Справа №522/1156019
Провадження №3/522/7417/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м.Одеса

Суддя Приморського районного суду м.Одеси Домусчі Л.В., розглянувши матеріали, що надійшли з управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Тунісу, одружений, має неповнолітнього сина 2017 року народження, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

- за ч.4 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до адміністративних матеріалів, наданих суду 10.07.2019 року, суддя отримала 11.07.2019 року, 14.06.2019 року о 10.30 год., водій ОСОБА_2 , у м.Одесі, вул.Канатна, 23, керуючи автомобілем Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , не надав переваги в русі пішоходу, який рухався по пішохідному переходу, змусивши його скочити на капот свого автомобіля. ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, за що відповідальність передбачена ч.4 ст.122 КУпАП.

За вказаним фактом співробітниками поліції відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД №070402 від 14.06.2019 року за ч.4 ст.122 КпАП України, який підписав правопорушник.

В судове засідання призначене на 15.07.2019 року ОСОБА_1 з`явився, та пояснив, що він 14.06.2019 року рухався на автомобілі Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , за пішохідним переходом вибіг чоловік, якого він не бачив.

В матеріалах справи містяться пояснення потерпілого ОСОБА_4 від 14.06.2019 року, в яких зазначено, що він рухався по пішохідному переходу по вул.Канатна, 23, у бік вул.Канатна, 22. Перетнув першу смугу дороги, на другій смузі на нього було скоєно наїзд автомобілем Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 .

Також в матеріалах справи містяться пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_5 в своїх поясненнях зазначив, що водій автомобіля спочатку визнавав себе винним, але по приїзду поліції від своїх слів відмовився.

Відповідно до ст.16 КпАП України іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України. Питання про відповідальність за адміністративні правопорушення, вчинені на території України іноземцями, які згідно з чинними законами та міжнародними договорами України користуються імунітетом від адміністративної юрисдикції України, вирішуються дипломатичним шляхом.

Пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в кріслах колісних без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу коляску чи крісло колісне;

Пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1-5.37.2, дорожньою розміткою 1.14.1-1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів чи узбіч.

Регульованим вважається пішохідний перехід, рух по якому регулюється світлофором чи регулювальником, нерегульованим - пішохідний перехід, на якому немає регулювальника, світлофори відсутні або вимкнені чи працюють у режимі миготіння жовтого сигналу;

Пішохідна доріжка - доріжка з покриттям, призначена для руху пішоходів, виконана в межах дороги чи поза нею і позначена знаком 4.13;

Відповідно до п.18.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року №1306, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до п.18.3 ПДР, проїжджаючи повз пішоходів, які не встигли закінчити перехід проїзної частини і вимушено перебувають на острівці безпеки або лінії, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, водії повинні дотримувати безпечного інтервалу.

Відповідно до п.18.4 ПДР, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до п.18.6 ПДР, забороняється в`їжджати на пішохідний перехід, якщо за ним утворився затор, який змусить водія зупинитися на цьому переході.

Відповідно до ч.4 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху, а саме, порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КпАП України. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення.

Обставини правопорушення та вина правопорушника ОСОБА_1 підтверджуються наступними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №070402 від 14.06.2019 року, який підписав правопорушник; схемою місця ДТП від 14.06.2019 року, яку також підписав правопорушник; письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_4 від 14.06.2019 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 14.06.2019 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 14.06.2019 року та поясненнями ОСОБА_1 наданими у судовому засіданні 15.07.2019 року.

Будь-яких належних доказів щодо спростування своєї вини правопорушником ОСОБА_8 суду не надано.

Згідно ст.252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням викладеного, при визначенні виду адміністративного стягнення, що підлягає накладенню на правопорушника, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, вважаю за необхідне застосувати по відношенню до ОСОБА_1 міру адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 06.10.2011 року №3828-VI у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає також стягнення судового збору у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка станом на 01.01.2019 року становить 1 921,00 грн., тобто 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Керуючись ст.ст.9, 16, 24, 27, 33, 38, 40-1, ч.4 ст.122, ст.ст.221, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення; Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси.

Суддя: Домусчі Л.В.