Номер провадження 3/638/3560/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Грищенко І. О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з державної екологічної інспекції у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Харкові, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , працюючого в лісовій охороні СКП «Харківзеленбуд» ХМР, одруженого, адреса проживання, що зазначена в протоколі: АДРЕСА_1 , за ст. 91 КУпАП,

установив:

16.10.2019 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал з державної екологічної інспекції у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 91 КУпАП.

У протоколі № 001464 про адміністративне правопорушення від 27.09.2019 р. зазначається, ОСОБА_1 о 09:00 год. 18.09.2019 р., будучи посадовою особою, не вчинив заходів щодо попередження негативних наслідків та шкідливого впливу на території регіонального ландшафтного парку «Сокольники Помірки», а саме: кв. кв. 8, 9, 16, 23 РЛП «Сокольники Помірки», де виявлено засмічення його території поодинокими предметами (скляні та пластикові пляшки, тара з під харчової продукції, засоби косметичні, тощо), загальною кількістю 110 штук, що є порушення ст. ст. 6, 23, 24 Закону України «Про природно заповідний фонд України», за є яке передбачена відповідальність за ст. 91 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, фактичні дані, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не оспорював, просив суворо його не карати.

Оцінюючи докази у сукупності, суд керується положеннями ст. ст. 251, 252 КУпАП.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин кожної справи, розглядаючи справу суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Незважаючи на визнання своєї провини, винність ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

протоколом № 001464 про адміністративне правопорушення від 27.09.2019 р.;

положенням про регіональний ландшафтний парк «Сокольники Помірки».

Диспозиція ст. 91 КУпАП забороняє здійснення в межах територій та об`єктів природно заповідного фонду, їх охоронних зон, а також територій, зарезервованих для наступного заповідання, забороненої господарської та іншої діяльності, порушення інших вимог режиму цих територій та об`єктів, самовільна зміна їх меж, невжиття заходів для попередження і ліквідації негативних наслідків аварій або іншого шкідливого впливу на території та об`єкти природно заповідного фонду.

Відповідно до преамбули Закону України «Про природно заповідний фонд України» від 16 червня 1992 року № 2456 XII, природно заповідний фонд становлять ділянки суші і водного простору, природні комплекси та об`єкти яких мають особливу природоохоронну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність і виділені з метою збереження природної різноманітності ландшафтів, генофонду тваринного і рослинного світу, підтримання загального екологічного балансу та забезпечення фонового моніторингу навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. ст. 43 44 Земельного кодексу України, землі природно заповідного фонду це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно заповідного фонду.

До земель природно заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки пам`ятки садово паркового мистецтва).

Відповідний склад природно заповідного фонду України визначено і в ч. 1 ст. 3 Закону України «Про природно заповідний фонд України» від 16 червня 1992 року № 2456 XII.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про природно заповідний фонд України» від 16 червня 1992 року № 2456 XII території та об`єкти, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську, а також історико культурну цінність, підлягають комплексній охороні, порядок здійснення якої визначається положенням щодо кожної з таких територій чи об`єктів, яке відповідно до цього Закону та законодавства України про охорону пам`яток історії та культури затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері культури.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про природно заповідний фонд України» від 16 червня 1992 року № 2456 XII регіональні ландшафтні парки є природоохоронними рекреаційними установами місцевого чи регіонального значення, що створюються з метою збереження в природному стані типових або унікальних природних комплексів та об`єктів, а також забезпечення умов для організованого відпочинку населення.

Регіональні ландшафтні парки організовуються з вилученням або без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.

В разі необхідності вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів для потреб регіональних ландшафтних парків провадиться в порядку, встановленому законодавством України.

На регіональні ландшафтні парки покладається виконання таких завдань:

збереження цінних природних та історико культурних комплексів та об`єктів;

створення умов для ефективного туризму, відпочинку та інших видів рекреаційної діяльності в природних умовах з додержанням режиму охорони заповідних природних комплексів і об`єктів;

сприяння екологічній освітньо виховній роботі.

Відповідно ст. 24 Закону України «Про природно заповідний фонд України» від 16 червня 1992 року № 2456 XII на території регіональних ландшафтних парків з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико культурної та інших цінностей природних комплексів та об`єктів, їх особливостей проводиться зонування з урахуванням вимог, встановлених для територій національних природних парків.

Проект організації території регіонального ландшафтного парку, охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів і порядок його реалізації затверджуються державним органом, який прийняв рішення про організацію парку.

Відповідно до п. п. 3.4.1. п. 3.4. розділу III Положення про регіональний ландшафтний парк «Сокольники помірки» у зоні стаціонарної рекреації забороняється засмічення та забруднення території, влаштування сміттєзвалищ.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не спростовує фактичні дані, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, визнає себе винним, суддя доходить висновку, що ОСОБА_1 , як посадова особа, не вчинив заходів щодо попередження негативних наслідків та шкідливого впливу на території регіонального ландшафтного парку «Сокольники Помірки», а саме: в кв. кв. 8, 9, 16, 23 РЛП «Сокольники Помірки» виявлено засмічення його території поодинокими предметами (скляні та пластикові пляшки, тара з під харчової продукції, засоби косметичні, тощо), загальною кількістю 110 штук, що є порушення ст. ст. 6, 23, 24 Закону України «Про природно заповідний фонд України» від 16 червня 1992 року № 2456 XII і кваліфікує його порушення за ст. 91 КУпАП здійснення в межах територій та об`єктів природно заповідного фонду, їх охоронних зон, а також територій, зарезервованих для наступного заповідання, забороненої господарської та іншої діяльності, порушення інших вимог режиму цих територій та об`єктів, самовільна зміна їх меж, невжиття заходів для попередження і ліквідації негативних наслідків аварій або іншого шкідливого впливу на території та об`єкти природно заповідного фонду.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, тому суддя вважає доцільним накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 33, 40 1, 91, 221, 245, 251, 252, 280, 283 284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674 VI, суддя

постановив:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченою ст. 91 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. (двісті п`ятдесят п`ять грн. 00 коп.) на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.)

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя: