Справа № 461/2626/19 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 33/811/683/19 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Маліновської-Микич О.В., з участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Богдан З.С., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 07 червня 2019 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДСА України судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Згідно постанови 10 березня 2019 року, о 00 год. 00 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем KIA MAGENTIS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на просп. В. Чорновола у м. Львові, в районі буд. 46, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості, внаслідок чого, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкості та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка отримала тілесні ушкодження.

Крім того, ОСОБА_1 10 березня 2019 року, о 00 год. 00 хв., будучі причетним до дорожньо-транспортної пригоди, на просп. В. Чорновола у м. Львові, в районі буд. 46, на автомобілі KIA MAGENTIS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишив місце пригоди, не повідомивши про це уповноважений орган (підрозділ) поліції.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати дану постанову та закрити провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування покликається на те, що не погоджується з даною постановою та вважає, що така винесена судом першої інстанції з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом першої інстанції не було встановлено всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а обставини, які суд встановив не відповідають дійсності та не підтверджується належними і допустимими доказами у справі. Звертає увагу, що не пам`ятає чітко обставин вищенаведеної події, оскільки така сталася ще у березні 2019 року і до моменту звернення до нього працівників поліції у квітні 2019 року щодо цього інциденту, навіть не знав, що 10.03.2019 зачепив автомобілем, яким керував, пішохода ОСОБА_2 . Також, підкреслює, що в матеріалах справи наявна заява батька неповнолітньої на момент ДТП ОСОБА_2 ОСОБА_3 від 13 квітня 2019 року, останній не має до неї жодних претензій, в тому числі майнових, і підтверджує, що через ДТП матеріальних збитків ОСОБА_2 і її майну не заподіяно. Більше того, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення ОБ № 143326 від 09.04.2019 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить даних, які характеризують об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що прямо закладено в диспозиції даної статті.

Вивчивши матеріали справи №461/2626/19, заслухавши доводи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Богдан З.С., перевіривши доводи апеляційної скарги суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Богдан З.С. під час розгляду даної апеляційної скарги вказала, що ОСОБА_1 не визнає своєї вини, просить провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. Вказала, що ОСОБА_1 не пам`ятає обставин ДТП, оскільки не помітив, що здійснив наїзд на пішохода. Норма ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення ПДР, що призвели до пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Вважає, що спричинення легких тілесних ушкоджень людині не передбачає адміністративної відповідальності за цією статтею. Батьки неповнолітньої ОСОБА_2 матеріальних претензій до ОСОБА_1 не мають, про що надали відповідну заяву. При цьому, захисником не заперечується факт залишення останнім місця пригоди.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення застосовується до осіб, які як учасники дорожнього руху порушили правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 в повній мірі даної вимоги закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, всупереч покликань в апеляційній скарзі, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, а саме дані протоколів про адміністративне правопорушення від 09 квітня 2019 року серії ОБ № 143426 та № 143427; дані висновку слідчого ГУ Національної поліції у Львівській області Басараба Б.В. від 11 березня 2019 року; письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , прийшов до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_5 наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Крім цього, в матеріалах справи наявні фотознімки транспортного засобу ОСОБА_1 , зокрема KIA MAGENTIS, реєстраційний номер НОМЕР_1 на яких зображений даний автомобіль з поверхневими пошкодженнями, стосовно походжень яких стороною захисту не надано жодних пояснень чи документів, які фіксували їх наявність.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не було встановлено всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а обставини, які суд встановив не відповідають дійсності та не підтверджується належними і допустимими доказами у справі, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя першої інстанції врахував та вказав у постанові усі зазначені в матеріалах справи докази.

На думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, які суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги та належним чином мотивував своє рішення.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 07 червня 2019 року без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич