Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м     У к р а ї н и

2 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю:

особи, щодо якої винесено постанову,  ОСОБА_2,

захисника                                                  Сіняка Д.В.,

потерпілого                                               ОСОБА_4,

представників потерпілого                     Миклуш М.І., Марініча

В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 березня 2019 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця               м. Києва,  що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.03.2019 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, щодо ОСОБА_2 закрито у зв’язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з постанови судді, щодо ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким він 11 лютого 2019 року о 16 годині 04 хвилини, керуючи автомобілем “Ford Focus” д/н НОМЕР_2 на 24 км автодороги М05 Київ-Одеса, всупереч вимогам п.п.2.3 “б”, 8.7.3 “б” Правил дорожнього руху (далі – ПДР) під час проїзду регульованого перехрестя здійснив рух на жовтий сигнал світлофора, який забороняє рух, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем “Subaru

Outback”                    д/н НОМЕР_3, який виконував розворот, що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів.

Оцінивши пояснення ОСОБА_2, свідка, письмові пояснення потерпілого            ОСОБА_4, наявні в справі письмові докази та відеозапис, суддя зазначив, що автомобіль “Subaru Outback” рухався на миготливий жовтий сигнал світлофора, в той час ___________________________________________________________________________

Справа № 33/824/1802/2019                               Постанова винесена суддею Бурбелою Ю.С.

Категорія: ст.124 КУпАП

як рух йому дозволявся на сигнал у вигляді зеленої стрілки світлофора, врахував довідку керівника проекту Представництва “Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті”, якою підтверджено факт відключення світлофорного об’єкту з подальшим включенням жовтих миготливих сигналів світлофора на перехресті у зв’язку з дорожніми роботами, і, дійшовши до висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_2,  закрив провадження в справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 зазначає про порушення суддею місцевого суду норм процесуального права, що виразилося в порушенні його прав, оскільки про дату, час і місце розгляду справи він повідомлений не був, а тому не зміг надати свої пояснення та докази, і 19.03.2019 року випадково дізнався про прийняття постанови. Між тим, як стверджує ОСОБА_4, наявні в справі дані свідчать про необхідність проведення експертизи, допиту свідка та ознайомлення потерпілого з новими доказами. Незважаючи на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено щодо ОСОБА_2, суд зосередив увагу лише на діях ОСОБА_4

Як вказує ОСОБА_4, ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 вимог п.п.2.3 “б”, 12.3, 12.4 ПДР та вимог інформаційно-вказівного знаку 5.18 “Напрямок руху по смузі” розділу 33 ПДР, оскільки останній в межах населеного пункту смт. Глеваха, де дозволена швидкість руху не більше 50 км/год., рухався з більшою швидкістю прямо в крайній лівій смузі, з якої дозволено рух лише ліворуч. Вказані обставини підтверджуються поясненнями  ОСОБА_2, який не заперечував, що рухався зі швидкістю 80 км/год., висновком експерта від 28.03.2019 року № 585, у відповідності з яким швидкість становила 98,3 км/год. і за умови дотримання обмеження швидкості ОСОБА_2 мав можливість уникнути зіткнення шляхом гальмування, схемою ДТП, в якій місце зіткнення позначено в крайній лівій смузі, однак судом перевірені не були.

Також потерпілий стверджує, що розпочав рух на зелений сигнал світлофора, що дозволяв рух ліворуч, в той час як жовтий миготливий сигнал загорівся, коли він вже не міг цього побачити, і згідно з висновком експерта в його діях невідповідностей вимогам ПДР, які б з технічної точки зору перебували у причинно-наслідковому зв’язку з даною пригодою, не вбачається. І навіть у разі руху на жовтий миготливий сигнал його дії не суперечили вимогам п.8.7.3 “д” ПДР. Разом з тим, посилаючись на пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, суд не врахував, що вони не містять інформації щодо руху автомобілів під керуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на відповідні сигнали світлофора.

Вислухавши пояснення потерпілого ОСОБА_4 на підтримку апеляційної скарги; представників потерпілого Марініча В.К. і Миклуш

М.І., які підтримали апеляційну скаргу, однак стверджували про порушення правил підсудності, а тому просили постанову скасувати і направити справу до суду першої інстанції, який і має вирішити питання про направлення справи до належного суду; пояснення захисника Сіняка Д.В. і ОСОБА_2, щодо якого винесено постанову, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити постанову без змін; вивчивши матеріали справи, дослідивши нові докази та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об’єктивно з’ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про відсутність у діях ОСОБА_2 порушень вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення вимог ПДР і, відповідно, складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є обґрунтованим і підтверджується доказами, яким було надано належну оцінку.

Такими доказами є дані, зафіксовані в поясненнях ОСОБА_2, свідка               ОСОБА_10, відповіді на адвокатський запит керівника проекту Представництва “Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті”, відеозаписі.

Так, з пояснень ОСОБА_2, які він давав і на місці пригоди, і в суді, вбачається, що він, керуючи автомобілем “Ford Focus”, рухався в третій смузі по автодорозі Одеса-Київ зі швидкістю 80 км/год. На світлофорі горів зелений сигнал, раптово почав миготіти жовтий (у зв’язку з проведенням дорожніх робіт) і в цей момент зі смуги зустрічного руху раптово виїхав автомобіль “Subaru Outback”, здійснюючи розворот, з яким відбулося зіткнення.

Свідок ОСОБА_10, яка була очевидцем ДТП і стояла в тій же смузі руху, що і автомобіль “Subaru Outback”, пояснила, що зелений сигнал світлофора, який дозволяв би рух ліворуч, не вмикався. На світлофорі горів червоний сигнал, потім на секунду світлофори відключились та через секунду ввімкнулися жовті миготливі сигнали. Коли побачила виїзд автомобіля “Subaru Outback”, який стояв першим, на смугу зустрічного руху для повороту ліворуч, на світлофорі в напрямку її руху був ввімкнений жовтий сигнал.

Вказаною раніше відповіддю на адвокатський запит та відеозаписом підтверджено факт відключення світлофорного об’єкту з подальшим включенням жовтих миготливих сигналів світлофора на перехресті у зв’язку з проведенням дорожніх робіт.

Оцінивши ці докази, суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, і з цим погоджується апеляційний суд, оскільки з огляду на те, що в момент проїзду ОСОБА_2 перехрестя світлофор працював у позаштатному режимі миготливого жовтого сигналу, відомості у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що він здійснював рух на заборонний – жовтий сигнал світлофора всупереч вимогам п.8.7.3 “ґ” ПДР (а не п.8.7.3 “б” ПДР як суд помилково зазначив у постанові), не знайшли свого підтвердження.

З долученого захисником в апеляційному суді висновку експерта за результатами проведення транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи обставин та механізму ДТП від 12.04.2019 року № 376/04/2019 вбачається, що немає підстав технічного характеру вбачати пояснення водія ОСОБА_2 в частині того, що безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою він, керуючи автомобілем “Ford Focus”, рухався третьою смугою, технічно неспроможними. З технічної точки зору в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.4 ПДР, а з моменту виникнення небезпеки для його руху – у відповідності з вимогами п.12.3 ПДР. З технічної точки зору в даній дорожній обстановці водій автомобіля “Subaru Outback” ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.16.13 ПДР. В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути ДТП шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для його руху. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля “Ford Focus” ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей технічного характеру вимогам п.п.12.3, 12.4, а також п.п.2.3 “б”, п.8.7.3 “ґ” ПДР, які б перебували в причинному зв’язку з виникненням даної ДТП. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля “Subaru Outback” ОСОБА_4 вбачаються невідповідності технічного характеру вимогам п.16.13 ПДР, які перебували в причинному зв’язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.90-111).

Вказане експертне дослідження проведене особою належної кваліфікації, яка має тривалий експертний стаж, і повністю узгоджується з висновками суду, викладеними у постанові, а тому враховується апеляційним судом у тій частині, яка стосується справи щодо ОСОБА_2 в контексті зазначених у протоколі порушень ним вимог ПДР.

Не спростовують таких висновків суду першої інстанції пояснення ОСОБА_4 та долучений ним висновок експертного дослідження.

Так, відповідно до пояснень ОСОБА_4, рухаючись з м. Києва в напрямку            м. Одеси, він зупинився в смт. Глеваха в крайній лівій смузі на червоний сигнал світлофора, маючи намір здійснити поворот ліворуч. Дочекавшись зеленого сигналу світлофора, який дозволяє рух ліворуч, почав рух, оскільки вважав, що для інших учасників має горіти червоний сигнал. Після початку руху загорівся жовтий миготливий сигнал, однак побачити цього він вже не міг, але навіть у цьому випадку жовтий миготливий сигнал не забороняє рух. При виїзді в крайню ліву смугу зустрічного руху, по якій не дозволяється рух прямо, почав зупиняти свій автомобіль, і в цей момент відбулося зіткнення з автомобілем “Ford Focus”, водій якого перевищив швидкість та вимоги інформаційно-вказівного знаку “Напрямок руху по смузі”.

