Житомирський апеляційний суд
Справа №286/60/19 Головуючий у 1-й інст. Білоусенко І. В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Зав`язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Зав`язуна С.М.,

секретаря Скородинської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 13 березня 2019 року,

за участю: захисника Бондарчук Г.Ф.,

особи притягнутої

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 384,20 грн..

Згідно постанови суду, 2 лютого 2019 року, близько 01 години 15 хвилин, по а/д Виступовичі-Житомир, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 21061» н/з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкій запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, як незаконну, та закрити провадження у справі. Апеляційні вимоги мотивує тим, що постанова винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що в постанові суду неправильно вказано серія протоколу про адміністративне правопорушення та дата скоєння правопорушення. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення в порушення ч.1 ст.256 КУпАП не зазначено точне місце вчинення правопорушення. Зазначає, що в дійсності він 02.01.2019 року біля 01 години повертався з м.Коростеня в с.Раківщина, де не доїхавши до с.Васьковичі Коростенського району його зупинили працівники поліції. Запросили до службового авто та почали складати адмінпротокол, а на його вимогу пройти огляд на стан сп?яніння за допомогою алкотестера або в медичній установі поліцейськими відмовлено. Пізніше поліцейський запросив свідка ОСОБА_2 , та сказав останньому, що він перебуває в нетверезому стані. Іншого свідка ОСОБА_3 він взагалі не бачив. Вважає, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 280 КУпАП та ст.268 КУпАП, оскільки повісток він не отримував з тих підстав, що з 19.01.2019 та 26.03.2019 року перебував за межами країни.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника в підтримку апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи, доводи апеляції, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Як зазначено в ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду справи стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався.

Відповідно до ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Апеляційний суд звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №036675 від 02.01.2019 року, складеного стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, зазначено, що 2 січня 2019 року, близько 01 години 15 хвилин, по а/д Виступовичі-Житомир, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також підтвердив, що його було зупинено біля с.Васьковичі Коростенського району, тобто на а/д Виступовичі-Житомир.

За таких обставин, доводи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а саме: не зазначено точне місце правопорушення є необґрунтованими.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням п.2.5 ПДР України.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі - Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Порядком).

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно п.3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч.3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Як визначено п.3 Порядку, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

В ході досудової перевірки та складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення порушень положень вищезазначених Інструкції, Порядку та вимог ст.266 КУпАП - допущено не було.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 036675 від 02.01.2019 року, де в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 власноручно написано «від огляду відмовляюсь. Автомобілем 24 години керувати не буду. З порушенням згоден» (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3); поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4,5), якими підтверджено, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі.

Вище наведені докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на переконання апеляційного суду є належними, допустимими та достовірними.

Апеляційні посилання щодо того, що в постанові суду невірно вказано серія протоколу про адміністративне правопорушення та дата скоєння правопорушення, апеляційний суд звертає увагу на те, що допущенні судом першої інстанції вказані помилки є технічними описками та ніяк не впливають на суть вирішення справи та можуть бути виправлені судом, що ухвалив постанову.

Крім того, у відповідності до вимог ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, при цьому, справа про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП може розглядатися у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки судовий розгляд даної категорії справ не підпадає до винятків, передбачених нормами ч.2, 3 ст.268 КУпАП, щодо обов`язковості присутності особи.

В своїй постанові суд першої інстанції зазначив, що в судове засідання правопорушник не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції направляв ОСОБА_1 судові повістки про виклик до суду на 24.01.2019 р., 06.02.2019 р. та 26.02.2019 (а.с. 8; 9; 10; 11). Крім того, судові повістки на 24.01.2019 та 06.02.2019 були вручені ОСОБА_1 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. А судові повістка на 26.02.2019 року відповідно до довідки Укрпошти повернулася за закінченням терміну зберігання.

Апеляційний суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати свої процесуальні права та обов`язки.

В ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно матеріалів справи, відповідно до паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 перебував за кордоном відповідно до відміток з 19.01.2019 по 26.03.2019 року ( а.с.27). Однак, в період з 09.01.2019 року, коли справа надійшла до суду першої інстанції по 19.01.2019 року, коли виїхав за кордон, справою не цікавився, хоча знав, що відносно нього складений адмінпротокол, ніяких заяв до суду не подавав щодо розгляду справи і не повідомляв суд про тимчасову зміну місця проживання. Правом на захист шляхом представлення своїх інтересів в суді першої інстанції за юридичною допомогою адвоката - не скористався.

На підставі вище зазначеного, апеляційні доводи про порушення судом першої інстанції вимог ст.268 КУпАП, на переконання апеляційного суду, є необґрунтованими.

Окрім цього, апеляційні доводи про порушення судом першої інстанції вимог ст. 280 КУпАП, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Апеляційний суд, вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою провів судовий розгляд, викладені в постанові суду висновки, відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.130 КУпАП, дотримався меж санкції ч.1 ст.130 КУпАП та вимог ст.33 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, вирішуючи справу, суд першої інстанції врахував вимоги ст.ст.9, 251, 279, 280, 283 КУпАП, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 13 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду С.М. Зав`язун