ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Каліщук А.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від начальника Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 30.04.2019 року, о 18 год. 20 хв. в м. Володимирі-Волинському по вул. Князя Олега, 70 керував автомобілем марки «Фольцваген Джетта», н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину не визнав. Пояснив, що 30.04.2019 р. він разом із ОСОБА_2 поїхали до ОСОБА_3 , де пили каву. Алкоголь не вживали. Після чого вони поїхали до нього додому, де разом із ОСОБА_1 вживали алкоголь. Через деякий час до них приїхали працівники поліції і сказали, що він пошкодив забор та скоїв ДТП. Заперечив факт соєння ДТП та керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вживав алкоголь уже вдома, після приїзду від ОСОБА_3 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердив, що 30.04.2019 р. до нього приїжджав ОСОБА_1 із ОСОБА_4 , з якими він пив каву. Алкоголь не пили. ОСОБА_1 виїжджаючи з двору зачепив металеву трубу, однак не пошкодив ні паркан, ні ворота, ні автомобіль. Він не звертався у поліцію, оскільки йому не було заподіяна шкода.

Свідок ОСОБА_4 суду повідомив, що 30.04.2019 р. він разом із ОСОБА_1 поїхав до ОСОБА_3 додому, де вони пили каву. ОСОБА_1 перебував у тверезому стані, алкоголь не вживав. Заперечив факт вчинення ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди та керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що ОСОБА_1 вживав алкоголь із ним уже після приїзду від ОСОБА_3 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що 30.04.2019 р. ОСОБА_1 разом із ОСОБА_4 приїхали додому, де вживали алкоголь. Цього ж дня ОСОБА_1 возив автомобілем її до церкви. Підтвердила, що ОСОБА_1 приїхав додому у тверезому стані. Через дві години до них приїхали працівники поліції та повідомили, що ОСОБА_1 вчинив дорожньо-транспортну пригоду та забрали його на медичний огляд.

На судовий розгляд справи неодноразово викликався працівник поліції ОСОБА_6 та свідки, котрі вказані у протоколі, однак дані особи в судове засідання не з`являлись, не повідомляли суд про причину неявки.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши всі докази в сукупності, приходжу до висновку, що справу про адміністративне правопорушення слід закрити з наступних підстав.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яння надано протокол про адміністративне правопорушення та результати тесту на алкоголь.

Однак сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Також судом встановлено, що працівникик поліції не зупиняли транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , а приїхали до нього додому і повідомили, що він вчинив дорожньо-транспортну пригоду та запропонували йому пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Крім цього, результат тестування на алкоголь підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, однак не підтверджує, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Інших доказів, котрі б підтверджували, що ОСОБА_1 о 18 год 20 хв. керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння суду не надано.

Таким чином, у справі відсутні належні та достатні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а сам факт перебування особи, котра не зупинялась працівниками поліції на автодорозі і не є водієм транспортного засобу, хоча і перебуває у стані алкогольного сп`яніння, не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Оцінивши всі докази в сукупності, приходжу до висновку про недоведеність факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення в суді спростовані, як поясненнями ОСОБА_1 , так і свідка ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , котрі є належними та допустимими, а тому суд не вбачає підстав для ненадання їм доказового значення.

При цьому, для з`ясування обставин викладених у протоколі та доводів ОСОБА_1 викликався працівник поліції та свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. Однак на неодноразові виклики працівник поліції та свідки не з`явились.

Інших доказів, котрі б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у матеріалах справи не має та не надано таких на судовий розгляд справи.

Згідно з ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п.1 ст. 247, ст. ст. 283,284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо про притягнення

ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук