П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 08 березня 2019 року в 23 год. 30 хв., керував автомобілем «БМВ», номерний знак НОМЕР_1 по вул. Генерала Алмазова в м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності свідків.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт звертає увагу на те, що 08 березня 2019 року в 23 год. 30 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем «БМВ», номерний знак НОМЕР_1 по вул. Генерала Алмазова в м. Києві та був зупинений працівниками поліції з невідомих причин. Спочатку інспектор поліції вказував одну підставу зупинки, а потім іншу і після цього запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Апелянт стверджує, що ОСОБА_1 , вийшовши зі свого автомобіля, відразу розмовляв по телефону стосовно робочих моментів і саме в цей момент працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 повідомив поліцейському, що саме в цей момент, зараз, він відмовляється від проходження огляду. Захисник зазначає, що ця відмова була пов`язана з тим, що ОСОБА_1 був занепокоєний ситуацією, яка сталася на роботі і тому він в той момент відмовився від проходження.

Апелянт звертає увагу на те, що в подальшому, коли ОСОБА_1 закінчив телефонну розмову і підійшов до працівників поліції, повідомивши їм, що він готовий пройти огляд, то побачив, що інспектор поліції закінчив оформлення протоколу.

Крім того, захисник ОСОБА_5 зазначає, що ОСОБА_1 бажав пройти огляд в медичному закладі, про що повідомив поліцейського та зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення.

Апелянт звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Захисник зазначає, що працівниками поліції не було цього зроблено.

Крім того, захисник ОСОБА_5 зазначає, що свідки не були присутні під час відмови ОСОБА_1 проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, а тому він вважає, що це є порушенням вимог ст. 266 КУпАП.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Переглянувши справу та заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Судове рішення є мотивованим. Суд вказав, які докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП він приймає, а тому доводи апелянта про те, що судом не дотримано положень ст. 245 КУпАП є необґрунтованими.

В апеляційній скарзі захисник стверджує, що постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження щодо нього, оскільки процедура проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння працівниками поліції грубо порушена.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Вищевказаною Інструкцією регламентований порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Як зазначив сам ОСОБА_1 він відмовився від проходження огляду, тому його доводи про порушення процедури огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими, оскільки він фактично не проводився.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 08 березня 2019 року керував автомобілем «БМВ», номерний знак НОМЕР_1 по вул. Генерала Алмазова в м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння та в порушення п. 2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці за допомогою спеціального приладу «Драгер», так і проїхати до медичного закладу.

ОСОБА_1 не заперечує факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та пояснює це тим, що бажав пройти огляд після своєї телефонної розмови, яка відбувалась саме в той момент, коли працівники поліції зупинили його.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи апелянта про бажання ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі не підтверджуються матеріалами провадження, оскільки поведінка ОСОБА_1 свідчить про небажання проходити будь-який вид огляду на стан сп`яніння.

В той же час, апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних медичних довідок про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння у медичному закладі «Соціотерапія», що могли б спростувати обставини викладені у протоколі та підтвердити обставини, викладені у поясненнях ОСОБА_1 суду не надано.

Судом апеляційної інстанції досліджений відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, відповідно до якого під час звернення поліцейського до ОСОБА_1 останній продовжує розмовляти по телефону та не реагує на вимоги поліцейського, на що поліцейським було повідомлено, що його дії будуть розцінені як відмова від проходження огляду. Проте, після того як були запрошені свідки ОСОБА_1 в їх присутності повідомив про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння та продовжував розмовляти по телефону. Отже, дії ОСОБА_1 свідчать про те, що він не бажав на час вимоги поліцейського пройти огляд на стан сп'яніння в будь-якій формі, чи то на місці, чи в медичному закладі.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, зокрема, стану алкогольного сп`яніння. При цьому, він не повинен ставити уповноваженому представнику влади будь-які умови. В разі, якщо водій не згоден з діями поліцейського, він може їх оскаржити у встановленому законом порядку.

Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, ОСОБА_1 повинен був виконати вимоги інспектора патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Не виконавши це, він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що судом першої інстанції зроблений правильний висновок.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун