ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/4303/19

Провадження №: 3/755/2197/19

"13" травня 2019 р.

м. Київ

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, встановив :

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №218619 від 30 грудня 2018 року слідує, що 30.12.2018 о 03:10 год. у м. Києві по бульвару Перова, водій ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) рухався із невимкненим ближнім світлом в темну пору доби, при перевірці виявлено ознаки сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проводився у лікаря нарколога.

Тим самим порушив вимоги п. 2.9а) ПДР України.

У судовому засіданні від особа, що притягається до адміністративної відповідальності пояснював, що у тій ситуації його огляд на стан сп'яніння було проведено з порушенням вимог Інструкції, а тому висновок Соціотерапії не є належним доказом, а інших доказів у матеріалах справи щодо його знаходження у стані сп'яніння справа не міститься.

У ході цього судового розгляду представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 указав, що на переконання захисту, складений протокол не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутність доказів, які в контексті положень ст. 251 указаного Кодексу, регламентують відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, у зв"язку з чим вина його ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 того ж Кодексу.

Суд, заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

З п. 2.9а) ПДР України слідує, що водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАПвисновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП,доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року про те, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі, вважає за необхідне вказати на таке.

Системний аналіз змісту положень КУпАП в поєданні з вказаною позицією КСУ та ЄСПЛ свідчить, що у такого роду провадженнях належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі передбачені ст. 280, та інших обставин, які мають значення для неї, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Проаналізувавши, у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані суддя установив, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП не є дійсною, у розрізі такого.

Постановою судді цього місцевого суду Карабак Л.Г. від 08.02.2019 у справі № 755/1364/19 установлено, що при складанні вищезазначеного протоколу не були виконані вимоги, передбачені ст. 256 КУпАП. Так, до справи додано диск з нарізкою фрагментів відеозаписів можливої події за участі ОСОБА_4 , але у протоколі не зазначено, що до нього додаються диски або інші носії з записом відео фіксації. Протокол містить інформацію про те, що до нього додана бодікамера АА00998, однак камери до протоколу не додано, носій який містить будь яку інформацію по справі відсутній. Протокол складено нерозбірливо, у протоколі міститься виклад іншого правопорушення разом із тим, яке визначено в графі кваліфікації.

Також у постанові від 08.02.2019 суд указав, що не було виконано вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», Порядку проведення медичного огляду затверджений відповідною Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. та низкою інших нормативно правових актів, таких як Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р., ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ін.

Бо, як зауважив суд огляд проводиться працівником поліції або лікарем закладу охорони здоров'я чи фельдшером в сільській місцевості. Кожен з видів огляду має свої особливості, що полягають у наступному: 1. Огляд поліцейським здійснюється на місці зупинки транспортного засобу. До огляду обов'язково залучаються 2 свідки, якими не можуть бути працівники поліції, і які не повинні викликати сумнівів у своїй неупередженості. Свідки мають бути безперервно присутні протягом усього часу проведення огляду. 2. У результаті огляду складається Акт у 2 примірниках: перший примірник передається під підпис особі щодо якої проводиться огляд, а другий залишається у працівника поліції та залучається до протоколу. 3. При проведенні огляду використовуються виключно ті спеціальні технічні засоби (далі алкотестери), що прямо передбачені Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2010р. та застосовуються лише посадовою особою Національної поліції. Також слід мати на увазі, що перед застосуванням алкотестеру, особу щодо якої проводиться огляд мають проінформувати про порядок застосування алкотестеру, та на вимогу цієї особи - пред'явити сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. 4. Якщо алкотестер підтверджує стан сп'яніння, то поліцейським складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого додається Акт про медичний огляд і роздруківка із результатами алкотестеру, якщо технічний засіб має такі функції. 5. У випадку відмови від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу чи незгоди з результатами такої перевірки, особа направляється до відповідного закладу охорони здоров'я. 6. Огляд має бути здійснений не пізніше ніж протягом 2 годин з моменту виявлення для нього підстав та в присутності працівника поліції. За результатами огляду закладом охорони здоров'я має бути складено висновок у 3 примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров'я. 7. У випадку виявлення стану сп'яніння, висновок додається до протоколу про адміністративне правопорушення. 8. У разі відмови особи від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров'я поліцейським, в присутності 2 свідків, складається протокол про адміністративне правопорушення, в якому детально описуються ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Разом з тим, до протоколу не додано відповідного акту огляду, висновок лікаря нарколога, який доданий до протоколу, та внесений у протокол у якості доказу 30.12.2018 року, датований 02.01.2019 року, тобто складений він значно пізніше. У такому випадку висновок лікаря, який був у наявності 30.12.2018 року до протоколу не доданий, хоча висновок про стан сп'яніння ґрунтується на висновку лікаря. У висновку лікаря нарколога міститься посилання на акт огляду, який до суду не надходив (висновки суду із постанови від 08.02.2019).

Дані недоліки УПП усунуто не було. Тим самим, установлені суддею Карабак Л.Г. від 08.02.2019 у справі № 755/1364/19 недоліки, сприймаються судом у цьому складі, як дійсні, адже відповідно ж до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005року, одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.

При цьому, як установив суд у попередньому складі без їх усунення (недоліків) констатувати факт порушення водієм вимог п. 2.9а) ПДР з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом» не є можливим.

Адже під час доопрацювання УПП мало установити такі обставини, як-то: долучити до справи цілісне відео (суд констатував що до справи долучено диск з нарізкою фрагментів відеозаписів можливої події також указано, що додана бодікамера АА00998, однак камери до протоколу не додано, носій який містить будь яку інформацію по справі відсутній); чітко окресли суть порушення, під яким розуміється короткий виклад тексту диспозиції правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула порушення, яка виступає фактичною моделлю вчиненого діяння, а юридичне формулювання (формула та формулювання порушення) - це правова модель, вказівка на правові норми, порушення яких інкримінується особі (суд констатував, що у протоколі міститься виклад іншого правопорушення); урегулювати питання щодо порядку та способу огляду,а саме перевірити обставини викладені судом проте, що до протоколу не додано відповідного акту огляду, висновок лікаря нарколога, який доданий до протоколу, та внесений у протокол у якості доказу 30.12.2018 року, датований 02.01.2019 року, тобто складений він значно пізніше. У такому випадку висновок лікаря, який був у наявності 30.12.2018 року до протоколу не доданий, хоча висновок про стан сп'яніння ґрунтується на висновку лікаря. У висновку лікаря нарколога міститься посилання на акт огляду, який до суду не надходив.

Однак, ці обставини залишилися, так і не установленими УПП.

Тобто, дооформлення результатів позитивних не дало.

Разом з тим, суд у цьому складі з метою усунення протиріч установлених судом в іншому складі направлялися запити до КМНКЛ «Соціотерапія» щодо обставин огляду особи та з їх відповіді,я кА надійшла 02.05.2019 за вх. № 27614 було установлено, що дійсно час проведення лабораторних тестів 02.01.2019, у той час, як протокол датований 30.12.2018, тобто датою, коли ще не було в наявності результатів тесту, хоча висновок про стан сп'яніння ґрунтується на висновку лікаря.

Результати лабораторного дослідження також датовані 02.01.2019.

Усе це в своїй сукупності указує на те, що дійсно, як проте, указано в постанові судді місцевого суду Карабак Л.Г. від 08.02.2019 у справі № 755/1364/19 при складанні вищезазначеного протоколу не були виконані вимоги, передбачені ст. 256 КУпАП, не було виконано вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», Порядку проведення медичного огляду затверджений відповідною Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. та низкою інших нормативно правових актів, таких як Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р., ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ін.

Такі порушення скомпрометували усі докази у справі в цілому, що унеможливлює їх сприйняття, як належних та допустимих, а докази здобуті на запит суду, апріорі, указують на те, що у момент складання протоколу відносно особи, тобто 30.12.2018 у УПП були відсутні дані,які б указували на стан сп'яніння особи, тобто прямо спростовують відомості відображені у протоколі.

Згідно п. 1) ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністі події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Підстав для направлення справи на дооформлення суд не убачає з огляду на норми ст. 284 КупАП.

За таких обставин, враховуючи вище викладене суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 130 КУпАП, так як його вину УПП не доведено належним чином, а не обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнароджного.

У зв'язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1) ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв'язку з встановленням обставин визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 6, 130, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя постановив:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1) ст. 247 даного Кодексу.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені КодексомУкраїни про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

С у д д я : О.В. Бірса