Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1143/19
Провадження № 3/376/282/2019
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"03" червня 2019 р. суддя Сквирського районного суду Київської області Коваленко О.М., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с та н о в и в:

До Сквирського районного суду Київської області надійшли матеріали адміністративної справи зі складеним протоколом від 13.05.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172 15 КУпАП ОСОБА_1 .
В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що Відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року №303/2014, від 06.05.2014 року № 454/2014, від 21.07.2014 року № 607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 року № 1595-VII, від 14.01.2015 року № 15/2015, з 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Рішення про демобілізацію до теперішнього часу не приймалося.

19.09.2016 наказом начальника Харківського національного університету Повітряних Сил №63 майора ОСОБА_1 призначено на посаду командира роти старшого викладача 1 навчальної роти 2 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.01.2019 №12 в період з 15.01.2019 по 18.01.2019 майор ОСОБА_1 був відряджений на полігон військової частини НОМЕР_2 , дислокований поблизу АДРЕСА_3 для проведення занять з вогневої підготовки.

В свою чергу, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.01.2019 №14 майор ОСОБА_1 був призначений старшим керівником стрільб на полігоні військової частини НОМЕР_2 .

Під час проходження військової служби майор ОСОБА_1 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 4, 9, 11, 16, 59, 111, 112 Статуту внутрішньої служби ЗС України, розділу VІІІ Розділу Положення про другий навчальний батальйон військової частини НОМЕР_1 , затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.10.2018 №928, які зобов`язують його які зобов`язують сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, показувати приклад неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів начальників), здійснювати заходи щодо безпеки особового складу військової частини під час виконання військових обов`язків, організовувати та здійснювати заходи, спрямовані на захист особового складу від звичайних засобів ураження, досконало знати предмет та вимоги програм підготовки.

Крім того, відповідно до додатку 2 Курсу стрільб зі стрілецької зброї і бойових машин КРП 03.032.056 2018 (01), затвердженого наказом Генерального штабу ЗС України від 17.04.2018 №160, п. 7.11.1. Положення зі служби полігонів Сухопутних військ Збройних Сил України, затвердженого наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 25.12.2008 №600 (далі Положення), майор ОСОБА_1 під час виконання обов`язків старшого керівника стрільб 18.01.2019 повинен був під час стрільби стежити за суворим дотриманням вимог безпеки та Курсу стрільб, а саме за тим щоб керівник стрільби на ділянці лейтенант ОСОБА_2 контролював ведення обліку гранат, що не вибухнули, та після закінчення стрільби майор ОСОБА_1 повинен був отримати від лейтенанта ОСОБА_2 картку обліку гранат, що не вибухнули, та у разі наявності боєприпасів, що не розірвалися, силами підрозділу, що стріляв, організувати їх пошук та позначення після чого здати начальнику полігона картку обліку вибухонебезпечних предметів, що не вибухнули, визначену додатком 12 Положення.

Разом з тим, являючись військовою службовою особою і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, майор ОСОБА_1 , діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, недбало ставлячись до військової служби під час виконання обов`язків старшого керівника стрільб, близько 11 години 18.01.2019 під час виконання вправи з метання бойових гранат КС5.16.1.1 на призначеній для цього ділянці №6 стрільбища полігону військової частини НОМЕР_2 , розташованого поблизу АДРЕСА_3 , не стежив за суворим дотриманням вимог безпеки та Курсу стрільб, а саме за тим, щоб керівник стрільби на ділянці лейтенант ОСОБА_2 контролював ведення обліку гранат, що не вибухнули, та після закінчення стрільби майор ОСОБА_1 не отримав від керівника стрільби на ділянці лейтенанта ОСОБА_2 картку обліку вибухонебезпечних предметів, що не вибухнули, визначену додатком 12 Положення, не організував пошук та позначення гранат, що не розірвалися та не здав начальнику полігона картку вибухонебезпечних предметів, що не вибухнули, визначену додатком 12 Положення, в зв`язку із чим очищення території полігону від вибухонебезпечних предметів своєчасно проведено не було та на ділянці №6 полігону залишилось 13 ручних гранат типу РГН, які не вибухнули.

В подальшому, солдат ОСОБА_3 , близько 15 години 09 хвилин 21.02.2019 під час прибирання території в районі ділянки №6, призначеної для виконання навчальних вправ з метання бойових гранат, стрільбища полігону військової частини НОМЕР_2 , розташованого поблизу АДРЕСА_3 , взяв до рук знайдену ним в траві нерозірвану гранату типу РГН, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів, і, з метою жартома налякати солдата ОСОБА_4 , переніс її до приміщення майстерні та кинув на землю вбік останнього, де після контакту гранати з землею відбувся вибух, внаслідок якого солдати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження.

25.04.2019 кримінальне провадження № 0000010 в частині правової кваліфікації, передбаченої ч. 3 ст. 425 КК України (первинне кримінальне провадження №0000260) закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення в діях військових службових осіб військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

Разом з тим, відповідно до ст. 172-15 КУпАП недбале ставлення військової службової особи до військової служби є діянням, що віднесене до адміністративних правопорушень.

Таким чином, майор ОСОБА_1 , являючись військовою службовою особою, покладені на нього службові обов`язки належним чином не виконав, чим вчинив в умовах особливого періоду недбале ставлення до військової служби, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП, просив суд не притягувати його до відповідальності, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення та провадження у справі закрити, а також повідомив, що він належним чином виконав свій обов`язок, а саме доповів начальнику полігону про закінчення вправ та про те, що не вибухнуло 13 гранат. Самостійно організувати пошук та позначення гранат, що не розірвалися не було можливості у зв`зку з погодними умовами, про що також повідомляли суд інші військовослужбовці.

Захисник ОСОБА_1 Пагора Б.Б. в судовому засіданні вказав, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що майор ОСОБА_1 являючись службовою особою, покладені на нього обов`язки належним чином не виконав, чим вчинив в умовах особливого періоду недбале ставлення до військової служби, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172 15 КУпАП. Захисник вважає, що в даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки майор ОСОБА_1 в межах своїх службових обов`язків належним чином поставився до військової служби, підрозділ який виконував вправи по стрільбі та метанню гранат виконавши вказані вправи повернувся до військової частини. Саме неподання облікової картки по не вибухнути гранат начальнику полігону взагалі не є неналежним виконанням службових обов`язків і недбалим ставленням до військової служби по причині, що вказані картки ніколи на вказаному полігоні нікому не видавались і ніякого контролю та обліку з боку командування полігону за вибухонебезпечними предметами, гранатами на протязі 2018 року та січень 2019 року взагалі не проводилось. Також, факт належного виконання службових обов`язків майором ОСОБА_1 підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків, а тому захисник просив суд відмовити у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Суд, вислухавши думку учасників справи, свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Частиною 2 ст. 172 15 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність у даному випадку передбачена за недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є військовою службовою особою військової частини НОМЕР_1 , командир роти старший викладач 1 навчальної роти 2 навчального батальйону, «майор».

З 15.01.2019 року по 18.01.2019 року майор ОСОБА_1 перебував у відрядженні у військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_3 для відпрацювання занять з вогневої підготовки, що підтверджується копією Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.01.2019 року № 12 (а.с. 90).
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1-4), майор обвинувачується в тому, що являючись військовою службовою особою і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, майор ОСОБА_1 , діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, недбало ставлячись до військової служби під час виконання обов`язків старшого керівника стрільб, близько 11 години 18.01.2019 під час виконання вправи з метання бойових гранат КС5.16.1.1 на призначеній для цього ділянці №6 стрільбища полігону військової частини НОМЕР_2 , розташованого поблизу АДРЕСА_3 , не стежив за суворим дотриманням вимог безпеки та Курсу стрільб, а саме за тим, щоб керівник стрільби на ділянці лейтенант ОСОБА_2 контролював ведення обліку гранат, що не вибухнули, та після закінчення стрільби майор ОСОБА_1 не отримав від керівника стрільби на ділянці лейтенанта ОСОБА_2 картку обліку вибухонебезпечних предметів, що не вибухнули, визначену додатком 12 Положення, не організував пошук та позначення гранат, що не розірвалися та не здав начальнику полігона картку вибухонебезпечних предметів, що не вибухнули, визначену додатком 12 Положення, в зв`язку із чим очищення території полігону від вибухонебезпечних предметів своєчасно проведено не було та на ділянці №6 полігону залишилось 13 ручних гранат типу РГН, які не вибухнули.

З таким твердженням суд не погоджується з наступних підстав.
Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 суду повідомив, що з початку 2018 року він займає посаду начальника полігону в с. Великополовецьке Сквирського району Київської області. На початку 2019 року майор ОСОБА_1 виконував стрельби та він проводив інструктаж. Свідок вказав, що він як посадова особа полігону ніколи та нікому не видавав картку обліку вибухонебезпечних предметів, що не вибухнули, визначену додатком 12 Положення, чим порушив Інструкцію та за це поніс покарання. Також свідок повідомив, що майор ОСОБА_1 зателефонував йому та доповів, що закінчив стрільби, однак про гранати, які не вибухнули ОСОБА_1 йому не доповів.
Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 суду повідомив, що він є військовослужбовцем частини НОМЕР_1 старший викладач циклової комісії. З 15.01.2019 року по 18.01.2019 року перебував на полігоні в с. Великополовецьке Сквирського району Київської області та відповідав в цей період за зброю. 18.01.2019 року майор ОСОБА_1 проводив на полігоні вправи з метання бойових гранат. Після закінчення вправи майор доповів черговому по полігону, що не вибухнуло 13 гранат. Також свідок вказав, що в період з 15.01. по 18.01. 2019 року на полігоні були важкі погодні умови, а саме багато снігу, приблизно 30 см., а тому не можливо було провести роботи з очищення території полігону від вибухонебезпечних предметів.

Факт того, що картку вибухонебезпечних предметів, що не вибухнули, визначену додатком 12 Положення на полігоні в с. Великополовецьке нікому і ніколи посадові особи полігону не видавали, в тому числі і майору ОСОБА_1 , що також підтвердили свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

За таких обставин, суд дійшов висновку, що майор ОСОБА_1 в період часу з 15.01.2019 року по 18.01.2019 року, перебуваючи на полігоні військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_3 для проведення занять з вогневої підготовки, сумлінно і чесно виконав свої військові та службові обов`язки.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а вихід за вказані межі є недопустимим, суд приходить до висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Оскільки суд повинен дійти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, вважаю, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 15 КУпАП.

Таким чином, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також відсутність в матеріалах адміністративної справи належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого протиправного діяння, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 - 15 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі вимог п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 172 - 157,245,247,251,252,278,280 КУпАП

Постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Сквирський районний суд.

Суддя О. М. Коваленко