ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/628/19 Справа № 202/542/19 Суддя у 1-й інстанції - Шофаренко Ю. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200, 00 (десять тисяч двісті) гривен з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 06.01.2019 року о 00 год. 35 хв. в м. Дніпро по вул. Ашхабадська, 105А, водій ОСОБА_1 керував авто ВАЗ 2106 н/з НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей розширені та не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити. Разом з апеляційною скаргою, заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

В обґрунтування пропущеного строку, зазначає, що не був присутній при розгляді справи і прийнятті постанови, з 16 квітня 2019 року по даний час знаходиться на стаціонарному лікуванні. З матеріалів справи вбачається, що копію постанови отримав його захисник лише 19 квітня 2019 року.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення відносно нього та в рапорті містяться неточності щодо прізвища працівника поліції, який складав протокол, що є істотним порушенням.

Вказує, що в протоколі взагалі не вказано яку норму Правил дорожнього руху ним було порушено, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, про що зазначив у своїх поясненнях в протоколі.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього взагалі не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а матеріали справи не містять доказів наявності у його діях вини, як і не містять доказів про те, що саме ОСОБА_1 керував вказаним в протоколі автомобілем.

Наголошує, що жодних повісток про дату та час судового засідання на свою адресу не отримував, також в матеріалах справи відсутні поштові повідомлення про отримання судових повісток, так само як і відсутнє повідомлення про те, що повістка повернута до суду у зв`язку з відмовою її прийняття або за терміном зберігання, що свідчить про те, що судом першої інстанції не перевірена поважність причини неявки до суду особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, чим порушено ст. 268 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Соловей В.А. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити з підстав викладених у ній.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга подана 06 травня 2019 року з порушенням встановленого ст. 294 КУпАП десятиденного строку на оскарження постанови судді. При цьому, повний текст постанови було отримано захисником Соловей Б.В., який діяв в інтересах ОСОБА_1 лише 19 квітня 2019 року, тобто строк пропущено з поважної причини, оскільки під час проголошення повного тексту постанови ОСОБА_1 не був присутнім.

З таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважає необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Твердження в апеляційній скарзі, стосовно того, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , чим порушив право на захист, є необґрунтованим, оскільки за ч. 2 ст. 268 КУпАП, дана категорія справ до вичерпного переліку за якими обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відноситься, а тому суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, розглянув адміністративну справу.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 зазначив, що судові повістки надходили на адресу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, однак він їх не отримав оскільки проживав за іншою адресою, у свого батька.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 143779 від 06 січня 2019 року, який складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; рапортом працівника поліції, де викладені обставини скоєння ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 даними при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, про те, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився пройти медичний огляд з метою виявлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку.

Вищезазначені свідки, засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у лікарні, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», н/з НОМЕР_1 є необґрунтованими, оскільки при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , останній зазначив в ньому свої зауваження, однак з приводу того, що він не керував даним транспортним засобом, ОСОБА_1 не зазначив.

Крім того стосовно посилання ОСОБА_1 на те, що свідки зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення не були допитані у судовому засіданні а також те, що їх пояснення шаблонні є безпідставними, оскільки пояснення свідків підписані ними, а тому будь-яких вимог щодо форми надання пояснень нормами чинного законодавства не передбачено. Крім того клопотань про допит свідків у суді першої інстанції від ОСОБА_1 не надходило, оскільки це є правом сторони, а не обов`язком суду.

Так, згідно до п.12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності працівника поліції.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у лікарні, працівники патрульної поліції склали протокол про адміністративне правопорушення саме за ч. 1 ст. 130 КупАП, об`єктивна сторона якої полягає у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інших доказів відсутності вини ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні та стороною не доведено.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2019 року задовольнити та поновити останньому строк на оскарження вказаної постанови.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун