ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/745/19 Справа № 200/3498/19 Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2019 року якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі, у зв`язку із закінченням строк накладення адміністративного стягнення.

Згідно з оскаржуваною постановою, 28 січня 2019 року о 21.30 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ-21099» д/н НОМЕР_1 , знаходячись на регульованому світлофором перехресті пр. Богдана Хмельницького та вул. Титова у м. Дніпро, виконуючи поворот ліворуч при основному зеленому сигналі світлофору, не надав дороги автомобілю «ЗАЗ» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого скоїв зіткнення з даним автомобілем. Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджені, чим спричинена матеріальна шкода, а водій ОСОБА_1 та пасажир ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 16.6 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Так, ОСОБА_1 зазначає, що зіткнення з автомобілем потерпілого відбулось в той час, коли він вже завершував маневр, а також внаслідок значного перевищення потерпілим швидкості руху, який не вжив жодних заходів для її зменшення, з метою уникнення ДТП. Поряд із цим, ОСОБА_1 посилається на те, що йому ставить у провину п. 12.3 ПДР України, однак у протоколі відсутнє посилання на те, коли саме виникла небезпека для руху автомобіля. Окрім того, протокол не містить також й відомостей про свідків, пояснення правопорушника та завдані збитки. На переконання ОСОБА_1 , ці обставини не були враховані судом та він дійшов необґрунтованого висновку про наявність вини в його діях.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката Келембет І.М., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість постанови, суд дійшов такого висновку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні цього адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 158516 від 22 лютого 2019 року, схемою місця ДТП, протоколом огляду місця ДТП поясненнями ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4 , відеозаписом ДТП.

В сукупності зазначені докази підтверджують факт порушення водієм «ВАЗ-21099» д/н НОМЕР_1 , - ОСОБА_1 п.п. 16.6 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «ЗАЗ» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та спричинено пошкодження транспортних засобів, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Сумніви щодо достовірності зазначених доказів у суду відсутні.

Що стосується доводів апелянта про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що дослідженими судом доказами вони повністю спростовуються.

Так, наявним у матеріалах провадження відеозаписом ДТП, поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4 встановлено, що водій ОСОБА_1 дійсно здійснював маневр повороту ліворуч на дозволений для руху у цьому напрямку зелений сигнал світлофора.

Пунктом 16.6 ПДР України встановлено, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Як вбачається з дослідженого судом запису, саме ОСОБА_1 розпочав виконання маневру повороту ліворуч, не надавши при цьому перевагу зустрічному транспортному засобу.

З огляду на те, що водій ОСОБА_2 , який рухався зустрічною смугою, не міг передбачити саме таку траєкторію руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , вважати, що саме його дії стали наслідком ДТП суд апеляційної інстанції не може.

З огляду на те, що водій ОСОБА_1 здійснюючи маневр повороту не надав перевагу в русі зустрічному транспортному засобу, як того вимагає п. 16.6 ПДР України, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для сумнівів в об`єктивності та законності висновків суду першої інстанції щодо його вини в ДТП та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Інші доводи ОСОБА_1 щодо відсутності у протоколі відомостей про свідків, пояснення правопорушника та завдані збитки суд розцінює як необгрунтовані, оскільки пояснення та протокол огляду складені на окремих аркушах. Окрім того, ці докази жодним чином не спростовують висновки суду.

Що стосується тверджень ОСОБА_1 про те, що йому ставиться у провину порушення п. 12.3 ПДР України, то вони є безпідставними, оскільки протокол містить посилання на порушення ним п. 16.6 ПДР України, а постанова йому не суперечить.

З огляду на викладені обставини, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно відсутності в його діях порушень ПДР України, на думку апеляційного суду, є безпідставними.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Поряд із цим, встановивши вину ОСОБА_1 , суд дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження, з підстав, передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП, оскільки з дня вчинення правопорушення минули строки, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко