Справа № 500/3107/19 Провадження № 3/500/855/19
П О С Т А Н О В А

про направлення протоколу для належного оформлення

02 липня 2019 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі судді Волкова Ю.Р., за участю прокурора Дупанової А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року у Вінницький обл., Іллінецький район, с. Китайгород, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який працює у Головному управлінні Держпродспоживслужби в Одеській області на посаді заступника начальника управління-начальник відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Ізмаїльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області (звільнений 16.07.2018 року відповідно до наказу про звільнення № 290-к від 12.07.2018 року)

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП згідно проекту протоколу № 339/2019, який складений оперуповноваженим в ОВС Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ст. лейтенантом поліції Платоновим О.С.,

В С Т А Н О В И В:

Як зазначено в проекті протоколу про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника начальника управління-начальника відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Ізмаїльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, являючись суб`єктом декларування та відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно з п.п. «в» п.1 ч. І ст. З Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) та примітки до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону, пункту 1 рішення НАЗК від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та пп. 2 ч. 5 Розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК № 3 від 10.06.2016, письмово не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

У відповідності до пункту 15 статті 1 Закону, суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», інші особи, які зобов`язані подавати декларацію та виконувати інші вимоги фінансового контролю відповідно до цього Закону .

04 травня 2000 року ОСОБА_1 , прийняв присягу державного службовця.

1травня 2000 року ОСОБА_1 , присвоєно 6 ранг категорія «Б» державного службовця відповідно до наказу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 10.06.2016 року № 893-к.

1березня 2016 року ОСОБА_1 , ознайомлений під підпис з попередженням про обмеження, встановлені Законом України «Державну службу», «Про запобігання корупції» обмеженнями під час прийняття на службу та її проходження. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 6 Закону України «Про державну службу», керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників, віднесено до посад категорії «Б» державної служби. Відповідно до частини 1, пункту 1, підпункту «В» ст. З Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, особами, на яких поширюються дія цього Закону, є державні службовці. Таким чином, на думку особи, яка склала проект протоколу, на ОСОБА_1 , поширюється дія Закону «Про запобігання корупції», і він є суб`єктом декларування та відповідальності за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією.

Згідно із частиною другою статті 52 Закону у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це НАЗК. Вказана інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр) та оприлюднюється на офіційному сайті НАЗК.

Таким чином, на думку особи, яка склала проект протоколу, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника начальника управління-начальника відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Ізмаїльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону входить до кола осіб, які згідно Закону зобов`язані заповнити та подати письмове повідомлення про суттєві зміни у майновому стані шляхом заповнення та подачі електронної декларації відбувається на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (НАЗК).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12. Закону «Права Національного агентства», Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Пунктом 5 ч. З ст. 12 Закону встановлено, що нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Абзац третій вказаної частини статті 12 Закону встановлює, що нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону «Повноваження Національного агентства», до повноважень Національного агентства належить надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб.

Відповідно до пункту 6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № З, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1У07.2016 за № 959/29089, суб`єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до ч. 2 статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу 2 зазначеного порядку повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування подається через електрону мережу Інтернет з використання програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб`єкта декларування після реєстрації в Реєстрі. Пунктом 4 передбачено, що інформація, включена в повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування, повинна бути також відображена в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Встановлено, що 16 лютого 2017 року згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6049/17/004214 покупець - гр. ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , придбав за 243000 (двісті сорок три тисячі) гривень цінне рухоме майно транспортний засіб марки: HYUNDAI, модель: SANTA FE, рік випуску: 2008, VIN код: НОМЕР_2 у продавця (власник майна) гр. ОСОБА_2 .

16грудня 2017 року об 15 годині 12 хвилин 15 секунд ОСОБА_1, подав заяву № 131989681 до Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС про проведення операції «Вторинної реєстрації ТЗ по договору купівлі - продажу», яка була прийнята, опрацьована і задоволена, результатом чого стала державна реєстрація права власності за гр. ОСОБА_1 , на вказаний транспортний засіб за свідоцтвом № НОМЕР_3, транспортному засобу присвоєний державний номерний знак НОМЕР_4.

Згідно ч. 1, 2 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у гр. ОСОБА_1 , на цінне рухоме майно - транспортний засіб, виникло з моменту передання майна, тобто з 16 грудня 2017 року.

Відповідно до пояснення ОСОБА_1 , ним, як вказано в проекті протоколу, підтверджується факт придбання 16 грудня 2017 року вищевказаного цінного рухомого майна - транспортного засобу вартістю 243000 гривень та неповідомлення письмово НАЗК про вказану подію що є суттєвою зміною в його майновому стані.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

Як вказано в проекті протоколу, набуття права власності гр. ОСОБА_1 , на цінне рухоме майно транспортний засіб марки: HYUNDAI, модель: SANTA FE, рік випуску: 2008, VIN код: НОМЕР_2, оціночною вартістю 243000 гривень перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року (50*1600 грн. = 80000 грн.) та складає 151,85 прожиткових мінімумів, що свідчить про суттєву зміну у майновому стані.

На думку особи, яка склала проект протоколу, склад вказаного правопорушення є формальний тобто таким, який не передбачає наслідків, як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, в той час як обов`язковим елементом об`єктивної сторони формального складу завжди є діяння, тобто несвоєчасне письмово повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування гр. ОСОБА_1 Національне агентство.

Відповідно до положень статей 251-253 Цивільного Кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Він може визначатися рокам, місяцями, тижнями, днями або годинами. Його перебіг починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Тобто, упродовж періоду часу, з 00:00 год. 16.12.2017 по 23:59 год. 26.12. 2017 р. у ОСОБА_1 , коли він набув майно, став власником цінного рухомого майна - транспортного засобу марки: HYUNDAI, модель: SANTA FE, рік випуску: 2008, VIN код: НОМЕР_2, оціночною вартістю 243000 гривень, виник обов`язок письмово повідомити Національне агентство про суттєві зміни у майновому стані шляхом внесення вказаної інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і вона оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Опрацюванням відомостей з Реєстру, встановлено що ОСОБА_3 (як вказано в проекті протоколу - аркуш проекту протоколу 6) письмово не повідомив Національне агентство про суттєві зміни у майновому, які виникли у нього у зв`язку із придбанням цінного рухомого майна - транспортного засобу марки: HYUNDAI, модель: SANTA FE, рік випуску: 2008, VIN код: НОМЕР_2, оціночною вартістю 243000 гривень, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 52 Закону.

Згідно відповіді Голови Національного агентства з питань запобігання корупції Корчак Н.М. (вихідний № 93-05/4886/17 від 02 березня 2017року), зазначено, що дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» співпадає з фактичною датою подання суб`єктом декларування документів до Реєстру.

Факт обізнаності гр. ОСОБА_1 , щодо обов`язку, способу і терміну подачі декларації (типу - повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) суб`єкта декларування , на думку особи, яка склала проект протоколу, підтверджується документами особової справи гр. ОСОБА_1 ; Попередження про обмеження, спрямовані на запобігання корупційним та пов`язаним з корупцією правопорушенням, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів і одержанню неправомірної вигоди або подарунка та поводження з ними, щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, дотримання вимог фінансового контролю; раніше поданими деклараціями (щорічна за 2017, 2016, 2015); поясненням гр. ОСОБА_1 ; іншими доказами в матеріалах адміністративної справи що додаються до протоколу.

Таким чином, на думку особи, яка склала проект протоколу, своїми діями гр. ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування відповідно до п.п. «в» п.1 ч. І ст. З Закону, обіймаючи посаду заступника начальника управління-начальника відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Ізмаїльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, вчинив дії, які містять ознаки і склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, яка вказано в проекту протоколу, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування , особою уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язана подати відповідну декларацію за місцем роботи Ізмаїльське районне управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, юридична адреса Ізмаїльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області є: Одеська область м. Ізмаїл, вул. Чехова, 2 що адміністративно-територіально відповідає Ізмаїльському міськрайонному суду Одеської області.

Враховуючи вказане, яка вказано в проекту протоколу, місцем вчинення гр. ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є службове приміщення Ізмаїльське районне управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області є: Одеська область м. Ізмаїл , вул. Чехова, 2 що адміністративно-територіально відповідає Ізмаїльському міськрайонному суду Одеської області.

Датою і часом вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є період часу з 00:00 год. 17.12.2017 року по теперішній час, коли гр. ОСОБА_1 , в порушення вимог ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції», зобов`язаний був повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, та не вчинив вказаних дій визначених Законом.

Датою виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є дата завершення збору доказів, встановлення особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, фактичних даних для висновку про наявність в діях особи вини у вчиненні правопорушення, встановлення складу адміністративного правопорушення та складання і оголошення протоколу за участю особи - громадянина ОСОБА_1 , а саме 24 квітня 2019 року.

Юридичними наслідками в даному випадку, яка вказано в проекті протоколу, є несвоєчасне, без поважних причин, не подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані гр. ОСОБА_1 , до Національного агентства з питань запобігання корупції, у визначені строки.

Згідно із ч. 2 ст. 172-6 КУпАП , відповідальність за вказаною статтею настає за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані. Факт неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані, на думку особи, яка склала проект протоколу, встановлений.

Факт правопорушення підтверджується на думку особи, яка склала проект протоколу, поясненням ОСОБА_1 , витягом з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування НАЗК, іншими матеріалами.

Розглянувши проект протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, думку прокурора,суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 незважаючи на не однократні виклики в судове засідання не з`явився.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах , одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства. Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-УІІ «Про запобігання корупції», Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зіст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно,коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності,передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Згідно зі ст. 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У відповідності до п. 13 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», інші особи, які зобов`язані подавати декларацію та виконувати інші вимоги фінансового і контролю відповідно до цього Закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція використання особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки (пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка) пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у ч. 1 ст. 3 цього Закону, або її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей; правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Зазначене визначення корупції узгоджується із ратифікованими Україною Цивільною Конвенцією про боротьбу з корупцією 1989 року, Кримінальною конвенцією про боротьбу з корупцією 1993 року, Конвенцією ООН 2003 року та п. 3.22. Рішення Конституційного суду України № 21-рп/2010 від 6 жовтня 2010 року, в яких зазначено, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки (пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб), а корупційна діяльність безпосередньо пов`язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов`язків. Зазначене може прирівнюватись до давання чи отримання хабара, зловживання службовим становищем чи впливом, сприяння відмиванню отриманих від корупційних злочинів доходів, їх приховування, розкрадання чи нецільового використання майна, перешкоджання здійсненню правосуддя, а також незаконного збагачення як значного збільшення доходів, яке перевищує законні доходи особи яке вона не може раціонально обґрунтувати, тощо.

Таким чином, за змістом міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надала Верховна Рада України, обов`язковими ознаками, за якими будь-яка неправомірна чи неетична поведінка осіб, уповноважених на виконання функцій держави може визнаватись корупційною, а так само й процедура віднесення тих чи інших діянь названих суб`єктів до категорії корупційних та їх кваліфікації за відповідними нормами глави 13-А КУпАП в тому числі і за ст. 172-6 ч.1 КУпАП є умисна форма вини, використання свого службового становища та мета одержання неправомірної вигоди.

Щоб вважати, що відповідні дії мали ознаки відповідного адміністративного правопорушення, необхідно виходити, крім того, із вимог ст. 9 КУпАП.

Згідно з вказаною нормою, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов`язково має встановлюватись умисний характер вчиненого діяння, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб`єкт правопорушення мав керуватись при вчиненні відповідного проступку.

Як роз`яснено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» № 13 від 25 травня 1998 року, суди при розгляді справ про правопорушення, пов`язані з корупцією повинні також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння.

З врахуванням положень ст.1 Закону № 1700-VII, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.

Вказана позиція також узгоджується із висновками спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17 "Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією", у ч. 2 якого зазначено, що суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

По своїй суті неподання (несвоєчасне подання) як декларацій, мають однакову правову природу, а отже вказане роз`яснення можливо застосовувати, у тому числі й до порушення, що виразилося у неподанні (несвоєчасному поданні) повідомлення про зміну майнового стану.

Однак суду не доведено наявності умислу у ОСОБА_1 на несвоєчасне подання такого повідомлення та корисну мету таких дій. Так, ОСОБА_1 16 грудня 2017 року здійснив державну реєстрацію права власності транспортний засіб за свідоцтвом № НОМЕР_3, транспортному засобу присвоєний державний номерний знак НОМЕР_4, а відомості до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані набуття права власності на вказаний транспортний засіб в десятиденний термін не подав. У поданій щорічній декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 р. (Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; оприлюднено на офіційному веб-сайті Національного агентства із запобігання корупції) ОСОБА_1 було зазначено відомості щодо придбання транспортного засобу марки: HYUNDAI, модель: SANTA FE, рік випуску: 2008 вартістю 243000 грн. При цьому, на момент заповнення цієї декларації, перевірка щодо можливого скоєння ОСОБА_1 інкримінуємого адміністративного правопорушення ще не проводилась, а відтак ОСОБА_1 не міг знати про таку перевірку, але все ж таки задекларував транспортний засіб HYUNDAI, модель: SANTA FE, що також вказує на відсутність у нього будь-якої протиправної мети та умислу на приховування інформації про отримане рухоме майно. В діях ОСОБА_1 відсутній мотив на приховування від фінансового контролю придбаного майна, оскільки надійшло це майно у його володіння у законний спосіб.

Повідомлення в порядку ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» шляхом подачі електронної декларації до НАЗК і неповідомлення в порядку ст. 52 цього Закону шляхом подачі окремої інформації до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування виключають наявність вини у формі умислу у вчиненні зазначених дій притягуваного, направлених на приховування факту придбання зазначеного майна, а відтак і виключає наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Отже, матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_1 не подавши повідомлення про суттєві зміни майнового стану до 26.12.2017 року, а подавши його у 2018 р. та зазначивши про це у щорічній декларації, мав умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес. Прокурором в судовому засіданні не надано жодних доказів на підтвердження умислу ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Тобто, не надані суду матеріали та докази підтверджують відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення, а тому відсутня суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Крім того, суд наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, складається уповноваженою на те посадовою особою, зокрема посадовою особою органів внутрішніх справ (Національної поліції) та Національного агентства з питань запобігання корупції (п. 1 ч. 1ст. 255 КУпАП), і повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про запобігання корупції" визначено, що до повноважень Національного агентства належить, поміж іншого, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 3 ст. 12 Закону України "Про запобігання корупції" встановлено, що у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням Національного агентства. У разі виявлення ознак іншого корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції.

Висновок Національного агентства є обов`язковим для розгляду, про результати якого воно повідомляється не пізніше п`яти днів після отримання повідомлення про вчинене правопорушення.

Статтею 48 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання; 2) щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль. Національне агентство проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього Закону. Порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається Національним агентством.

Пунктом 1 Розділу 1 Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції N 56 від 10.02.2017 року, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2017 р за N 201/30069 (далі - Порядок) встановлено, що цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України "Про запобігання корупції".

Згідно з пунктами 2-5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування . У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб`єкта декларування та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Однак, згідно ст. 3 Закону України «Про національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції України та законів України, актами Кабінету міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» повноважень на здійснення перевірки фактів своєчасності подання декларації у органів національної поліції немає.

Згідно пп. 6 п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» НАЗК має право отримувати заяви фізичних та юридичних осіб про порушення вимог цього Закону, та проводити за власною ініціативою перевірку можливих фактів порушення вимог цього Закону.

Також, не передача вповноважень посадових осіб Національної поліції України щодо проведення будь-яких перевірок з метою запобігання, виявлення та припинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, й Закон України "Про засади державної антикорупційної політики в Україні (Антикорупційна стратегія) на 2014-2017 роки".

Відповідно до п. 1 та п. 4 Загальних положень Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 07.11.2015 р. N 81 покладення на Департамент обов`язків, що не належать або виходять за межі його компетенції, не допускається.

Отже, посадові особи Департаменту захисту економіки Національної поліції України відповідно до п. 4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб`єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Усі дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно посадові особи НАЗК, у тому числі і вирішувати питання щодо притягнення особи до відповідальності.

Додані до протоколу матеріали не містять відомостей про проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1 , а також повідомлення НАЗК про результати такої перевірки Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Таким чином, Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб`єктів, які наділені правом проведення перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування .

Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.

Посадові особи Національної поліції при виявлені корупційного правопорушення, посилаючись на ст. 255 КУпАП, яка дає їм право на це, складають адміністративні протоколи, але будь-які органи (юридичні особи) Національної поліції України, до суб`єктів, які наділені правом перевірки як декларацій так і змін у майновому стані суб`єктів декларування - не відносяться. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці Національної поліції, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, суб`єктом декларування , після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціальний уповноважений суб`єкт у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, відповідно до п. 1, п.п. 1 п. 3, п. 5 Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Порядок), затвердженого Рішенням НАЗК 10.02.2017 року № 56, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ст. ст. 48, 50 Закону України «Про запобігання корупції». Контроль декларацій НАЗК здійснює відповідно до цього Порядку через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції, та автоматично засобами програмного забезпечення Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Реєстр). Повну перевірку декларацій відповідно до цього Порядку НАЗК здійснює через працівників Підрозділу.

Якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, НАЗК направляє такому суб`єкту лист з проханням надати пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації. За наявності ознак адміністративного правопорушення уповноважена особа НАЗК складає протокол про адміністративне правопорушення у встановленому законодавством порядку, який за рішенням НАЗК направляється до суду.

Тобто, з урахуванням поняття «суб`єкт декларування » зазначеного у ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», даний Порядок визначає суб`єктів, що наділені правом перевірки змін у майновому стані суб`єктів декларування , а також порядок перевірки та дії у разі встановлення факту неподання або несвоєчасного подання відповідних змін суб`єктом декларування .

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1 , повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДЗЕ НП України, отримання від НАЗК разом із матеріалами щодо встановлення факту порушення вказівки на складання протоколу, та інше.

Слід зазначити, що згідно п. 1 та п. 4 Загальних положень «Про Департамент захисту економіки Національної поліції України» покладення на Департамент обов`язків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається.

Таким чином, суд вважає, що посадові особи правоохоронних органів, здійснюючи перевірку особи, як суб`єкта декларування, та складаючи протокол без відповідного звернення (доручення) НАЗК, виходять за межі своїх повноважень, та діють по за межами діючого законодавства.

Згідно п. 2 - п. 5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування . У випадку встановлення факту неподання декларації, НАЗК письмово повідомляє про це суб`єкта декларування та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб`єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування . Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці ДЗЕ НП України, відповідно до п. 4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб`єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

В той же час, усі обов`язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив (несвоєчасно повідомив) про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК.

Також, суд зазначає, що відповідно до вимог п.п. 11, 12 розділу II Порядку оформлення протоколів про адміністративні правопорушення та внесення приписів Національним агентством з питань запобігання корупції, затвердженим Рішенням НАЗК від 09.06.2016 року № 5, протокол про адміністративне правопорушення виноситься з урахуванням вимог абзацу першого пункту 12 цього розділу на розгляд Національного агентства, яке приймає рішення про направлення протоколу про адміністративне правопорушення до суду; протокол про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 172-4 - 172-9 КУпАП, разом із копією рішення Національного агентства та іншими матеріалами у триденний строк з моменту його складення надсилається до місцевого загального суду за місцем вчинення корупційного правопорушення.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на розгляд НАЗК не виносився і рішення про його направлення до суду вказаним органом не приймалось.

Отже, суд приходить до висновку, що у Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України відсутні повноваження на здійснення перевірки декларацій та повідомлень про зміну майнового стану.

Враховуючи викладене, суд вважає, що всі докази, отримані на підставі вказаної перевірки Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України і додані до вищевказаного проекту протоколу № 339/2019 від 24 квітня 2019 року є недопустимими, враховуючи, що перевірка була проведена не уповноваженою на те особою, а також, що факт несвоєчасного повідомлення ОСОБА_1 про суттєві зміни в його майновому стані був виявлений працівниками УЗЕ в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України, які всупереч вимог ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції» не направили вказані матеріали перевірки до НАЗК, які уповноважені законом здійснювати побідні перевірки. Вказане є самостійною підставою для закриття провадження по справі.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 60 та ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності та частки такого майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 3 ст. 60 Сімейного кодексу встановлено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Але відомосте про те чи є у ОСОБА_1 дружина в проекті протоколу не вказано.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що автомобіль HYUNDAI, модель: SANTA FE., незалежно від того, на кого з подружжя він зареєстрований, та за відсутності шлюбного договору - є спільною сумісною власністю подружжя.

Крім того, в проекті протоколу, є посилання на висновок Конституційного суду України у справі щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 276 КУпАП від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Яким чином ч. 2 ст. 276 КУпАП моє відношення до ОСОБА_1 не вказано.

Крім того, згідно опису до проекту протоколу, вказано, що протокол відносно ОСОБА_1 розміщений на сторінках 01 - 11, а проект протоколу відносно ОСОБА_1 розміщений на сторінках 01 - 10, які не пронумеровані. На сторінці 11 розміщений рапорт о/у УЗЕ в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України ст. лейтенанта поліції О.С. Платонова.

Нумерація справи розпочинається з 12 сторінці.

На думку суду, місце проживання ОСОБА_1 вказано не вірно, про ще свідчить та обставина, що проект протоколу складений в м. Вінниця, полонення у ОСОБА_1 отримані у м. Одеса, документів про реєстрацію та місце проживання ОСОБА_1 суду не надані, як і не надані документи, що характеризують особу.

Щодо права прокурора оскаржити постанову суду в справі про адміністративне правопорушення, суд наголошує на наступному.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Отже, прокурор до цього кола суб`єктів не входить.

За змістом ст.ст. 7, 287 КУпАП прокурор має право на оскарження постанов по справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, а саме коли прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Стаття 250 КУпАП передбачає право прокурора перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення. Такими заходами примусового характеру, пов`язаними з обмеженням особистої свободи громадян, фактично є лише адміністративний арешт. Однак, за правопорушення, пов`язані з корупцією, він не застосовується.

Згідно з положеннями ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», яка визначає особливості здійснення окремих форм представництва інтересів держави в суді, йдеться про право прокурора на подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення лише в цивільній, адміністративній і господарській справі. При цьому в ч. 7 ст. 24 Закону чітко зазначено, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.

Судом не може бути вирішено питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки суд позбавлений можливості перевірити додержання порядку складення протоколу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з викладеним, протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 слід повернути для належного оформлення.

Таким чином, виходячи з вище зазначеного,

керуючись вимогами п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП, суд -

постановив:

Проект протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП та додані до нього матеріали направити до Управління захисту економіки в Одеській області департаменту захисту економіки Національної поліції України для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду Ю.Р.Волков