Провадження № 3/761/4266/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Києва Хардіна О.П.,

за участі: секретаря судового засідання - Войновського О.І.,

прокурорів - Дяченка В.П., Онищенка А.В.,

ОСОБА_1 та його захисника - Ковригіної В.Є.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , заступник голови Київської міської державної адміністрації,

за ч.1,2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно проколів про адміністративне правопорушення, складених головним спеціалістом відділу Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції, ОСОБА_1 , займаючи посаду директора комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд -УКБ» як посадова особа юридичної особи публічного права, на яку поширюється дія закону України «Про запобігання корупції», перебуваючи в приміщенні КП «Житлоінвестбуд -УКБ» 26.04.2017, не повідомив виконавчий орган Київської міської ради (Київську міську державну адміністрацію) як орган, до повноважень якого належить звільнення з посади директора КП «Житлоінвестбуд -УКБ», про наявність у нього реального конфлікту інтересів, пов*язаного з необхідністю видання наказу від 26.04.2017 № 26 «Про виплату премії» в розмірі 4330 грн., наказу від 26.07.2017 № 55 «Про виплату премії» в розмірі 4317,75 грн., наказу від 30.06.2017 № 45 «Про виплату премії» в розмірі 4090,50 грн., наказу від 29.05.2017 № 36 «Про виплату премії» в розмірі 4545 грн., наказу від 30.10.2017 № 104 «Про виплату премії» в розмірі 2380,71 грн., наказу від 28.08.2017 № 61 «Про виплату премії» в розмірі 4545 грн., наказу від 22.09.2017 № 91 «Про виплату премії» в розмірі 4545 грн. своєму синові, провідному спеціалісту відділу інвестицій КП «Житлоінвестбуд -УКБ» ОСОБА_2

Дії ОСОБА_1 в протоколах про адміністративне правопорушення кваліфіковані за ч.1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення за ознаками неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікт інтересів.

Також згідно проколів про адміністративне правопорушення, складених головним спеціалістом відділу Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції, ОСОБА_1 , займаючи посаду директора комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд -УКБ» як посадова особа юридичної особи публічного права, на яку поширюється дія закону України «Про запобігання корупції», перебуваючи в приміщенні КП «Житлоінвестбуд -УКБ» 26.04.2017, видав наказ від 26.04.2017 №26 «Про виплату премії» в розмірі 4330 грн., наказ від 30.10.2017 № 104«Про виплату премії» в розмірі 2380,71 грн., 26.07.2017 № 55 «Про виплату премії» в розмірі 4317,75 грн., наказ від 30.06.2017 № 45 «Про виплату премії» в розмірі 4090,50 грн., наказ від 29.05.2017 № 36 «Про виплату премії» в розмірі 4545 грн., наказ від 28.08.2017 № 61 «Про виплату премії» в розмірі 4545 грн., наказ від 22.09.2017 № 91 «Про виплату премії» в розмірі 4545 грн. своєму синові, провідному спеціалісту відділу інвестицій КП «Житлоінвестбуд -УКБ» ОСОБА_2

Вказали, що такими наказами закріплені рішення ОСОБА_1, що всупереч вимогам пункту 3 частини першої статті 28 Закону прийняті в умовах реального конфлікту інтересів.

Дії ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення кваліфіковані за ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення за ознаками прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Реальність конфлікту інтересів під час видання вказаних наказів про преміювання уповноважена особа обумовлює позаслужбовими (сімейними) відносинами з провідним спеціалістом відділу інвестицій підприємства ОСОБА_2, які формували прагнення ОСОБА_1 піклуватися про близьку особу, якою для нього є син, дбати про його благополуччя.

Вказали в протоколах про адміністративні правопорушення, що повноваження ОСОБА_1 як директора підприємства щодо видачі обов*язкових для виконання наказів, які стосуються преміювання працівників, є дискреційними, передбачає оцінку результатів господарської діяльності підприємства у розрізі окремих осіб та структурних підрозділів, внеску конкретного працівника у результати господарської діяльності та виконання ним основних показників преміювання, таке рішення директора є остаточним. Видання наказів про преміювання створювало суперечності між приватним інтересом та повноваженнями щодо видання наказів з питань преміювання працівників, що впливала на об*єктивність та неупередженість рішення, закріпленого наказами, у частині преміювання провідного спеціаліста відділу інвестицій КП «Житлоінвестбуд -УКБ» ОСОБА_2

Прокурор Прокуратури м.Києва Онищенко А.В., який бере участь у розгляді справи, у своєму висновку вказав, що під час підписання наказів про виплату премій ОСОБА_1 виконував вимоги колективного договору та Положення про преміювання, відповідно до яких визначено порядок призначення премій працівникам в залежності від посад, виконання показників та підсумків роботи. Обов*язку директора щодо призначення, нарахування та виплати премій, визначення розміру в одноособовому порядку статутними документами не передбачено, дані про вчинення таких одноособових дій не надано. Уважають, що матеріалами перевірки не обґрунтовано вчинення ОСОБА_1 таких дій в умовах саме реального конфлікту інтересів та в протоколі не конкретизовано, в чому саме полягає суперечність між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, та як така суперечність вплинула або впливає на об*єктивність та неупередженість прийнятих ним рішень , або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання повноважень.

ОСОБА_1 в суді заперечував свою вину у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень, в яких уважає відсутній склад. В суді сторона захисту навела дані Положення про преміювання КП «Житлоінвестбуд -УКБ» , яким передбачена участь трудового колективу у вирішенні питань нарахування та виплати премій працівникам шляхом проведення засідань комісії з підведення підсумків робот и підприємства за звітний період, рішення якого затверджуються директором підприємства, узгодження рішень з профспілковим комітетом. ОСОБА_1 вказав, що під час прийняття таких рішень він діяв виключно на виконання положень Статуту та контракту, він персонально одноособово жодне з рішень не приймав, а лише підписував накази, які подавав профспілковий комітет підприємства, які приймалися за участі трудового колективу. Також вказали, що матеріали не містять даних про реальний вплив приватного інтересу на об*єктивність та неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій. В його діях, вважає, відсутня суперечність між приватні інтересом та службовими повноваженнями, та як наслідок - будь-який конфлікт інтересів, тому відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП. Просив провадження у справі закрити на підставі п. 1, 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вивчивши матеріали об*єднаної справи про адміністративні правопорушення, суд приходить до таких висновків.

Частиною 1 статті 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частиною 2 статті 172-7 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення дій, які полягають у вчиненні особою дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 28 Закону «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1,2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Беручи до уваги диспозиції ст. 172-7 КУпАП та п. 2 примітки до цієї статті, порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати: - у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч. 1 ст. 172-7 КУпАП); -у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП).

Відповідно до статті 1 Закону потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що приватний інтерес наявний, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення, наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об*єктивність або неупередженість рішення. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов*язане з корупцією.

Відповідно до даних, які містяться в матеріалах справи, згідно з пунктом 1.2 Статуту КП «Житлоінвестбуд-УКБ», затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 21.02.2002 № 336, у редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03.03.2017 № 233 КП «Житлоінвестбуд - УКБ» створене рішенням Київської міської ради від 27.12.2001 №211/1645.Згідно правил статті 81 Цивільного кодексу України КП «Житлоінвестбуд-УКБ» є юридичною особою публічного права.

Відповідно до пункту 5.1 Статуту КП «Житлоінвестбуд-УКБ» управління підприємством здійснює директор, якого призначає на посаду Київський міський голова шляхом укладання контракту за результатами конкурсу, проведеного з установленому порядку.

Розпорядженням Київського міського голови від 11.04.2002 № 765 директором КП «Житлоінвестбуд-УКБ» призначено ОСОБА_1

Розпорядженням Київського міського голови Кличка В.В. від 25.07.2018 № 492 ОСОБА_1 звільнено з посади директора КП «Житлоінвестбуд-УКБ» з 26.07.2018.

Таким чином, ОСОБА_1 , займаючи посаду директора КП «Житлоінвестбуд-УКБ» як посадова особа юридичної особи публічного права відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону був суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, в тому числі вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Відповідно до пункту 4.2 Статуту обов`язками КП «Житлоінвестбуд-УКБ», серед іншого, є створення належних умов для високопродуктивної праці своїх працівників, додержання чинного законодавства про працю, соціальне страхування, правил і норм охорони праці; вжиття заходів з метою підвищення матеріальної зацікавленості працівників, забезпечення економного і раціонального використання фонду споживання, своєчасних розрахунків із працівниками підприємства.

До повноважень директора КП «Житлоінвестбуд-УКБ» пунктом 5.3 Статуту віднесено, у тому числі, розпорядження майном і коштами підприємства відповідно до чинного законодавства України та Статуту, вирішення кадрових питань згідно із законодавством України, видання у межах повноважень наказів, доручень, обов`язкових для виконання працівниками підприємства, виконання інших функцій, передбачених Статутом та контрактом з директором.

Згідно з пунктом 2.1 контракту, укладеного між виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) та ОСОБА_1 31.12.2015, директор здійснює поточне керівництво підприємством, забезпечує працюючих роботою, організує виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених чинним законодавством, статутом підприємства та цим контрактом.

Реалізуючи відповідні повноваження директора КП «Житлоінвестбуд-УКБ», ОСОБА_1 видав накази «Про виплату премії», якими, зокрема, передбачено виплату премії його синові, провідному спеціалісту відділу інвестицій КП «Житлоінвестбуд-УКБ» ОСОБА_2 , а саме:наказ від 26.04.2017 № 26 «Про виплату премії» в розмірі 4330 грн., наказу від 26.07.2017 № 55 «Про виплату премії» в розмірі 4317,75 грн., наказ від 30.06.2017 № 45 «Про виплату премії» в розмірі 4090,50 грн., наказ від 29.05.2017 № 36 «Про виплату премії» в розмірі 4545 грн., наказ від 30.10.2017 № 104 «Про виплату премії» в розмірі 2380,71 грн., наказ від 28.08.2017 № 61 «Про виплату премії» в розмірі 4545 грн., наказ від 22.09.2017 № 91 «Про виплату премії» в розмірі 4545 грн., наказ від 30.10.2017 № 104 «Про виплату премії» в розмірі 2380,71 грн.

Як убачається за змісту вказаних наказів, премії за такі періоди передбачені для переліку працівників підприємства, в тому числі працівників на аналогічних посадах, не відрізняються від суми нарахованої премії ОСОБА_2? що також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_5 , який працював у вказаний період начальником відділу інвестицій КП «Житлоінвестбуд-УКБ», свідка ОСОБА_6 , яка є головою профспілкового комітету підприємства, ОСОБА_7 , головного бухгалтера, свідка ОСОБА_8 Вказані свідки в суді дали показання, відповідно до яких директор підприємства ОСОБА_9 не приймав персонально одноосібні рішення про преміювання працівників, в тому числі відносно свого сина - провідного спеціаліста відділу інвестицій КП «Житлоінвестбуд -УКБ» ОСОБА_2 Директор виконував обов*язки підписати наказb про преміювання, які подавав профспілковий комітет підприємства, який узгоджував рішення про виплату премії працівникам. Розмір премій визначався за результатами засідань комісії з підведення підсумків роботи підприємства у звітний період за участі трудового колективу. Стосовно преміювання ОСОБА_2 як працівника відділу інвестицій пропозиції про преміювання за результатами роботи, фінансових результатів на комісію для затвердження надавав керівник відділу інвестицій - ОСОБА_5 і розмір премій працівника підприємства ОСОБА_2 не відрізнявся від розміру нарахований та виплачених премій інших працівників на аналогічних посадах.

Відповідно до умов «Положення про преміювання працівників КП «Житлоінвестбуд-УКБ», колективного договору між власником і трудовим колективом КП «Житлоінвестбуд-УКБ» від 29.05.2013, прийнятого загальними зборами трудового колективу цього підприємства, згідно розділу II Порядку нарахування та виплати премії визначено порядок та методику преміювання працівників підприємства, що затверджується протоколами рішення комісії з підведення підсумків роботи підприємства, які підписуються головою профспілкового комітету та директором підприємства. Даний порядок визначає колегіальну процедуру визначення премій працівникам КП «Житлоінвестбуд-УКБ» в залежності від їх посад та залежить від виконання показників бухгалтерської та статистичної звітності, даних оперативного обліку, підсумків роботи.

Повноваження щодо призначення, нарахування та виплати розміру премій працівникам підприємства в одноособовому порядку відповідно до положень, визначених статутними документами та контрактом, у директора КП «Житлоінвестбуд-УКБ» відсутні. Даних про вчинення ним таких дій при прийнятті рішень про преміювання працівників, у тому числі провідного спеціаліста цього підприємства ОСОБА_2 , що б суперечило вимогам розділу II Порядку нарахування та виплати премії додатку 6 «Положення про порядок преміювання працівників КП «Житлоінвестбуд-УКБ» за основні результати господарської діяльності, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, матеріали справи та протоколи про адміністративні правопорушення не містять даних про наявність обставин як усіх складових реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 під час прийняття стосовно сина ОСОБА_2 , провідного спеціаліста відділу інвестицій, рішень про преміювання. В матеріалах відсутні дані, що вчинення дій та прийняття рішень відбулися за наявності суперечності між приватним інтересом особи та його службовими повноваженнями, які вплинули на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, прийняття таких рішень, не викладені та не підтверджені обставини, що дії чи рішення суперечать службовим повноваженням ОСОБА_1

Наведені в протоколах про адміністративні правопорушення та матеріалах справи фактичні дані свідчать лише про існування між вказаними особами приватного інтересу, обумовленими сімейними стосунками, як це визначено у статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», що лише констатується в протоколах про адміністративні правопорушення. При цьому в протоколах чітко не визначена та не сформульована наявність у ОСОБА_1 приватного майнового інтересу, з посиланням, яку мету ОСОБА_1 при цьому переслідував, а також не сформульовано наявність суперечності між цим приватним майновим інтересом та службовими повноваженнями ОСОБА_1 під час виконання ним службових обов*язків директора КП «Житлоінвестбуд-УКБ» та видання відповідних наказів, якими була визначена премія сину ОСОБА_2 , із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішень.

В протоколах про адміністративні правопорушення міститься твердження про те, що позаслужбові (сімейні) стосунки директора КП «Житлоінвестбуд-УКБ» та провідного спеціаліста відділу інвестицій ОСОБА_2 , які формують прагнення піклуватися про близьку людину, дбати про її матеріальне забезпечення, обумовлюють приватний інтерес у ОСОБА_1

Посилаючись на повноваження директора підприємства щодо видачі обов*язкових для виконання наказів про преміювання, які є дискреційними згідно п.4 Положення про преміювання працівників КП «Житлоінвестбуд-УКБ», рішення щодо преміювання є остаточним, в протоколі уповноважена особа такими обставинами в сукупності обґрунтовує висновок про те, що видання директором підприємства наказів про преміювання, зазначених в протоколах, створювало суперечності між його приватним інтересом та повноваженнями щодо видання наказів з питань преміювання, що впливала на об*єктивність і неупередженість рішень, закріплених вказаними наказами, в частині преміювання провідного спеціаліста відділу інвестицій ОСОБА_2

Проте такі твердження в протоколах є необгрунтованими припущеннями і не свідчать про присутність усіх необхідних складових для висновку про наявність реального конфлікту інтересу в діях ОСОБА_1

В сукупності досліджені обставини не підтверджують існування суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, що реально вплинуло, а не могло вплинути на об*єктивність або неупередженість прийнятих ним рішень під час виконання своїх повноважень.

В протоколі відсутнє посилання на те, в чому саме суперечність між приватним і службовими повноваженнями знайшла свій вияв або вплив на прийняття рішень ОСОБА_1 щодо преміювання сина ОСОБА_2 , крім необґрунтованого посилання на те, що приватний майновий інтерес вплинув на об*єктивність або неупередженість при прийнятті вказаних рішень, без вказівки, яким саме чином це відбулося.

При цьому вчинення будь - яких дій чи прийняття рішень в умовах потенційного конфлікту інтересів не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, які встановлюють адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах виключно реального конфлікту інтересів.

З огляду на вищенаведені висновки про не підтвердження обставин наявності саме реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 як складової діяння, передбаченого ч.1 ст. 172-2, а також обов*язкової ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-2 КУпАП у зв*язку з прийняттям рішень про преміювання, суддя приходить висновку також про відсутність у останнього обов*язку здійснювати повідомлення про наявність у нього такого реального конфлікту інтересів, який фактично відсутній.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: зокрема обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) .

Відповідно до п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_11 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) відзначається принцип правової визначеності, який означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Як наголошує Конституційний Суд України у п.4.2 вказаного Рішення, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, не спростовані в суді доводи ОСОБА_1 та його захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, в судії не доведено наявність в його діях об*єктивної сторони вказаних адміністративних правопорушень, пов*язаних з корупцією, і такі обставини виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, яка підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя-

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172 -7 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172 -7 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.П. Хардіна