Суддя 1-ої інстанції Пустовойт Т.В.
Суддя доповідач - Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., за участю ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Найдьонової Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 квітня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 07.04.2019 р. о 21-50 год., на блок-посту 2с16 по пр. Карпова в Кальміуському районі м. Маріуполя, був зупинений працівниками поліції за керування автомобілем «Mercedes Benz E350» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, поведінка, що не відповідає обстановці), та згідно п.п. 1.2, 1.3 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, стало підставою для вимоги про проходження відповідно до встановленого п.п. 2, 3 вищезазначеної Інструкції порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу Drager Alkotest та медичного огляду, від яких він відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій вказує, що постанова суду першої інстанції незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що суд першої інстанції не повідомив його про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, чим грубо порушив його права. Звертає увагу, що він фактично не керував транспортним засобом, а лише увімкнув двигун транспортного засобу, після чого йому не дали змоги покинути транспортний засіб співробітники поліції та Національної Гвардії України. Вказує, що в поясненнях свідків фігурує один час події адміністративного правопорушення, а в рапорті поліцейського Будобай І.С. наявна інформація про інший час події адміністративного правопорушення. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Найдьонову Л.М., які в повному обсязі підтримала доводи апеляційної скарги, допитавши свідка захисту ОСОБА_2 , вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду необхідно поновити, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.

Оскільки ОСОБА_1 та його захисник не були присутніми під час судового засідання, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження.

З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду спростовуються матеріалами справи. Так, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 086776 (а.с. 2), з якого вбачається, що співробітник поліції, який оформлював матеріали про адміністративне правопорушення, роз`яснював ОСОБА_1 дату, час та місце розгляду адміністративної справи щодо нього, однак ОСОБА_1 відмовився від підписів в протоколі про адміністративне правопорушення та від отримання копії вказаного протоколу. Після чого співробітник поліції ознайомив ОСОБА_1 зі змістом всього складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, в тому числі і про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції шляхом зачитування протоколу вголос, що підтверджується відеозаписом, доданим до матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Крім того, під час зачитування протоколу про адміністративне правопорушення був присутній також і ОСОБА_2 , якого ОСОБА_1 вказує як свого водія. Судом першої інстанції було розглянуто дану справу та винесено оскаржувану постанову саме у вказану в протоколі про адміністративне правопорушення дату. Таким чином, доводи апеляційної скарги про неповідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання спростовуються матеріалами справи. Беручи до уваги вищенаведене, слід зробити висновок, що ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, а отже мав об`єктивну можливість бути присутнім в судовому засіданні. Крім того, для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду, тож ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість дізнатися про стан розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 086776 від 07.04.2019 р. (а.с. 2), поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких вони підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я (а.с. 4), рапортом співробітника блок-посту, де було вчинено адміністративне правопорушення - ЗКВ 1 роти 1 БПСПОП «Шторм» - Гриценка В.Ф. , рапортами поліцейських, які прибули за викликом на місце події Будобай І.С. , Сенгаєва І.О. (а.с. 5, 7, 8), розпискою ОСОБА_2 , згідно якої останній зобов`язується не передавати у керування ОСОБА_1 транспортний засіб (а.с. 6), доданим до протоколу про адміністративне правопорушення диском з відеозаписом. (а.с. 10)

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 8 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 086776 від 07.04.2019 р. складений відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 р., тому підстав вважати вищевказаний протокол недопустимим доказом немає.

Дані під час апеляційного розгляду показання свідка захисту ОСОБА_2 не спростовують доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки сам свідок підтвердив, що за кермо автомобіля сів ОСОБА_1 , завів двигун, але яким чином та під чиїм керуванням автомобіль рухався по території блок-посту пояснити не зміг. Крім того, показання вказаного свідка стосовно того, що ОСОБА_1 не керував автомобілем повністю спростовуються всією сукупністю матеріалів справи про адміністративне правопорушення, які є послідовними та узгоджуються між собою.

Доводи апеляційної скарги про те, що в поясненнях свідків фігурує інший час події адміністративного правопорушення ніж в рапортах поліцейських є необгрунтованими з наступних підстав. В поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначено, що вони були запрошені в якості свідків для складання адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 о 21-50 год. Однак, з відеозапису, доданого до матеріалів справи вбачається, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично були запрошені в якості свідків при складанні адміністративного матеріалу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 о 22.50 год. Таким чином, зазначення помилкового часу запрошення в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в бланку пояснень свідків є опискою. Той факт, що зазначений в бланку пояснень час є саме опискою підтверджується іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, які, в свою чергу, є послідовними та узгоджуються один з одним. Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині спростовуються матеріалами справи.

Відносно доводів апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише увімкнув двигун, слід зазначити наступне. Диск з відеозаписом події адміністративного правопорушення, доданий до матеріалів справи, містить відеозапис, переглядом якого встановлено, що ОСОБА_1 саме керує транспортним засобом та рухається на автомобілі територією блок-посту в розумінні положень ПДР, таким чином даний відеозапис спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині та пояснення свідка ОСОБА_2 , надані останнім під час апеляційного розгляду.

Доводи ОСОБА_1 та свідчення ОСОБА_2 про незаконні дії з боку співробітників блок-посту не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони нічим не підтверджені, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що з будь-якими скаргами чи зверненнями стосовно незаконних дій співробітників блок-посту він нікуди не звертався.

Чому він не звертався за правовою допомогою одразу після оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та протягом тривалого час також пояснити не зміг.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУ¬пАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 квітня 2019 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова