Справа № 136/589/19
провадження F3/136/252/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Кривенко Д.Т., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Липовецького відділення поліції Немирівського ВП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП-, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не притягуваного до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНО ВИВ:

На розгляд суду надійшли вищевказані матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Із протоколу 25.03.2019 о 01:43 год. в смт. Турбів по вул. Щорса, водій ОСОБА_1 керував автомобілем TOYOTA PICNIC, номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови. Згідно висновку медичного огляду від 25.03.2019 ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спFяніння, чим порушив п.2.9. ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ОСОБА_1 свою провину у вчиненому за обставин вказаних у протоколі не визнав. Суду пояснив, що огляд на визначення стану алкогольного спFяніння в медичному закладі він не проходив, тому докази на підтвердження керування у стані алкогольного спFяніння відсутні.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності, дійшов висновку про таке.

Зі змісту обставин, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та нормативно правових актів на порушення яких вказано особою уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема п.2.9 ПДР, відповідно до якого водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного спFяніння. Суд встановив, що ОСОБА_1 обвинувачується у відмові, як особа яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

На підтвердження вказаних обставин особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення було додано до протоколу Висновок щодо результатів медичного огляду за F9 від 23.03.2019, відповідно до якого лікарем ОСОБА_2 констатовано, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спFяніння.

У той же час згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що додані до матеріалів справи встановлено, що 25.03.2019 о 02:45 годині гр.. ОСОБА_1 було доставлено працівниками поліції до медичного закладу, однак від проходження огляду на визначення стану алкогольного спFяніння ОСОБА_1 відмовився, при цьому мав ознаки алкогольного спFяніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови.

З метою зFясування усіх обставин справи та усунення розбіжностей у доказах судом було витребувано Акт медичного огляду на підставі якого було складено Висновок 25.03.2019 стосовно ОСОБА_1, з якого встановлено, що 25.03.2019 о 02:55 черговим лікарем ОСОБА_2 у медичному закладі КНП «Липовецька ЦРЛ» було проведено огляд ОСОБА_1, який заперечував факт вживання алкоголю та відмовився від обстеження у медичному закладі.

Процедура направлення та проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного спFяніння та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння (далі - Інструкція), яка 09.11.2015 року затверджена Наказом МВС України та МОЗ України F 1452/735 та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17 грудня 2008 р. N 1103.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спFяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (пункт 1 Розділ ІІ Інструкції).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я) (п.7 Розділ І Інструкції).

Відповідно до п.8, 13 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Лікар, що проводив у закладі охорони здоров'я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ, тобто щодо перебування особи у стані алкогольного спFяніння.

Згідно п.16 Інструкції, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спFяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду складеного за результатами проведених лабораторних досліджень відповідно до яких встановлюється діагноз.

Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спFяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Наведене свідчить, що законодавцем чітко визначена процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного спFяніння та оформлення результатів такого огляду, тому однією та єдиною підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп'яніння у медичному закладі є лише відмова останнього від огляду працівником поліції із використанням спеціальних технічних засобів або його незгода з результатами на місці зупинки транспортного засобу. За наслідками проведеного в медичному закладі огляду складається висновок, а у разі відмови оформляються документи, які свідчать про дії від ухилення щодо проведення такого огляду.

Судом встановлено, що у висновку лікаря зафіксовано факт перебування особи у стані алкогольного спFяніння, у той час як згідно акту на підставі якого складався вказаний висновок встановлено, що огляд не проводився взагалі, у звFязку із відмовою ОСОБА_1 від проведення такого огляду.

Наведене свідчить, що результати проведеного огляду зафіксовано із грубим порушено порядку оформлення такого огляду, отож наданий в якості доказу на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного спFяніння висновок є неналежним та недопустимим доказом.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом" вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших допустимих доказів щодо обставин правопорушення, є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім цього, відповідно до загальних положень КУпАП, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади їх посадові особи повинні діяти у точній відповідності із законом.

За правилами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у звFязку із чим провадження у справі слід закрити на підставі статті 247 ч.1 п.1 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 130, 247, 251, 276, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, у звFязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Д.Т. Кривенко