Справа № 640/9011/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Колесник С.А.,

при секретарі - Пругло А.Ф.,

за участю прокурора - Гладун Д.В.,

адвоката - Яковлева Є.В.,

особи, відносно якої складено протокол - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова матеріали, які надійшли з Департаменту перевірку декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого заступником голови Харківської обласної державної адміністрації, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,-

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №44-01/245/19 від 24.04.2019, ОСОБА_1 , будучи заступником голови Харківської обласної державної адміністрації, відповідно до п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України № 1700-VII «Про запобігання корупції» є суб`єктом декларування, на якого поширюється дія цього Закону України «Про запобігання корупції», не подав повідомлення про суттєві зміни у майновому стані після набуття у власність 19.07.2018 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 400 000,00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.07.2018 ОСОБА_1 успадкував квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , ринкова вартість згідно звіту про оцінку майна, складеному ТОВ «Київська оціночна компанія» від 17.07.2018 становить 400 000,00 грн.

Враховуючи, що вартість отриманого доходу 19.07.2018 перевищує поріг у 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2018 року, ОСОБА_1 на виконання частини 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язаний був в десятиденний термін з моменту набуття такого права, а саме не пізніше 30.07.2018 подати письмове повідомлення до НАЗК про суттєву зміну у майновому стані.

Таким чином, як зазначено в протоколі, ОСОБА_1 , перебуваючи на посадізаступника голови Харківської обласної державної адміністрації, будучи, згідно з підпунктом «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією», не подав в десятиденний термін з моменту набуття права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 400 000,00 грн., що перевищує поріг у 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року (станом на 01.01.2018 - прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1762 гривень), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.172-6 КУпАП не визнав та пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , яка є спадкодавцем за заповітом по спадковій справі № 1/2017. 06.12.2017 було відкрито спадкову справу № 1/2017 за заповітом ОСОБА_2 , в якій він є спадкоємцем за заповітом. 20.06.2018 він уповноважив ОСОБА_3 бути представником у даній спадковій справі, з правом отримувати всі необхідні документи в тому числі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 19.07.2018 без його відому довіреною особою ОСОБА_3 було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19.07.2018 за № 150 по спадковій справі № 1/2017. 23.07.2018 у ОСОБА_3 було викрадені документи, в тому числі свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19.07.2018 за № 150 по спадковій справі № 1/2017, у зв`язку з чим Святошинським УП ГУ НП у м. Києві було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005901 за ч. 1 ст. 185 КК України. 25.03.2019 в поштову скриньку ОСОБА_3 було повернуто викрадені документи, які 27.03.2019 передано йому. Зазначив, що про існування даного свідоцтва про право на спадщину за заповітом він довідався лише 27.03.2019, про що в той же день вніс відповідну інформацію в декларацію. Просив провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник - адвокат Яковлев Є.В., пояснення свого довірителя підтримав, просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. На думку захисника, в судовому засіданні не встановлено та не доведено наявності в діях ОСОБА_1 прямого умислу, спрямованого на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, оскільки йому не було відомо про наявність вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого він отримав у спадщину квартиру АДРЕСА_2 .

Прокурор в судовому засіданні підтримав обставини, викладені у протоколі, просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 грн. на користь держави.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що 20.06.2018 ОСОБА_1 уповноважив її бути представником у спадковій справі № 1/2017 з правом отримання всіх необхідних документів, про що було складено відповідну довіреність. 19.07.2018 вона приступила до виконання своїх обов`язків та звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в той же день нею було отримано вищевказане свідоцтво. 22.07.2018 за адресою: АДРЕСА_4 у неї було викрадено свідоцтво про право на спадщину від 19.07.2018 разом з довіреністю від 20.06.2018 та запитом приватного нотаріуса, у зв`язку з чим вона звернулась до Святошинського УП ГУ НП у м. Києві, де за вказаним фактом було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0005901 за ч. 1 ст. 185 КК України. 25.03.2019 нею в особисті поштовій скриньці за адресою проживання було виявлено викрадені документи, які 27.03.2019 були нею передані ОСОБА_1 .

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши в якості свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 , будучи заступником голови Харківської обласної державної адміністрації, відповідно до п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України № 1700-VII «Про запобігання корупції» є суб`єктом декларування, на якого поширюється дія цього Закону.

Частиною другою ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Частиною 3 ст. 52 Закону № 1700-VІІ передбачено, що порядок інформування Національного агентства про відкриття валютного рахунка в установі банку - нерезидента, а також про суттєві зміни у майновому стані визначаються Національним агентством.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб у розмірі з 1 січня 2017 року 1762,00 гривень.

Тому, отримання доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року станом на 1 січня 2018 року складає - 88 100,00 грн.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 150 від 19.07.2018, зареєстрованого в спадковому реєстрі під № 62728638 ОСОБА_1 отримав у спадщину квартиру АДРЕСА_2 , ринкова вартість якої станом на 17.07.2018 становила 400 000, 00 грн. (а.с. 30-32).

Згідно відомостей реєстру, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, що стосується зазначеного майна на суму 400 000,00 грн., ОСОБА_1 подано лише 27.03.2019 (а.с. 20).

Як пояснив ОСОБА_1 , ним було подано повідомлення про зміни майнового стану, одразу після того, як стало відомо про наявність свідоцтва про право на спадщину за заповітом за ним.

Зі змісту Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції 10.06.2016 № 3 також вбачається, що повідомлення про суттєві зміни в майновому стані подається після переходу права власності на таке майно. Під суттєвою зміною у майновому стані суб`єкта декларування розуміється отримання ним одноразового доходу або придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня року, у якому подається повідомлення. Якщо вартість майна перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня, але була сплачена частинами, то повідомлення про суттєві зміни в майновому стані подається після переходу права власності на таке майно.

Таким чином, 19.07.2018 у ОСОБА_1 , як суб`єкта декларування, відбулись суттєві зміни у майновому стані.

Статтею 172-6 ч. 2 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку - нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення суттєві зміни у майновому стані.

Крім того, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Також, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

В ході судового розгляду встановлено, що 20.06.2018 року ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 бути його представником з питань оформлення на його ім`я спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.94).

З листа слідчого Святошинського УП ГУ НП у м. Києві Косинського Д. № 183 Аз/125/54/08-2019 від 07.06.2019 вбачається, що Святошинським УП ГУ НП у м. Києві за фактом звернення ОСОБА_3 від 22.07.2018 проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005901 за ч. 1 ст. 185 КК України. Допитана в якості потерпілої ОСОБА_3 пояснила, що 22.07.2018 за адресою: АДРЕСА_4 у неї було викрадено майно, а саме: довіреність від 20.06.2018 від ОСОБА_1 на ОСОБА_3 на нотаріальному бланці ННА № 427385, свідоцтво про право на спадщину від 19.07.2018 щодо об`єкту нерухомості на бланку ННА 427396, а саме квартири АДРЕСА_2 та запит приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. В подальшому 25.03.2019 до СВ Святошинсього УП надійшла заява ОСОБА_3 про те, що перелічені вище документи їй були повернуті в поштову скриньку за адресою мешкання (а.с. 76).

Таким чином, письмові пояснення надані в судовому засіданні ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_3 узгоджуються з матеріалами справи.

Разом з тим, як зазначалося вище, склад вказаного правопорушення є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, а не бездіяльність як зазначає ініціатор протоколу.

Об`єктивна сторона у виді бездіяльності виключає відповідальність за вказане адміністративне правопорушення.

Отже особа, повинна мати певний умисел на неповідомлення про суттєві зміни в майновому стані, у зв`язку з чим, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести в діях особи умисел на неповідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1 він не мав умислу приховувати інформацію щодо суттєвих змін свого майнового стану, оскільки уповноважив представника ОСОБА_3 отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. І коли, йому стало про це відомо, він подав відповідне повідомлення.

Тобто з вищевикладеного вбачається, що у ОСОБА_1 відсутній прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, оскільки останній не приховував отримання у спадщину даного майна.

Зазначені обставини можуть свідчити лише про наявність в його діях несумлінного ставлення до свого обов`язку, а саме не здійснення свідомого вольового контролю за діями представника за довіреністю ОСОБА_3 . Таке ставлення до діяння може свідчити лише про необережну форму вини ОСОБА_1 .

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, переслідував будь-який корупційний інтерес, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні і в судовому засіданні не встановлені.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ст. 17 Закону України № 3477-IV «Про виконанім рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи викладені обставини, суд звертає увагу на те, що рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Такий підхід до захисту прав особи зафіксований у ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може однозначно без сумнівів і застережень розцінюватись як правопорушення передбачене тією чи іншою статтею.

Викладені обставини свідчать про недоведеність «поза розумним сумнівом» наявності в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної та об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

У зв`язку з вищевикладеним, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись Конституцією України, ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», ст. ст. 7,9, 10, 11, ч. 2 ст. 172-6, 245, 247, 283-285, 287 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційноо суду через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з моменту її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя С.А. Колесник