ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/5283/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2019 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коренюк А.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, за статтею 187 ч.1 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В:

18 липня 2019 року ОСОБА_1 , який згідно постанови суду від 26 червня 2019 року перебуває під адміністративним наглядом, був відсутнім за місце проживання о 23 год. 30 хв., чим порушив правила адміннагляду.

Своїми діями вчинив правопорушення, передбачене статтею 187 ч.1 КпАП України.

Правопорушник в судове засідання на виклик суду не з`явився, проте належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, за адресою, яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення. Звернувся до суду із заявою про визнання ним вини.

За таких підстав суддя визнав його неявку неповажною та за можливе розглядати даний матеріал у його відсутності на підставі доказів, наявних у ньому.

Згідно ст. 17 Закону України « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини » суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Разом із тим, рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі « Пономарьов проти України » наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, повно та всебічно встановивши обставини, приходжу до наступних висновків.

Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами адміністративної справи: протоколом адміністративного правопорушення, рапортами працівників поліції, постановою суду про встановлення адміністративного нагляду тощо.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року, набула чинності для України 11 вересня 1997 року ) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі « Бендерський проти України ( заява № 22750 / 02 параграф 42 ) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Зміст принципу « поза розумним сумнівом » сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі « Кобець проти України », відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

Суд вважає, що надані суду докази є належними та допустимими, оскільки зібрані в установленому законом порядку, і в своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності та достовірності повністю підтверджують фактичні обставини вчинення даних адміністративних правопорушень, та винуватість в них ОСОБА_1 .

Враховуючи особу правопорушника, наслідки вчиненого правопорушення, вважаю за можливе застосувати до нього адміністративне стягнення, як це передбачено диспозицією та санкцією 187 ч.1 КпАП України.

Відповідно до ст. 401 КУпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі викладеного та керуючись статтями 187 ч.1, 283-285 КпАП України, Закону України "Про суджовий збір", суддя -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення за статтею 187 частини 1 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 (двадцять) коп.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення через Дарницький районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Копію постанови невідкладно направити для відома правопорушнику, та для виконання - до ВДВС РУЮ за територіальністю.

Строк звернення до виконання - три місяці.

Суддя: Коренюк А.М.