1Справа № 335/5962/19 3/335/1018/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Проценко А.М., за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В., прокурора Велєвої К.С., захисника Пересади А.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, адміністративний протокол, що надійшов з Управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Інгулець, Дніпропетровської області, громадянина України, працюючої головним інженером ТОВ «Катрас», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №242 від 27.05.2019 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника управління по розвитку та будівництву КП «Водоканал», будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як посадова особа уповноважена на виконання функцій держави та яка є суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» в порушення вимог підпункту 1 пункту 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року, був зобов`язаний наступного року після припинення діяльності в установленому порядку подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. Тобто ОСОБА_1 після написання заяви про звільнення за згодою сторін від 07.07.2017 року подав декларацію після припинення діяльності за минулий рік лише 29.03.2019 року, що є порушенням частини 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Подано було лише декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, шляхом заповнення відповідної форми на веб ресурсі НАЗК.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №243 від 27.05.2019 року ОСОБА_1 після написання заяви про звільнення за згодою сторін від 07.07.2017 року у встановлений законом строк вчасно не подав декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а зробив це лише 29.03.2019 року, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Прокурор обставини викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення підтримав, зазначив про наявність в діях ОСОБА_1 ознак діянь передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП, визнав та погодився з обставинами вчинення правопорушення, викладеними у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією та передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП. Суду пояснив, що він не знав про те, що повинен був заповнювати декларацію, а дізнався лише коли його викликав слідчий, тому в той же день заповнив декларацію.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні просив закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі ст. 38 КУпАП, так як строк накладення адміністративного стягнення минув.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який визнав свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, його захисника, прокурора та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами.

Зокрема, протоколами про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією №242 від 27.05.2019 року та №243 від 27.05.2019 року, якими встановлено факт порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції», роздруківкою з офіційного сайту Національного агентства з питань запобігання корупції відомістю про час подання декларації, письмовими поясненнями та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам суд враховує наступне.

Закон України «Про запобігання корупції» визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», посадові особи місцевого самоврядування зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в порядку встановленому Законом України «Про запобігання корупції.

Відповідно до ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п. 1, пп. «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а також декларацію особи, яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування, за минулий рік.

Таким чином, своїми діями, які виразились у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, наступного року після припинення діяльності та при звільненні за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією передбачене частиною 1 статті 172 - 6 КУпАП.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Підстав для закриття провадження у справі в зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності судом не встановлено, оскільки сам факт порушення (несвоєчасного подання) відбувся 29.03.2019, а датою виявлення суд вважає 27.05.2019, тобто день надання пояснень правопорушником саме щодо несвоєчасного подання зазначених вище декларацій.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, вину свою визнав, суд вважає доцільним застосувати адміністративне стягнення щодо ОСОБА_1 у виді штрафу в мінімальному розмірі.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», є всі підстави для стягнення з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 172-6, 279, 283-285, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з моменту проголошення постанови.

Суддя: А.М. Проценко