Дата документу Справа № 335/1875/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/1875/19 Головуючий в 1 інст. Калюжна В.В.
Провадження №33/807/260/19 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2019 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 та його адвоката Ткаченка Д.С., прокурора Вишневського О.В., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ткаченка Д.С. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 квітня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неодруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн., стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 , перебуваючи з 03.11.2015 року по 02.08.2018 року на посаді заступника начальника управління - начальника відділу інвестиційної політики Управління зовнішніх зносин та ЗЕД ЗОДА, будучи, згідно з п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, достовірно знаючи про необхідність подати перед звільненням до 00 годин 00 хвилин 03.08.2018 року, декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом, у порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 3, подав її несвоєчасно, лише 06.08.2018 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (в редакції Закону № 1700-VII від 14.10.2014) - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи яка припиняє діяльність, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції адвокат Ткаченко Д.С., звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що постанова незаконна та така, що прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права з наступних підстав. Із пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він не зміг подати декларацію вчасно, оскільки 02.08.2018р. знаходився цілий день у м. Київ з питань працевлаштування у нову державну установу. На підтвердження цих обставини суду було надано оригінал довідки № 8 від 15.03.2019р., згідно якої 02.08.2018р. ОСОБА_1 протягом робочого дня, з метою його прийняття на роботу та оформлення відповідних документів, перебував у офісі ДУ «ЮКРЕЙНІНВЕСТ», яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. М.Грушевського, буд. 12/2. Таким чином, будь-якого умислу направленого на порушення встановленого законом порядку своєчасності подання декларації у ОСОБА_1 не було та він з поважних причин не зміг вчасно подати декларацію, однак судом зазначені обставини враховані не були та не була надана належна оцінка. Крім того, судом першої інстанції не вірно визначено день виявлення правопорушення -13.02.2019р. (день складання протоколу), оскільки дата виявлення, яка зазначена у протоколі не відповідає дійсності, так як станом на дату узгодження проекту протоколу правопорушення вже було виявлено. Таким чином, на час розгляду справи у суді, закінчились строки, передбачені ст.38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення. Просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши апелянта, адвоката Ткаченка Д.С. на підтримку доводів апеляції, прокурора, який зазначав про сплив строків накладення адміністративного стягнення і необхідності закриття провадження по справі, але висловлював заперечення саме вимогам апеляції, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи і вирішення її у точній відповідності з законом.

Так, розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , місцевий суд, вислухавши пояснення останнього та його захисника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов переконливого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи з 03.11.2015 року по 02.08.2018 року на посаді заступника начальника управління - начальника відділу інвестиційної політики Управління зовнішніх зносин та ЗЕД ЗОДА, являючись, згідно з п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції»суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, достовірно знаючи про необхідність подати перед звільненням до 00 годин 00 хвилин 03.08.2018 року, декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом, подав її несвоєчасно, лише 06.08.2018 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП

У оскаржуваному рішенні суд достатньо приділив уваги нормативному обґрунтуванню в частині встановлення провини, з чим погоджується і апеляційній суд.

За встановлених обставин вважаю, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною, а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Посилання апелянта про відсутність умислу щодо несвоєчасного подання такої деклараціє є неспроможним, оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 176-2 КУпАП - є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого встановлення суспільно-небезпечних наслідків не вимагається, i суб`єктивна сторона якого може виявлятися як в умисній так i в необережній формі вини.

Щодо доводів апеляційної скарги про поважність причини несвоєчасного подання декаларації, слід зазначити наступне.

Конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за даною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

Відомостей щодо обставин, які об`єктивно могли завадити ОСОБА_1 в поданні до НАЗК декларації у встановлений законом строк апелянтом не надано і в суді апеляційної інстанції не встановлено, наведені апелянтом причини несвоєчасного подання декларації щодо перебування з метою працевлаштування поза межами міста в останній день подання декларації та залишення цифрового ключа на робочому місці не можна вважати поважними.

Крім того, аналогічні доводи апелянта вже були предметом розгляду судом першої інстанції, на які надано вичерпні відповіді.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги захисника про накладення стягнення на ОСОБА_1 з порушенням строків передбачених ст.38 КУпАП заслуговують на увагу у зв`язку з наступним.

Згідно з ч.3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

При накладенні стягнення та не вбачаючи спливу строку, передбаченого ч.3 ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції виходив з дати остаточних пояснень ОСОБА_1 щодо обставин адміністративного правопорушення, що мало місце 28.01.2019 року.

З цього приводу місцевий суд додатково зазначив про направлення проекту протоколу про адміністративне правопорушення для погодження прокурору 31.01.2019 року і остаточно прийшов до висновку про відсутність обставин, які свідчать про пропуск строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Натомість, пов`язання дня виявлення даного правопорушення із днем скерування проекту відповідного протоколу прокурору для погодження взагалі не ґрунтується на вимогах закону.

Інших обставин щодо перебігу строку накладення адміністративного стягнення у оскаржуваній постанові суд не обговорював.

Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що зміст запиту від 21.12.2018 року (а.с.99) засвідчує наявність інформації у правоохоронного органу, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (Управління захисту економіки у Запорізькій області) факту порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції», а штамп вхідної кореспонденції Управління захисту економіки у Запорізькій області (а.с.42) засвідчує отримання на власний запит з місця роботи ОСОБА_1 - Запорізької обласної державної адміністрації всієї затребуваної інформації стосовно ОСОБА_1 03.01.2019 року, зокрема і щодо дати звільнення останнього з займаної посади, що у даній справі має суттєве значення.

Отже, беручи до уваги отримання Управлінням захисту економіки у Запорізькій області витребуваної інформації,вже 03.01.2019 року правоохоронний орган мав у наявності всі необхідні документи, а саме зібрав докази в порядку ч.2 ст. 251 КУпАП для встановлення висновку щодо наявності певного порушення з боку ОСОБА_1 і як наслідок складання відповідного протоколу, який натомість склавлише 13.02.2019 року.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо дати виявлення правопорушення є помилковим.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 мало місце поза межами строку, передбаченого ст. 38 КупАП.

Отже, апеляційний суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП суддя повинен був керуватися положеннями ч.3 ст.38 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі ч.3 ст.38 та п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, яка передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Апеляційний суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга адвоката Ткаченка Д.С. підлягає частковому задоволенню, а постанова судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 квітня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п.7 ч.1 ст.247, ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Ткаченка Д.С. задовольнити частково.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник