Номер провадження: 33/813/904/19
Номер справи місцевого суду: 523/7702/19
Головуючий у першій інстанції Малиновський О.М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Томашевської К.В.,

осіб, які з`явилися до судового засідання:

- ОСОБА_1 ,

- ОСОБА_2 ,

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Реви Дмитра Сергійовича на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 17 травня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 17 травня 2019 року ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за малозначністю вчиненого діяння та ухвалено обмежитись усним зауваженням. Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП - закрито.

Відповідно до цієї постанови 22 квітня 2019 року о 21-30 год. гр. ОСОБА_2 вчинила умисні дії психологічного характеру відносно колишнього чоловіка ОСОБА_1 , а саме висловлювалася нецензурною лайкою на його адресу, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Рева Д.С. подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 17 травня 2019 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, призначивши їй мінімальне покарання, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в порушення норм матеріального та процесуального права при ухвалені оскаржуваної постанови не врахував, що ОСОБА_2 висловлювалась нецензурною лайкою на адресу свого колишнього чоловіка у присутності малолітньої дитини - ОСОБА_3 , 2013 року народження. Районним судом не було викликано у судове засідання потерпілого - ОСОБА_1 . Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції спрощено підійшов до розгляду даної справи, що як наслідок, призвело до незаконного закриття провадження про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явились у судове засідання, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наведених в цій постанові підстав.

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Звільняючи ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого діяння, обмежуючись усним зауваженням та закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 вину визнала, а вчинене правопорушення має малозначний характер.

Такий висновок судді районного суду є обґрунтованим та доцільним, а тому погодитись з доводами апеляційної скарги не можливо у зв`язку з наступним.

Вина ОСОБА_2 встановлена протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №333188 від 15.05.2019 року, заявою ОСОБА_1 від 22.04.2019 року, поясненнями ОСОБА_4 від 22.04.2019 року, поясненнями ОСОБА_5 від 22.04.2019 року, поясненнями ОСОБА_1 від 26.04.2019 року та іншими матеріалами справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 333188 від 16.05.2019 року гр. ОСОБА_2 22 квітня 2019 року о 21-30 год., знаходячись біля буд. № 2 по вул. Ак. Заболотного у м. Одесі, вчинила умисні дії психологічного характеру відносно колишнього чоловіка ОСОБА_1 , а саме висловлювалася нецензурною лайкою на його адресу, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Згідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Разом з тим, згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Стаття 23 КУпАП закріплює мету адміністративного стягнення. Так, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 24 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення:

1) попередження; 2) штраф; 2-1) штрафні бали; 3) оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; 4) конфіскація: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення; 5) позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; 5-1) громадські роботи; 6) виправні роботи; 6-1) суспільно корисні роботи; 7) адміністративний арешт; 8) арешт з утриманням на гауптвахті.

Законами України може бути встановлено й інші, крім зазначених у цій статті, види адміністративних стягнень.

Суд першої інстанції при вирішенні даної справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу правопорушника, доцільно застосував ст. 22 КУпАП та визнав дане правопорушення малозначним й закрив провадження по справі, звільнивши ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому, до ОСОБА_2 суд першої інстанції застосував такий вид адміністративного стягнення, як усне зауваження.

Зі змісту ст. 24 КУпАП вбачається, що даний вид адміністративного стягнення є мінімальним.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, апелянт просить скасувати постанову судді районного суду, ухвалити нову, якою визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, призначити їй мінімальне покарання.

Однак, при цьому апелянт не звернув уваги на те, що ОСОБА_2 вже визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 КУпАП судом першої інстанції, який звільнив ОСОБА_2 від накладення адміністративного стягнення за малозначністю діяння із застосуванням положень ст. 22 КУпАП.

Також апелянт залишив поза увагою вимоги чинного законодавства, які передбачають наступне.

За приписами ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1)залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2)скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3)скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4)змінити постанову.

У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Таким чином, вимагаючи застосувати до ОСОБА_2 санкцію ст..173-2 КУпАП в мінімальному розмірі, тобто адміністративний штраф 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, апелянт не враховує, що з огляду на те, що районний суд застосував до ОСОБА_2 усне зауваження, можливе застосування адміністративного штрафу фактично і юридично буде посиленням адміністративного стягнення, що забороняється законодавством шляхом обмеження відповідних повноважень суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Рева Дмитра Сергійовича - залишити без задоволення.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 17 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе