П О С Т А Н О В А

iменем України

3/330/273/2019

Справа № 330/1184/19

"03" липня 2019 р. Суддя Якимівського районного суду Запорізької області Нестеренко Т.В. при секретарі Корнієнко М.М., за участю прокурора Дударенка О.О., особи, відносно якої складено протокол, ОСОБА_1 , захисника, адвоката Фоменка С.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Якимівка, Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 09.12.2016 по 03.04.2017 проходив службу на посаді слідчого СВ Кирилівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

07.06.2019 року до Якимівського районного суду Запорізької області надійшов адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. В протоколі зазначено, що відповідно до примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Відповідно до п. «з» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», поліцейські є суб`єктами, на яких поширюється дія вищевказаного Закону.Відповідно до ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції визначається як державна служба особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень та згідно з ст. 61 Закону України «Про Національну поліцію» на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції».Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.Враховуючи положення пп. 2 п. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» до складу поліції віднесені територіальні органи поліції.Згідно з наказом ГУНП в Запорізький області від 07.11.2015 № 1 о/с, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 , призначено на посаду оперуповноваженого Якимівського ВП Мелітопольського ВП, присвоївши йому спеціальне звання старший лейтенант поліції.07.11.2015 ОСОБА_1 склав Присягу поліцейського на вірність Українському народові.Згідно з наказом ГУНП в Запорізький області від 09.12.2016 № 428 о/с, старшого лейтенанта поліції Мотору А.І., призначено на посаду слідчого СВ Кирилівського ВП Мелітопольського ВП.Відповідно наказу ГУНП в Запорізькій області від 31.03.2017 № 168 о/с, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням, з посади слідчого СВ Кирилівського ВП Мелітопольського ВП, з 03.04.2017.Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції», Національного агентства з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.Згідно п.п. 1 п. 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 2 від 10.06.2016 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 958/29088 та із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18.08.2016, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 за № 1153/29283 і набрало чинності з 23.08.2016, Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) визначило, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи. Так, до першого етапу - з 00 годин 00 хвилин 01.09.2016 для декларацій (повідомлень) та суб`єктів декларування, які передбачені абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01.09.2016 чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.До другого етапу - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб`єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.Крім цього, зазначена у пункті 1 цього ж рішення декларація (повідомлення) подається згідно із Законом шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.Відповідно до вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, за минулий рік.Згідно п.п. З п. 5 р. II Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, Національне агентство з питань запобігання корупції визначило, що декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.Отже, ОСОБА_1 , будучи відповідно до підпункту «з» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом на якого поширюється дія вказаного Закону, будучи ознайомленим із вимогами Закону України «Про запобігання корупції», у тому числі в частині вимог фінансового контролю, припинивши діяльність на посаді слідчого СВ Кирилівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, та маючи спеціальне звання старший лейтенант поліції, був зобов`язаний до 01.04.2018 подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.Водночас, згідно з даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 , декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, після припинення діяльності подав лише 03.04.2018.Відповідно до листа голови НАЗК від 02.03.2017 дата публікації документів, яка вказана у публічній інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі -- Реєстр), співпадає з фактичною датою подання суб`єктами декларування документів до Реєстру.Таким чином, ОСОБА_1 , порушивши вимоги ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції Закону № 1700-VII від 14.10.2014) - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.Місцем вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є місце мешкання ОСОБА_1 , а саме будинок АДРЕСА_1 розташований АДРЕСА_1 . Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є 03.04.2018, тобто день несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації за 2017 рік, після припинення діяльності.Фактичним днем виявлення вказаного адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідно до ст. 251, 252 КУпАП є 04.06.2019, оскільки саме в цей день посадовою особою органу Національної поліції надається оцінка зібраним доказам у їх сукупності.Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. З цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.Одним із основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, отже таке правопорушення не може бути визнане як малозначне.Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.Вказане правопорушення, пов`язане з корупцією має формальний склад, тобто є таким, що не передбачає наслідків як обов`язкової ознаки об`єктивної сторони.У той же час, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення з формальним складом завжди є діяння.Отже, відсутність шкоди суспільним або державним інтересам від адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього, не можуть бути підставами для застосування положень ст. 22 КУпАП.Факт правопорушення підтверджується: - письмовими доказами: витягом з офіційного сайту НАЗК щодо подання ОСОБА_1 03.04.2018 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік (щорічної), після припинення діяльності;- наказами по особовому складу ГУНП в Запорізькій області; інформацією НАЗК щодо дій суб`єкта декларування ОСОБА_1 ; поясненням ОСОБА_1 ; іншими матеріалами, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією та інше.

У судовому засіданні прокурор вважав, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та просив накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Фоменко С.І., вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнали та надали письмові заперечення по справі, в яких зазначили, що в провадженні Якимівського районного суду Запорізької області перебуває матеріал щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 172-6 ч.1 КУпАП . Ознайомившись із зазначеними матеріалами ОСОБА_1 та його захисник Фоменко С.І. вважають, що складення протоколу відносно ОСОБА_1 є незаконним з наступного: ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за те, що ним порушені вимоги діючого законодавства щодо своєчасності подачі декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави, таку декларацію ОСОБА_2 зобов`язаний був подати в строк до 31 березня 2018 року, фактично такі дії ОСОБА_1 були вчинені 03 квітня 2018 року. Отже формально ОСОБА_1 порушив вимоги закону. Але сам правопорушник та його захисник адвокат Фоменко С.І. зазначають, що суб`єктивна сторона складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.172 ч. 1 КУАП , характеризується умисною формою вини, тобто особа, яка вчинила правопорушення повинна усвідомлювати суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачати його суспільно небезпечні наслідки і бажати їх настання - прямий умисел, або особа повинна усвідомлювати суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачати його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажати, але свідомо припускати їх настання. З наданих ОСОБА_1 пояснень та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подати своєчасно декларацію не зміг з-за об`єктивних причин. Так на початку березня 2018 року ОСОБА_1 було здано до міграційної служби паспорт громадянина України для вклеювання до останнього фотографії, такий паспорт ОСОБА_1 було отримано 28 березня 2018 року, без наявності паспорта ОСОБА_1 не міг вчинити будь-які дії як-то отримання електронного ключа для подачі декларації в електронному вигляді. Того ж дня 28 березня ОСОБА_1 отримав електронний ключ для входу на сайт для формування та направлення декларації, намагався увійти до електронної пошти НАЗК з метою подачі декларації, але у зв`язку з тим, що станом на той час він мав адресу електронної пошти, яка була заблокована у 2017 році ( "російська"), ОСОБА_1 вимушений був змінити електронну адресу про що повідомив НАЗК ЗО березня 2018 року, 03 квітня 2018 року НАЗК було повідомлено порушника, що адреса його пошти змінена та прийнята до уваги і лише того ж дня ОСОБА_1 було подано декларацію. Отже як вбачається ОСОБА_1 не міг вчинити дії щодо подачі декларації в строк до 31 березня 2018 року, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.172 ч. 1 КУАП.На підставі наведеного просили справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.172 ч.1 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку прокурора Дударенка О.О., ОСОБА_1 його захисника, адвоката Фоменка С.І., суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 172 - 6 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 року за № 223-943/0/4-17 зазначив, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, слід врахувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларацій. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. З огляду на викладене, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення орган повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне подання декларації, однак, відповідним органом не надано суду жодного доказу на підтвердження, що в діях ОСОБА_1 умислу направленого на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі пов`язаного з корупцією, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності потерпілих свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП.

Враховуючи вищезазначене, оцінюючи пояснення ОСОБА_1 висловлені у судовому засіданні, письмові докази на підтвердження доводів, доданих до протоколу та які містяться у матеріалах справи, суд приходить до висновку про не встановлення вини ОСОБА_1 у несвоєчасному поданні декларації, через відсутність умислу на вчинення правопорушення, а саме суб`єктивної сторони складу правопорушення, відтак провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Підсумовуючи наведене, оцінивши вищевказані докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 - 6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 172-6, 245, п. 1 ч. 1 ст.247, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 12 ЗУ «Про запобігання корупції», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Суддя: Т.В.Нестеренко