ПОСТАНОВА

Іменем України

01.04.19 року місто Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Грибанова Л.О., розглянувши адміністративний матеріал, наданий Управлінням Уктрансбезпеки у Луганській області Державної служби України з безпеки на транспорті, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Гречишкине Новоайдарського району Луганської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення №0006468 від 15 березня 2019 року вбачається, що 15 березня 2019 року, приблизно о 10 годині 45 хвилин, правопорушник ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність, пов`язану з наданням послуг по перевезенню вантажу на автомобілі марки «ІЖ-2717-230», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », на вулиці Червоній міста Лисичанська, без відповідної державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим було порушено порядок провадження господарської діяльності.

У судове засідання правопорушник ОСОБА_1 не з`явився, про причини не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав, хоча, як вбачається зі змісту протоколу про відповідне адміністративне правопорушення (а.с.1), - про необхідність явки до Лисичанського міського суду Луганської області, з метою розгляду справи про інкриміноване адміністративне правопорушення, передбачене ст.164 ч.1 КУпАП, правопорушника ОСОБА_1 було повідомлено під час складання зазначеного протоколу, тобто 15 березня 2019 року, про що свідчить підпис останнього, при цьому, від надання письмових пояснень по суті інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП, - відмовився, у присутності свідків.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, зокрема

рішень у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року (п.27), «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року, у яких наголошено на тому, що особа у розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їй судового рішення,

та з огляду на те, що

при повідомленні судом про місце та час розгляду справи, а також, вжиття всіх заходів щодо унеможливлення порушення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, правопорушник ОСОБА_1 , будучи обізнаним під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, що засвідчує відмітка у протоколі про відповідне адміністративне правопорушення №0006468 від 15 березня 2019 року, щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у приміщенні Лисичанського міського суду Луганської області (протокол підписано правопорушником ОСОБА_1 власноруч), з моменту складання відповідного протоколу (15 березня 2019 року) і по день винесення постанови суду, не дивлячись на достатність часу для того, аби з`явитися до суду та дізнатися про рух справи, - заходів для явки до суду не вжив, письмових заперечень проти протоколу - не подав, тощо, -

у зв`язку з чим, суд вважає поведінку учасника процесу такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП, та уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення в галузі підприємницької діяльності, а неодноразову неявку до суду особи, що притягується до адміністративної відповідальності, правопорушника ОСОБА_1 , котрий повинен добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, розцінює як безпідставне умисне затягування справи, нівелювання завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким, зокрема, є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП), і, відповідно, з урахуванням принципу судочинства, зазначеного у практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, - вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Із дослідженої у судовому засіданні товарно-транспортної накладної на відпуск хлібобулочних виробів, затвердженої Наказом Мінагрополітики України №153 від 06 червня 2001 року (а.с.4) вбачається, що перевізником ОСОБА_1 отримано від виробника (постачальника) ФОП « ОСОБА_2 » хлібобулочні вироби, кількістю 300 шт, вартістю 4150 грн.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зокрема товарно-транспортну накладну на відпуск хлібобулочних виробів, затверджену Наказом Мінагрополітики України №153 від 06 червня 2001 року (а.с.4), і, оцінюючи надані Управлінням Уктрансбезпеки у Луганській області Державної служби України з безпеки на транспорті докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП, оскільки:

відповідно до положень ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнаються протиправні, винні (умисні або необережні) дії або бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, а також, встановлений порядок управління, які тягнуть за собою застосування адміністративно-правових санкцій,

при цьому, склад проступку включає в себе ознаки, які об`єднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: об`єкт адміністративного проступку, об`єктивну сторону проступку, суб`єкт адміністративного проступку, суб`єктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, наявність яких обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння, і у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

Наданий до суду матеріал, щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП, в тому числі, і доданий до останнього протокол №0006468 від 15 березня 2019 року, у фабулі якого мова йдеться лише про те, що:

15 березня 2019 року, приблизно о 10 годині 45 хвилин, правопорушник ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність, пов`язану з наданням послуг по перевезенню вантажу на автомобілі марки «ІЖ-2717-230», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », на вулиці Червоній міста Лисичанська, без відповідної державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим було порушено порядок провадження господарської діяльності,

не містить достатніх даних та жодних доказів, які б з достеменністю підтверджували, що саме ОСОБА_1 , в інкримінований останньому час, керуючи зазначеним ТЗ, порушив ст.19, ст.58 Господарського кодексу України, згідно яких:

суб`єкти господарювання підлягають державній реєстрації відповідно до цього Кодексу та закону (ст.19 ч.2 ГКУ),

суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом (ст.58 ч.1 ГКУ),

що саме і визначає суб?єкта та об`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки,

згідно положень Особливої частини КУпАП, суб?єктом адміністративного проступку, передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП, є загальний суб?єкт, а саме - фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку, що провадить господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, котра підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), при цьому, відповідно до правової суті понять, визначених національним законодавством в сфері підприємницької діяльності, зокрема, ст.ст.3,42 Господарського Кодексу України, ст.1 Закону України «Про підприємництво», ст.1 Закону України «Про ліцензування окремих видів господарської діяльності», правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності» №3 від 25 квітня 2003 року, згідно яких:

під господарською діяльністю слід розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, як правило, з метою отримання прибутку (комерційна діяльність);

підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, яка полягає в самостійній, систематичній, на власний ризик діяльності по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством,

при цьому, однією з обов?язкових ознак підприємницької діяльності є систематичність її здійснення, і, діяльність вважається систематичною у разі, коли вона здійснюється протягом календарного року більше 3 разів, і лише в такому випадку, громадяни зобов?язані зареєструватись, як суб`єкти підприємництва,

про що жодним чином у відповідному протоколі не згадується, що, у своїй сукупності, не підтверджує факт порушення порядку провадження господарської діяльності з боку ОСОБА_1 , і, відповідно, унеможливлює визнання останнього у якості суб`єкта адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП.

І, у зв`язку з тим, що Управлінням Уктрансбезпеки у Луганській області Державної служби України з безпеки на транспорті - не надано жодних доказів, які б підтверджували факт провадження ОСОБА_1 господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, і, відповідно, факт порушення вимог ст.19, ст.58 Господарського кодексу України з боку ОСОБА_1 саме під час перевезення вантажу, як цього вимагає об?єктивна сторона інкримінованого тому адміністративного проступку, і, як наслідок, встановлювали б в діях останнього наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП, в тому числі і винність у його вчиненні, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.164 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , підлягає закриттю:

так як, згідно положень ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення,

оскільки, у судовому засіданні не встановлено факту провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання з боку ОСОБА_1 , тобто, дії останнього - не містять ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП, і, відповідно, - не є порушенням порядку провадження господарської діяльності.

Окрім викладеного, у судовому засіданні також не знайшла свого підтвердження і суб`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП, яка визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу, оскільки, складений відносно ОСОБА_1 протокол, у якому мова йдеться про те, що 15 березня 2019 року, приблизно о 10 годині 45 хвилин, правопорушник ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність, пов`язану з наданням послуг по перевезенню вантажу на автомобілі марки «ІЖ-2717-230», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », на вулиці Червоній міста Лисичанська, без відповідної державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим було порушено порядок провадження господарської діяльності, тощо, не містить достатніх даних та жодних доказів, які б з достеменністю підтверджували, що ОСОБА_1 в інкримінований останньому час, діяв з умислом саме на порушення порядку провадження господарської діяльності, так як, відповідно до положень ст.10 КУпАП, - адміністративне правопорушення вважається умисним, якщо особа, що його вчинила, усвідомлювала протиправний характер свого діяння або бездіяльності, передбачала його шкідливі наслідки та бажала їх чи свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторони інкримінованого адміністративного проступку, і, відповідно, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП, що підтверджується наданим у судове засідання протоколом №0006468 від 15 березня 2019 року, стосовно ОСОБА_1 , за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП, зміст якого, до того ж, не суперечить наявним в матеріалах справи та дослідженим у судовому засіданні письмовим доказам, у достовірності та істинності яких підстав сумніватися у суду - немає.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.251, ст.252, ст.247 ч.1 п.1), ст.164 ч.1, ст.284, ст.289, ст.294 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.164 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності події і складу вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд.

Суддя: