ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/194/19 Справа № 210/3030/18
Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувано адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн.. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 04 червня 2018 року о 21 годині 12 хвилин в м. Кривому Розі, в Металургійному районі, по вул. Нікопольське шосе в районі е/о 22/76 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп'яніння: тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, сповільненість ходи та мови, неприродна блідість обличчя. На вимогу працівника поліції від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити. Разом з апеляційною скаргою, заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

В обґрунтування пропущеного строку, зазначає, що не був присутній при розгляді справи і прийнятті постанови, оскільки перебував за межами України, тому не мав змоги взяти участь у розгляді справи та не мав можливості спростувати інкриміноване йому правопорушення надавши суду відповідні докази. Копію постанови отримав лише 10 січня 2019 року.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що постанова винесена з грубим порушенням норм процесуального права. Вказує на те, що в письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не вказано в якій саме годині вони були свідками того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння. Показання свідків складані ними не власноручно, а на бланках та з виправленнями одним почерком, що ставить їх під сумнів, а самі свідки не були допитані в судовому засіданні, що свідчить про поверхневість та формальність розгляду справи.

Окрім того, зазначає, що оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не було сформульовано, який саме огляд ОСОБА_1 має пройти на вимогу поліцейського, та у який спосіб, тому він не мав можливості надати однозначну відповідь. Також, в протоколі не зазначено, що водієві пропонувалось пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду, як і не було зазначено те, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров'я. Даних обставин не зазначено і поясненнях свідків. Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія до найближчого закладу охорони здоров'я, у зв'язку з чим водій був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд. В порушенням вимог ст. 266 КУпАП водія не відстороняли від керування транспортним засобом.

Вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню оскільки в протоколі незафіксована сама суть порушення, тобто дії по ухиленню від проходження огляду, а свідки в своїх поясненнях посвідчили зовсім інші обставину, а саме відмову від огляду за допомогою Alcotest № 6810, що на думку ОСОБА_1 є правом водія, а не порушенням.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав викладених у ній.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_1 , яка зводиться до його відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи та відсутності повідомлення про розгляд справи та копія постанови своєчасно йому не направлялась, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску останнім строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю за необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд розглянув справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є хибними та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так у відповідності до ч. 2 ст. 268 КУпАП, дана категорія справ до вичерпного переліку за якими обов'язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відноситься, а тому суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, розглянув адміністративну справу.

В даному ж випадку, ОСОБА_1 було забезпечено право на апеляційний перегляд справи, що є одним з основних засад судочинства, встановлених статтею 129 Конституції України, та оскарживши постанову по справі про адміністративне правопорушення, в апеляційній скарзі виклав свої письмові пояснення, щодо інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яки місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 075168 від 04 06 2019 року, який складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст.ст. 254,256 КУпАП; рапортом працівника поліції, де викладені фактичні обставини скоєння ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення а також зазначено ознаки наркотичного сп'яніння виявлені у ОСОБА_1 а саме зіниці розирені, та не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість ходи та мови; поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , в присутності яких, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду як за допомогою приладу драгер та і у лікаря нарколога в їх присутності.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1 , від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об'єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Відповідно до абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті " від 23 грудня 2005 року №14, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Так, як слідує із приписів вимог ч. 2 та ч. 3 ст. 266 КУпАП, огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків і тільки у разі незгоди на проведення такого огляду або незгоди з його результатом, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Посилання в апеляційній скарзі стосовно того, що пояснення свідків є шаблонними, є необґрунтованими та безпідставними, та такими, що зводяться до переоцінки доказів, оскільки зазначене матеріалами справи не знайшли свого підтвердження, оскільки нормами чинного КУпАП, будь яких вимог до складання пояснень свідків не містить. Зазначені пояснення були відібрані інспектором патрульної поліції, із власними підписами свідків.

Крім того, доводи апеляційною скарги, стосовно того, що в матеріалах справи відсутнє направлення на водія, не знайшло свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи вказане направлення наявне (а.с.3) однак огляд не проводився у зв'язку із відмовою ОСОБА_1 від його проходження.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а будь яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун