Наслідки такої відмови інспектор ПП йому роз`яснив.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення як особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за вчинення порушень, передбачених ст.130 КУпАП, підтверджується відомостями з бази АРМОР (постанова Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.03.2019 року, постанова Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.03.2019 року).

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП за ознаками відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, вчинене особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за порушення, передбачені ст.130 КУпАП.

Обираючи вид і міру стягнення, суд відповідно до ст.33 КУпАП враховує особу ОСОБА_1 , який згідно письмових матеріалів фактично вину не визнав, від явок до суду ухилявся, його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як його здоров`ю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, тому вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, адже не дивлячись на те, що на момент оформлення матеріалів такого права він позбавлений в судовому порядку, спеціальний дозвіл на право керування транспортними засобами він отримував (серії ВХО №625428 категорії В), що підтверджується довідкою з НАІС.

Відповідно до п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами законодавства у справах про злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд не застосовує адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами у випадку, коли винна особа позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Однак, як визначено в п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про призначення покарання» (яку суд застосовує за аналогією в силу наявної паралелі між адміністративними та кримінальними правопорушеннями в сфері забезпечення безпеки руху), позбавлення права керувати транспортними засобами може бути призначене судом незалежно від того, що особа вже позбавлена такого права в порядку адміністративного стягнення. Однак суд не вправі призначити це покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами.

Приймаючи рішення про застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд вважає за необхідне відступити від висновку Пленуму Верховного Суду України, викладеного в п.28 Постанови №5 від 23.12.2005 року, виходячи з того, що строк позбавлення його такого права згідно постанови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.03.2019 року спливає відповідно 09.04.2020 року, тому не призначення йому такого виду стягнення при винесенні судом даної постанови не забезпечуватиме мети його застосування, визначеної ст.23 КУпАП та не матиме превентивне значення для попередження вчинення ОСОБА_1 нових порушень, адже позбавленням права керування за ч.3 ст.130 КУпАП передбачає більш тривалий строк.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 27, 33-35, 40-1, 130 ч.3, 245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строк на 10 (десять) років.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Гринь Н.Г.