Справа № 559/1020/19
Номер провадження 3/559/336/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 року Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ралець Р.В. розглянувши матеріали, які надійшли від Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , за ст.123 ч. 2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 27.04.2018, ОСОБА_1 27.04.2019 о 01 год. 25 хв. в м.Дубно по вул..Кременецька, керуючи автомобілем Фольксваген Тоуран д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила переїзду залізничних переїздів, виїхав на залізничний переїзд пр. увімкненому заборонному червоному сигналі світлофора(червоному),та звукову сигналізацію, чим порушив п. 20.5 в Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачене ст. 123 ч. 2 КУпАП.

В судові засідання 27.05.2019, 12.06.2019, 27.06.2019, 17.07.2019 правопорушник не з`явився, про час, дату та місце повідомлявся судом вчасно, належним чином (а.с.9,15,18,21), причини неявки ОСОБА_1 суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи - не подавав.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співвставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_1 , якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, виклик його в судове засідання, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи.

За зазначених обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим, згідно зі ст. 268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які містяться у справі.

Вина правопорушника підтверджується письмовими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 27.04.2019 серії ОБ №113789 (а.с.2), рапортом (а.с.7), копією постанови серії ДПО18 №187451 від 27.04.2019 (а.с.4), суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 123 ч. 2 КУпАП.

При ухваленні рішення у справі суддя враховує обставини, що пом`якшують щире каяття порушника, обставин, обтяжують відповідальність судом не встановлено. Тому, для запобігання вчиненню нових правопорушень та виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, необхідно накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті 123 КУпАП у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП на правопорушника необхідно покласти сплату судового збору.

Керуючись ст. 123, ст. 283, ст. 284, ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 123 ч.2 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в дохід держави в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя :