ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/347/19 Головуючий в 1-й інстанції - Мєркулова Л.О.
Єдиний унікальний №332/954/19 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Богун І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2019 року стосовно неї,

в с т а н о в и в:

постановою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючу, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

Як зазначено в постанові, 09.03.2019 року об 23-02 годині у м. Запоріжжі на перехресті Північне шосе та вул. Діагональна в м. Запоріжжі, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем ЗАЗ, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою технічного приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі в КУ ЗОНД ЗОР відмовилась, від керування відсторонена, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, яка підлягає скасуванню через порушення норм чинного законодавства. В обґрунтування доводів зазначає, що вона не відмовлялась від проходження огляду на стан сп`яніння медичному закладі, про що свідчить її пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення. Натомість матеріали провадження містять висновок № 1080 від 10.03.2019 року (час огляду 01 год. 30 хв.) щодо відсутності у водія ОСОБА_1 ознак сп`яніння, проте суд першої інстанції не прийняв до уваги цей доказ.

Крім того, та обставина, що вона самостійно звернулась до КУ ЗОНД та добровільно пройшла обстеження з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, підтвердила її твердження про те, що вона є тверезою, та беззаперечно свідчить як про її бажання пройти обстеження саме в медичній установі, так і про те, що запис у протоколі про адміністративне правопорушення про нібито наявність у ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу декількох ознак алкогольного сп`яніння, не відповідав дійсності.

Суд першої інстанції не надав правової оцінки її поясненням про те, що досліджений судом відеозапис з нагрудних камер працівників поліції підтвердив безпідставність вимоги поліції щодо зупинки транспортного засобу, оскільки спочатку підставою зупинки транспортного засобу вони назвали «непрацююча підсвітка заднього державного номерного знаку», проте на відеозапису чітко вбачається, що підсвітка державного номерного знаку автомобіля чудово працює, що означає, що законних підстав для зупинки транспортного засобу не було. І вже після цього у поліції з`явилася друга версія про нібито наявність у водія численних ознак алкогольного сп`яніння, що спростовується висновком № 1080.

Таким чином, апелянт вважає, що матеріали справи не містять достатніх та належних доказів того, що водій ОСОБА_1 відмовилась від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я в передбаченому законом порядку.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Богун І.А., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню питання: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Всупереч вказаним вимогам закону, суд в достатній мірі не з`ясував всіх обставин справи, не перевірив докази, які наявні в матеріалах адміністративної справи, та не дав їм належної оцінки. Свої висновки, викладені у постанові, суд належним чином не вмотивував.

В порушення вимог ст.283 КУпАП, у постанові суд формально послався на докази, які містяться в матеріалах справи, не проаналізувавши їх, та не надавши їм належної правової оцінки.

Згідно з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений за те, що остання керувала автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою технічного приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі в КУ ЗОНД ЗОР відмовилась, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Ці обставини визнані судом першої інстанції доведеними і покладені в основу оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.6 Розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 за №1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Однак в протоколі складеному стосовно ОСОБА_1 вказані деякі ознаки сп`яніння, які виявлені працівниками поліції та не зазначено, які саме дії водія призвели до ухилення від огляду. Більш того, під час перегляду наявному в матеріалах справи відеозапису вказаних подій було встановлено, що у водія ОСОБА_1 відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, які були зазначені в протоколі працівниками поліції, інспектором поліції взагалі не перевірялось тремтіння пальців рук та почервоніння очей. Що стосується поведінки ОСОБА_1 , то вона поводила себе доволі стримано.

Відповідно до вимог ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з вимогами п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МОЗ/МВС від 09 листопада 2015 року №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Всупереч вказаному, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначила, що відмовилась проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, оскільки на її вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки поліцейські відмовились, проте не відмовлялась проїхати до закладу охорони здоров`я, на що поліцейський все одно склав відносно неї протокол.

Згідно з вимогами п.5 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МОЗ/МВС від 09 листопада 2015 року №1452/735, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Показання ОСОБА_1 підтверджуються відеозаписом, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки через відмову поліцейських надати на її вимогу сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, оскільки була невпевнена, що спеціальний технічний засіб знаходився в робочому стані, лише після цього наполягала на проходженні огляду в закладі охорони здоров`я, однак працівники поліції вже почали складати протокол відносно ОСОБА_1 та відмовили останній поїхати до закладу охорони здоров`я.

Вказане свідчить про недотримання інспектором поліції порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Разом з цим, відповідно до наданих матеріалів, протокол про адміністративне правопорушення був складений поліцейськими 10 березня 2019 року о 01 годині 04 хвилини. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 в КУ «ЗОНД» №1080 від 10 березня 2019 року, який вона пройшла самостійно 10 березня 2019 року о 01 годині 35 хвилин, майже одразу після складання протоколу відносно неї, остання не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, ознак сп`яніння не виявлено.

Однак суд першої інстанції не прийняв до уваги зазначений висновок, з чим не може погодитись суд апеляційної інстанції, оскільки огляд на стан сп`яніння був проведений одразу після складання протоколу, що не суперечить вимогам ч.4 ст.266 КУпАП, відповідно до якої огляд особи на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи сторони захисту щодо неправомірної зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 Зокрема ОСОБА_1 стверджувала, що її зупинили безпідставно, у зв`язку з непрацюючим освітленням заднього державного номерного знаку, як і безпідставно склали на неї протокол.

Зі справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустила будь-які порушення правил дорожнього руху, за які її слід було зупинити. Проте при перегляді відеозапису вбачається, що освітлення номерного знаку працює, що свідчить про незаконність підстав для зупинки транспортного засобу.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» безпідставна зупинка транспортного засобу ставить під сумнів всі наступні дії поліцейських.

Крім того, в матеріалах справи відсутні дані про складання працівниками поліції постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення ПДР України, а саме за непрацююче освітлення заднього державного номерного знаку.

Перелічені обставини в сукупності вказують на наявність сумнівів щодо складених матеріалів та доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст.9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст.ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи були порушені вимоги процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, а тому вважає за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до вимог п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову у справі.

В силу допущених порушень судом першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та працівниками поліції під час складання та оформлення матеріалів справи, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Таким чином, сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП поза розумним сумнівом, за таких обставин вважаю, що доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності не спростовані належними доказами.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вважає необхідним постанову судді суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі відносно останньої на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2019 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, скасувати.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 332/954/19