Провадження № 3/638/2479/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2019 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Цвіра Д.М., розглянувши справу, що надійшла з військової прокуратури Харківського гарнізону, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква, Київської області, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , місце служби: помічник начальника Харківського національного університету Повітряних сил начальник фінансово-економічної служби,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП України,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення б/н від 08 липня 2019 року, ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Харківського національного університету Повітряних сил ім. Івана Кожедуба та перебуваючи на посаді начальника фінансово-економічної служби, у військовому званні «підполковник військової служби», в період з 28.02.2019 по 11.04.2019, перебуваючи на своєму робочому місці, за адресою: м. Харків, вул. Сумська 77/79, діючи протиправно, з необережності, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов?язків, в умовах особливого періоду, вчинила недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду не вчинила дії, спрямовані на скерування виконавчого листа за судовим рішенням до відповідного відділу виконавчої служби, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Перевіривши письмові матеріали справи, вважаю, необхідним відмовити у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 9 КУпАП встановлено поняття адміністративного правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення завжди є протиправною дією (бездіяльністю)тобто діянням, забороненим законом або іншим нормативним правовим актом. Громадянин, що вчиняє протиправну дію, порушує свій конституційний обов`язок, оскільки норми ч. 1 ст. 68 Конституції України встановлюють, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Закон розглядає протиправну дію (бездіяльність), вчинену певною особою, як адміністративний проступок лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, тобто якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності. Наявність вини є невід`ємною ознакою складу адміністративного проступку. Адміністративне правопорушення з погляду його складу містить 1) об`єкт правопорушення (суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення); 2) об`єктивну сторону (конкретні дії, що виразилися в порушенні встановлених правил); 3) суб`єкт правопорушення конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку; 4) суб`єктивну сторону складу (є ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу або необережності). Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення (проступку).Об`єкт адміністративного правопорушення це те, на що воно посягає, чому воно завдає шкоди. Об`єктивну сторону адміністративного правопорушення характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника (діяння чи бездіяльність), його шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діянням і наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку. Основною і обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є протиправне діяння, відсутність її виключає склад будь якого адміністративного правопорушення. Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення становить пов`язана із його вчиненням психічна діяльність особи. До ознак, які характеризують суб`єктивну сторону, належить вина, мотив і мета вчинення правопорушення. Вина основна і обов`язкова ознака суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного проступку. Це психічне ставлення особи до вчиненого нею суспільно шкідливого діяння і його наслідків, яке виявляється у формі умислу або необережності. Мотив і мета вчинення складу адміністративного правопорушення факультативні ознаки суб`єктивної сторони складу проступку. Під мотивом розуміється усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яким вона керувалася під час вчинення проступку. Мета це протиправний результат, наслідок, якого прагне досягти особа вчиненням адміністративного правопорушення.

Стаття 172-15 КУпАП передбачає відповідальність за недбале ставлення до військової служби. Частина друга вказаної статті передбачає діяння, передбачене частиною першою цієї статті, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у вчинення діяння в умовах особливого періоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Статтею 1 Закону України "Про оборону України" визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Аналогічне зазначено і у ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а саме особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до п. 1 Указу Президента України N 15/2015 від 14.01.2015 року "Про часткову мобілізацію" було постановлено оголосити та провести протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом, та у п. 9 визначено, що цей Указ набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України. Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 15.01.2015 року було затверджено Указ Президента України N 15/2015 від 14.01.2015 року "Про часткову мобілізацію". У п. 2 цього Закону визначено, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування. 20 січня 2015 року Закон України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 15.01.2015 року було опубліковано в газетах "Урядовий кур`єр" N 9 та "Голос України" N 8. Таким чином, в України було оголошено мобілізацію, і тим самим відбулося настання особливого періоду, на 210 діб, починаючи з 21 січня 2015 року по 18 серпня 2015 року. Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону. У ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначені випадки звільнення військовослужбовців під час дії особливого періоду. Ураховуючи проаналізовані норми законодавства можна зробити висновок, що з 18 серпня 2015 року закінчилася дія особливого періоду та час проведення мобілізації в Україні, то на військовослужбовців контрактників не розповсюджуються вимоги п. 2 ч. 9 ст. 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та після 18 серпня 2015 року звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, відбувається з підстав визначених у ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у т. ч. відповідно до п. "а" цієї ж частини - контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 08.07.2019 року, на виконання рішення Херсонського міського суду Херсонської області по справі № 766/4463/18 від 18.06.2018, військовою прокуратурою Харківського гарнізону 19.02.2019 за вихідним № 24-925вих-19 на адресу начальника Харківського національного університету Повітряних сил ім. Івана Кожедуба скеровано оригінал виконавчого листа, виданого 11.09.2018 року наведеним вище судом про стягнення з ОСОБА_2 витрат, пов?язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у сумі 259472,72 грн. для подальшого скерування до відповідного виконавчого відділу.

При цьому, згідно даних доставки Укрпошти за № 595, направлений на адресу Університету виконавчий лист, 25.02.2019 отримано посадовими особами.

В той же час, 09.04.2019 на адресу військової прокуратури Харківського гарнізону надійшло повідомлення від 25.03.2019 за № 350/176/100-863/416 з Університету про те, о зазначений вище виконавчий документ на їх адресу не надходив.

На підставі викладеного, військовою прокуратурою Харківського гарнізону скеровано вимогу щодо проведення службового розслідування та з?ясування причин та умов втрати виконавчого листа.

Так за результатами службового розслідування встановлено, що до фінансово-економічної служби Університету надійшов виконавчий лист на відшкодування витрат, пов?язаних з утриманням за час навчання колишнього курсанта ОСОБА_2 та у зв?язку з службовим навантаженням та великим документообігом, вказаний виконавчий лист був помилково прикріплений до відпрацьованих документів і як наслідок розписаний до виконання лише 11.04.2019.

Разом з цим, відповідно до Журналу реєстрації вхідних документів Університету встановлено, що вказаний документ отримано фінансово-економічною службою 28.02.2019 та в подальшому, лише 11.04.2019 розписаний на бухгалтера фінансово-економічної служби ОСОБА_3 Ю.В.

Відповідно до п. 3 розділу IV Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства Оборони України 21.11.2017 року №608, військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, що визначені законодавством України. Таким чином, в разі незгоди з результатами службового розслідування ОСОБА_1 мала можливість оскаржити акт службового розслідування, проте не скористалася цим правом.

Відповідно до копії журналу реєстрації вхідних документів Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 отримала вище зазначений виконавчий лис 11.04.2019 року.

Ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі є будь які фактичні дані, на підставі яких посадова особа у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, речовими доказами, а також іншими документами.

Єдиним доказом вчинення інкримінованого порушення особі, яка притягується до відповідальності по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, є складений протокол який не містить у собі підтверджень недбалого ставлення до військової служби. Інші документи які долучені до протоколу, свідчать про те, що вказана особа проходить військову службу за контрактом у Харківському національному Університеті ОСОБА_4 сил. Також наданий акт службового розслідування від 20.05.2019 року, однак протокол про адміністративне правопорушення складений лише 08 липня 2019 року.

З викладених вище підстав суд вважає, що складений протокол не доводить обставину, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, на час вчинення інкримінованого їй адміністративного правопорушення вчинила в умовах особливого періоду недбале ставлення до військової служби і взагалі відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» працюючи начальником ХНУПС начальник фінансово економічної служби не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

За таких обставин відсутні законні підстави для висновку про наявність складу правопорушення у діях ОСОБА_1 , та притягнення її до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного необхідно відмовити у притягненні ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 283-284 КУпАП, -

постановила:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.М. Цвіра