Справа № 196/450/19
№ провадження 3/196/165/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2019 смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Зубій А.В., за участю секретаря судових засідань Березко А.В., прокурора Кліманова О.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , працює державним реєстратором виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, за ст.172-6 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №1058 від 28 березня 2019 року ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді державного реєстратора виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області та, відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», відноситься до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону. ОСОБА_1 , в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», будучи ознайомлений із вимогами фінансового контролю Закону України «Про запобігання корупції» щодо необхідності подачі щорічної декларації, несвоєчасно, без поважних причин, 02.04.2018 подав щорічну за 2017 рік декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного корупційного правопорушення, зокрема суб`єктивна сторона. Фактично ніякого умислу на несвоєчасне неподання декларації не було. Не заперечував, що був обізнаний з обов`язком подачі декларації до 01.04.2018 року за 2017 рік. Просив закрити провадження по справі.

В судовому засіданні прокурор Кліманов О.О. підтримав складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст.172-6 ч.1 КУАП, вважав, що наявні всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, за наслідками розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді державного реєстратора виконавчого комітету Могилівської сільської ради та відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язаний щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Разом з тим, як вбачається з Реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування вказана декларація ОСОБА_1 була подана 02.04.2018 року.

Диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупція -це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей, а правопорушення, пов`язане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Зазначене визначення корупції узгоджується із ратифікованими Цивільною Конвенцією про боротьбу з корупцією 1989 року, Кримінальною конвенцією про боротьбу з корупцією1993 року, Конвенцією ООН 2003 року та п. 3.22. Рішення Конституційного суду України № 21-рп/2010 від 6 жовтня 2010 року, в яких зазначено, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб», а корупційна діяльність безпосередньо пов`язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов`язків. Зазначене може прирівнюватись до давання чи отримання хабара, зловживання службовим становищем чи впливом, сприяння відмиванню отриманих від корупційних злочинів доходів, їх приховування, розкрадання чи нецільового використання майна, перешкоджання здійсненню правосуддя, а також незаконного збагачення як значного збільшення доходів, яке перевищує законні доходи особи, яке вона не може раціонально обґрунтувати, тощо.

Отже, за змістом міжнародних договорів згоду на обов`язковість яких надала Верховна Рада України, обов`язковими ознаками, за якими будь-яка неправомірна чи неетична поведінка осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватись корупційною, а так само й процедура віднесення тих чи інших діянь названих суб`єктів до категорії корупційних та їх кваліфікації за відповідними нормами глави 13-А КУпАП, в тому числі і за ст. 172-6 ч.1 КУпАП, є умисна форма вини, використання свого службового становища та мета одержання неправомірної вигоди.

Отже, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу.

Відповідно до ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

При цьому склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-6 КУпАП, є формальним, характеризується недодержанням різноманітних правил, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, виражається у бездіяльності суб`єктів декларування, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , вбачається, що він був обізнаний про необхідність до 01.04.2018 року подати щорічну декларацію про доходи за 2017 рік на сайті НАЗК та мав на роботі технічну можливість. 31 березня та 01 квітня 2018р. були вихідними днями, він намагався заповнити та подати декларацію з комп`ютера за місцем свого проживання, однак системні вимоги комп`ютера не давали можливості йому встановити програмне забезпечення для роботи з особистим електронним ключем, тому декларація була подана ним у перший робочий день тижня, а саме у понеділок 02.04.2018р., тобто із запізненням на один день.

Вище наведене підтверджує відсутність умислу ОСОБА_1 на несвоєчасне подання декларації.

Будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 прямого чи непрямого умислу, направленого на несвоєчасне подання і оприлюднення своєї декларації про доходи та майновий стан за 2017 рік до Єдиного державного реєстру декларацій та вчинення таким чином адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, відповідальність за що передбачена ст.172-6 ч.1 КУпАП, суду не надано.

Докази, які містяться у справі про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, доводи ОСОБА_1 про причини несвоєчасного подання ним до НАЗК щорічної декларації про доходи та майновий стан за 2017 рік не спростовують, а також і не підтверджують, що ОСОБА_1 діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок.

Несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації Національному агентству з питань запобігання корупції про доходи та майновий стан за 2017 рік через необережність свідчить і те, що він подав вказану декларацію задовго до виявлення цього факту правоохоронними органами (лютий 2019р.).

Відповідно до Інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №223-943/0/4-17 від 22.05.2017р. конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП є несвоєчасне подання декларації без поважних на то причин. Перелік причин несвоєчасного подання повідомлення в законодавстві чітко не визначений і вичерпного переліку таких причин не міститься. Отже, рішення про поважність причин несвоєчасного подання повідомлення суд повинен приймати кожен раз під час розгляду кожної справи, на підставі оцінки фактичних обставин в ній.

Наведені вище дослідженні судом докази та встановлені на їх підставі обставини вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а отже виключають наявність складу вказаного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні не було встановлено достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення і вичерпані можливості їх отримати.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутні події і склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, ст. 45 Закону України „Про запобігання корупції, ст.ст.9, 280, 283-285, 287,294, п. 1 ч. 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.172-6 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Царичанський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.В.Зубій