У відповідності з висновком за результатами комплексної автотехнічної, транспортно-трасологічної і фототехнічної експертизи від 28.03.2019 року № 585 у досліджуваній дорожній ситуації небезпека для руху автомобіля “Ford Focus” наступила в момент зміни дорожньої обстановки – в момент наближення до смуги руху, по якій рухався цей автомобіль, автомобіля “Subaru Outback”, який виконував поворот ліворуч (за умови, що водій автомобіля “Ford Focus” планував їхати прямо в крайній лівій смузі, по якій дозволено рух лише ліворуч). Є підстави технічного характеру стверджувати, що безпосередньо перед зіткненням автомобіль “Ford Focus” рухався в крайній лівій (четвертій) смузі в напрямку м. Києва, що не відповідало вимогам інформаційно-вказівного знаку 5.18 “Напрямок руху по смузі”, який встановлений в крайній лівій (четвертій) смузі і який дозволяє рух по цій смузі лише ліворуч. Перед зіткненням автомобіль “Ford Focus” рухався зі швидкістю 98,3 км/год., і ця швидкість не відповідала вимогам п.12.4 ПДР. При швидкості руху 98,3 км/год. у водія автомобіля “Ford Focus” ОСОБА_2 була технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем “Subaru Outback” шляхом гальмування, але немає підстав стверджувати це в категоричній формі, в той час як при швидкості руху 50 км/год., яка дозволена у населених пунктах, у водія автомобіля “Ford Focus” ОСОБА_2 була технічна можливість шляхом гальмування керованого ним автомобіля уникнути зіткнення з автомобілем “Subaru Outback”. Відтак, можна стверджувати, що водій ОСОБА_2, перевищивши дозволену в населених пунктах швидкість руху, такими своїми діями створив для себе дорожню ситуацію, в якій не мав технічної можливості уникнути зіткнення. У даних дорожніх умовах у водія ОСОБА_2 була також технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем “Subaru Outback” і шляхом недопущення у своїх діях невідповідностей вимогам інформаційно-вказівного знаку 5.18 “Напрямок руху по смузі”, який встановлений в крайній лівій смузі, в якій рухався автомобіль “Ford Focus”. У досліджуваній дорожній обстановці індентором виступав автомобіль “Ford Focus”, тому оцінювати дії водія автомобіля “Subaru Outback” ОСОБА_4 з технічної точки зору втрачає сенс, і ОСОБА_4 згідно з п.1.4 ПДР мав право розраховувати, що водій ОСОБА_2 виконує вимоги ПДР. У досліджуваній дорожній ситуації водій ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.4 ПДР та вимогами інформаційно-вказівного знаку 5.18 “Напрямок руху по смузі”, а водій ОСОБА_11 – у відповідності з вимогами розділу 8 (“Регулювання дорожнього руху”). У діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п.п.12.3, 12.4 ПДР, а також невідповідності вимогам інформаційно-вказівного знаку 5.18 “Напрямок руху по смузі”, які він допустив своїми односторонніми діями і які в комплексі є причиною даної ДТП.

Невідповідностей вимогам ПДР дій ОСОБА_4, які б з технічної точки зору перебували у причинно-наслідковому зв’язку з даною пригодою, не вбачається. ПДР не зобов’язують водія передбачувати раптову зміну режиму роботи світлофора, тому водій автомобіля “Subaru Outback” ОСОБА_4 не зобов’язаний був це передбачити і не мав об’єктивної можливості ще до виїзду на перехрестя виявити зміну режиму роботи світлофора.

Також експерт у висновку дав оцінку діям працівників служби, що обслуговували світлофорний об’єкт, та інспектора поліції при складанні протоколів (а.с.50-75).

Експерт ОСОБА_12 в судовому засіданні повністю підтримав вказаний висновок.

Оцінюючи ці докази, слід зазначити, що пояснення ОСОБА_4 про рух на зелений сигнал спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_10, яка в суді першої інстанції дала більш повні свідчення порівняно з наданими на місці пригоди, і жодних суперечностей її пояснення не містять, а також вказаним раніше висновком експертного дослідження.

Пояснення свідка про те що зелений сигнал світлофора, який дозволяв би рух ліворуч, не вмикався, узгоджуються і з відеозаписом, з якого вбачається, що о 16:02:44 світлофор, взагалі, вимкнувся, і коли о 16:02:46 запрацював у режимі жовтого миготливого сигналу, автомобіль “Subaru Outback” розпочав рух.

Що стосується висновку експертного дослідження від 28.03.2019 року № 585, то, як слушно зауважив захисник, експерт Приватного підприємства “Центр судових досліджень “Експерттранссервіс” ОСОБА_12, який має кваліфікацію судового експерта за спеціальностями 10.1 “Дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди”, 10.4 “Транспортно-трасологічні дослідження” та спеціаліст ОСОБА_13, який, взагалі, не є атестованим судовим експертом, згідно з п.1.7 розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, та ст.7 Закону України “Про судову експертизу” не мали права проводити фототехнічну експертизу, яка є підвидом криміналістичної.

Апеляційний суд не приймає до уваги пояснення експерта ОСОБА_12 про те, що він не досліджував відеозапис і не проводив фототехнічну експертизу, оскільки вони спростовуються як самою назвою дослідження, так і його змістом – п.п.3, 4-6 дослідницької частини, яка стосується визначення швидкості руху автомобіля “Ford Focus”, відстані вказаного автомобіля на момент виникнення небезпеки до відповідного об’єкта і технічної можливості уникнути зіткнення саме шляхом дослідження відеозапису. Слід зауважити і на те, що, відповідаючи на питання щодо можливості ОСОБА_4 виявити зміну режиму роботи світлофора до виїзду на перехрестя, експерт враховує неповні дані, адже посилається на відеозапис, починаючи з 16:02:46, коли увімкнувся режим жовтого миготливого сигналу, і жодним чином не висвітлює у висновку той факт, що о 16:02:44 світлофор не працював, взагалі.

Стосовно посилань потерпілого на порушення ОСОБА_2 вимог п.п.2.3 “б”, 12.3, 12.4 ПДР та вимог інформаційно-вказівного знаку 5.18 розділу 33 ПДР слід зауважити, що уповноваженою посадовою особою Національної поліції щодо нього було складено протокол про порушення вимог п.п.2.3 “б”, 8.7.3 “ґ” ПДР. Саме в цих межах суддя місцевого суду розглянув справу, і в цих же межах апеляційний суд перевіряє судове рішення і не має правових підстав вирішувати питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_2 у порушенні інших вимог ПДР, про які протокол не складався, а так само давати оцінку діям потерпілого на предмет відповідності вимогам ПДР, про які зазначено у висновку експертного дослідження від 12.04.2019 року № 376/04/2019.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справа про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 цього Кодексу, може також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Повідомляючи при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення відомості про свою особу, ОСОБА_2 зазначив, про проживає у               АДРЕСА_2, а тому  порушень правил територіальної підсудності при розгляді справи допущено не було.

Місце проживання водіїв – учасників дорожньо-транспортної пригоди не є обставиною, яка підлягає з’ясуванню в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. А тому відсутність у ОСОБА_2, як і у ОСОБА_4, реєстрації за вказаними ними адресами, як на цьому наполягають представники потерпілого з посиланням на Закон України “Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні”, не викликає жодних сумнівів у достовірності наданих ними даних про свою особу і не може бути підставою для повернення справи до органу внутрішніх справ.

Вказані відомості мають значення для забезпечення належного повідомлення учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення про вчинення процесуальних дій, а тому лише формальне посилання на зареєстроване місце проживання не сприятиме виконанню завдань провадження в справі.

При цьому доводи в апеляційній скарзі про порушення прав потерпілого є слушними, оскільки, дійсно, справу розглянуто за відсутності ОСОБА_4, який всупереч вимогам ст.ст.269, 2772 КУпАП про дату, час і місце розгляду справи не повідомлявся.

Однак при розгляді справи в апеляційному суді права ОСОБА_4 були відновлені і він отримав можливість реалізувати їх у повному обсязі. А тому допущене суддею місцевого суду порушення норм процесуального права не вплинуло на правильність прийнятого рішення і не може, як наслідок, тягнути скасування постанови та притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Таким чином постанова судді місцевого суду є законною та обґрунтованою, і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 березня 2019 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, щодо ОСОБА_2 закрито у зв’язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, – без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду                                                                                        Т.М. Тютюн