Справа F 629/367/19
Номер провадження 3/629/111/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:

головуючого Харабадзе К.Ш.,

за участю секретаря Бєловол О.О.,

прокурора Гребенюка В.Є.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області адміністративний матеріал, який надійшов з Управління захисту економіки в Харківській області Департаменту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючої, судді у відставці, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

за вчинення правопорушень, повFязаних з корупцією, передбачених за ч. 1 ст. 172-6, ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :

29.01.2019 року оперуповноваженим Управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітаном поліції ОСОБА_2 складено протокол F 71 про вчинення адміністративного правопорушення, повFязаного з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, відносно ОСОБА_1, в якому зазначено, що остання, будучи суддею Лозівського міськрайонного суду Харківської області, тобто субFєктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 45 даного, після припинення такої діяльності, несвоєчасно 29 грудня 2017 року, без поважних причин, подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припиняє діяльність, повFязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (перед звільненням). Вказане правопорушення було вчинене при наступних обставинах: ОСОБА_1, припиняючи свою діяльність на посаді судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області, будучи згідно підпункту «ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону «Про запобігання корупції» субFєктом, на якого поширюється дія цього Закону, та згідно абзацу 14 частини 1 статті 1 цього Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме пізніше дня припинення діяльності, повFязаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, оприлюднила 29.12.2017 року на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції Е-декларацію перед звільненням за період з 01.01.2017 року по 27.12.2017 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, повFязане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною 1 статті 172-6 КпАП України. Місцем вчинення адміністративного правопорушення, повFязаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, є місце роботи ОСОБА_1, а саме: Лозівський міськрайонний суд Харківської області, що розташований за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. Ярослава Мудрого, буд. 9. Датою вчинення адміністративного правопорушення, повFязаного з корупцією, є 28.12.2017 року, тобто наступний день після дня припинення діяльності, повFязаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.Фактичним моментом виявлення адміністративного правопорушення є дата складання зазначеного протоколу, а саме 29.01.2019 року.

В протоколі про адміністративне правопорушення F 72, складеного 29.01.2019 року оперуповноваженим Управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітаном поліції ОСОБА_2, зазначено , що ОСОБА_1, будучі суддею Лозівського міськрайонного суду Харківської області, було відраховано зі штату 27.12.2017 року та виплачено 27.12.2017 року відповідні нарахування при відрахуванні судді у відставку у звFязку з поданням зави про відставку. ОСОБА_1, будучи суддею, згідно підпункту «ґ» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року F 1700-VІІ Закону субFєктом відповідальності за правопорушення, повFязані з корупцією, в порушення вимог ст. 52 «Додаткові заходи здійснення фінансового контролю» Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинила адміністративне правопорушення, повFязане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Місцем вчинення адміністративного правопорушення, повFязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КпАП України, є місце роботи ОСОБА_1, а саме: Лозівський міськрайонний суд Харківської області, що розташований за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. Ярослава Мудрого, буд. 9. Датою вчинення адміністративного правопорушення, повFязаного з корупцією, є 06.01.2018 року, тобто наступний день після 10 денного терміну, визначеного Законом, для повідомлення про суттєві зміни в майновому стані. Фактичним моментом виявлення адміністративного правопорушення є дата складання зазначеного протоколу, а саме 29.01.2019 року.

Постановою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.04.2019 року обFєднано в одне провадження справу F 629/367/19, провадження F 3/629/111/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 зі справою F 629/368/19 номер провадження 3/629/112/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП в одне провадження та присвоєно єдиний номер справи про адміністративне правопорушення F 629/367/19, провадження F 3/629/111/19.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6, ч. 2 ст. 172-6 КУпАП не визнала та просила закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, зазначивши, що ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» не визначено конкретного терміну для подання декларації в разі припинення повноважень, а рішення (розFяснення) НАЗК з цього приводу носять лише рекомендаційний характер, та не можуть бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. Вказала, що 27.12.2017 року була відрахована зі штату суду, у звFязку з чим вона замовила довідку в ТУ ДСА у Харківській області про отримані доходи, в тому числі і про відповідні нарахування при відрахуванні судді у відставку у звFязку з поданням зави про відставку, довідку про доходи отримала лише увечері 28.12.2017 року, на підставі даних отриманої довідки зранку 29.12.2017 року о 9:38 год. подала декларацію, в якій відобразила всі отримані суми у період з 01.01.2017 року по 27.12.2017 року, в тому числі і повідомила про відповідні нарахування при відрахуванні судді у звFязку з поданням зави про відставку. Зазначила, що умислу на неповідомлення про суттєві зміни в майновому стані у неї не було, оскільки про отриманий нею дохід у звFязку з відрахуванні судді у звFязку з поданням зави про відставку нею було повідомлено в декларації 29.12.2017 року, надала декларацію після звільнення за 2017 рік, зазначивши на незмінність розміру доходу, вказаного у п. 11 як в декларації за період з 01.01.2017 року по 27.12.2017 року, так в декларації після звільнення за 2017 рік.

В судовому засіданні прокурор Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 наполягав на тому, що в діях судді у відставці ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6, ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, і прохав суд про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу.

Заслухавши прокурора, особу, у відношенні якої складені протоколи про адміністративне правопорушення, повно та всебічно дослідивши матеріали адміністративної справи, судом встановлено таке.

Згідно з вимогами ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звFязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення F 71, складеного 29.01.2019 року оперуповноваженим Управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітаном поліції ОСОБА_2, про вчинення адміністративного правопорушення, повFязаного з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, то на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні корупційного правопорушення, суду надано докази, які не містять наказів про призначення на посаду судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області Дегтярчук М.О. та її відрахування зі штату. Однак, законодавчо визначено (ст. 251 КпАП України), що збирання доказів покладено саме на особу, уповноважену на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КпАП України..

Наказ голови Лозівського міськрайонного суду Харківської області «Про відрахування зі штату ОСОБА_1О.» від 21.12.2017 року F 05-04/159 було додано до справи самою ОСОБА_1 в судовому засіданні.

При цьому суд зазначає, що диспозицією ст. 172-6 ч. 1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Зазначена диспозиція за своїм змістом є бланкетною адміністративно- правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб'єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно- правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Об'єктивною стороною вищевказаного адміністративного правопорушення, яка має активну форму прояву, є несвоєчасне подання без поважних причин декларації.

Так, ОСОБА_1 відповідно до рішення Вищої ради правосуддя «Про звільнення суддів» F 4219/0/15-17 від 21.12.2017 року було звільнено з посади судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області у звFязку із поданням заяви про відставку.

На підставі наказу голови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.12.2017 року F 05-04/159 «Про відрахування зі штату ОСОБА_1О.» ОСОБА_1 було відраховано зі штату Лозівського міськрайонного суду Харківської області 27.12.2017 року з посади судді у звFязку з поданням заяви про відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя F 4219/0/15-17 від 21.12.2017 року

За інформацією Єдиного державного реєстру декларацій на офіційному веб-сайті НАЗК, датою публікації декларації ОСОБА_1 за період не охоплений раніше поданими деклараціями - з 01.01.2017 року по 27.12.2017 року є 29.12.2017 року.

Із змісту копії листа Генерального директора ДП «Українські спеціальні системи» F 07-83 від 18.01.2018 року вбачається, що у період з 21.12.2017 року по 29.12.2017 року обмежень доступу до Єдиного державного реєстру декларацій не було.

Відповідно до ст.ст. 54, 55, 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з часу призначення суддею, на суддю поширюються вимоги про обмеження, повFязані з набуттям статусу судді, у тому числі встановленими Законом України «Про запобігання корупції».

На виконання п.п. 7 п. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобовFязаний подавати Декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі встановленими Законом України «Про запобігання корупції».

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судів загальної юрисдикції чи адміністративної посади, яку суддя обіймає у суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», особа, призначена на посаду судді, набуває повноважень судді після складання присяги. Нова редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів», який вступив у дію з 30 вересня 2016 року, аналогічно передбачає набуття повноважень судді, а саме ч. 1 ст. 57 Закону.

Згідно п. 2 Розділу XIII Закону України «Про запобігання корупції» до початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, субFєкти декларування подають декларації про майно, доходи, витрати і зобовFязання фінансового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції". Зазначені декларації підлягають оприлюдненню в порядку, встановленому Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Так, згідно пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції F 2 від 10.06.2016 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за F 958/29088 та із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції F 1 від 18.08.2016, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 за F 1153/29283 і набрало чинності з 23.08.2016, Національне агентство з питань запобігання корупції (за текстом - НАЗК) визначило, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Рішення НАЗК F 2 від 10.06.2016 перший етап - з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року для типів декларацій (повідомлень) та субFєктів декларування, які зазначені, зокрема, у абзаці 2 підпункту 1 пункту 1 Рішення НАЗК F 2 від 10.06.2016 декларації, передбачені абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, повFязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, повFязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно з приміткою ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції», до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, відносяться і судді.

Крім цього, зазначена у пункті 1 цього ж рішення НАЗК декларація (повідомлення) подається згідно із Законом шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вимогами ч.1 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції" встановлено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовFязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до ч.2 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повFязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Тобто, законом не визначено конкретного строку для подачі декларацій особами, які припиняють діяльність, повFязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності подання такої декларації.

Разом з цим, особа, якою складено протокол про адміністративне правопорушення, посилається на абзац 2 питання 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції F 3 від 11.08.2016 «РозFяснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю» відповідно до якого такий тип декларації - декларація субFєкта декларування, який припиняє діяльність, повFязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення.

Суд констатує, що адміністративна відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП та приміткою до неї, яка діяла на час звільнення судді, виникає в разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які визначені у ч. ч. 1, 2 ст. 45 Закону. Проте, положення ч.2 ст.45 вищевказаного Закону не містять конкретного визначеного строку для подання декларації. Інших бланкетних норм ч.1 ст. 172-6 КУпАП не містить, не відсилає до будь-якої галузі права і не має конкретизованого характеру, а відтак і посилання при застосуванні цієї правової норми на цей Закон є неможливим.

Суд зазначає, що за ієрархією нормативно-правових актів закони мають вищу юридичну силу, яка, зокрема, полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Фактично ж, Національне агентство з питань запобігання корупції у прийнятих ним нормативних актах, всупереч Закону України «Про запобігання корупції», встановило інший термін подання декларації в разі припинення діяльності, який на законодавчому рівні встановлено не було.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 19 квітня 2000 року у справі F 1-3/2000 Конституція України встановила, що діяння, які є (правопорушеннями) злочинами, та відповідальність за них визначається виключно законами України (пункт 22 частини першої статті 92), а не підзаконними актами. Закон, який визначає діяння як (правопорушення) злочин, може містити посилання на положення інших нормативно-правових актів. Якщо ці положення в наступному змінюються, загальний зміст закону, в даному випадку - диспозиція його норм, змін не зазнає. Протилежне означало б можливість зміни кримінального закону /закону про адміністративну відповідальність/ підзаконними актами, зокрема постановами Верховної Ради України, указами Президента України та актами Кабінету Міністрів України, що суперечило б вимогам пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України».

Також притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідно розглядати в аспекті дотримання вимог ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме - «злочини (правопорушення) та відповідні покарання повинні бути чітко визначені законом».

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справі «Гавенда проти Польщі» від 14.03.2002 р., у справі «Аманн проти Швейцарії» від 16.02.2000 р., "Закон має містити зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право»; «Якість закону повFязана з достатньою чіткістю встановлення ним тих чи інших обставин, на підставі яких діють державні органи».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу якості закону. В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовFязків осіб, національні органи зобовFязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Тому, відсутність якості правил поведінки визначених в ч.1 ст.172-6 КУпАП і ЗУ "Про запобігання корупції", а також вільне тлумачення закону на свій розсуд, а не на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, призвело до складання працівниками поліції у даній справі протоколу про адміністративне правопорушення.

Приписами ст. 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Системний аналіз вжитого в абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" формулювання «припиняє діяльність» дає підстави констатувати, що термін «припинення» за загальним правилом (ст. 36 Кодексу законів про працю України) співвідноситься із терміном «звільнення» як ціле і частина, охоплюючи останнє. Це саме випливає з аналізу норм інших спеціальних нормативно-правових актів, зокрема з положень Закону України «Про державну службу» (ст. 83), Закону України «Про статус народного депутата України» (ст. 4) тощо, де зазначена термінологія підміняється одна одною. Разом з тим із цього правила є винятки. Так, Закон України від 02 червня 2016 року F 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон F 1402) розрізняє терміни «звільнення» (статті 112-118) та «припинення» (статті 119-125), а отже, розмежовує їх, передбачаючи різні підстави для настання таких юридичних фактів. Наведені положення цього Закону повністю кореспондують зі ст. 126 Конституції України, яка також розмежовує ці поняття. Аналогічний підхід використано законодавцем щодо припинення повноважень судді Конституційного Суду України та його звільнення (ст. 149-1 Конституції України).

Так, у ч. 7 ст. 126 Конституції України, ст. 119 Закону F 1402 зазначено, що повноваження судді припиняються виключно в разі:

1) досягнення суддею шістдесяти пFяти років; 2) припинення громадянства України або набуття суддею громадянства іншої держави; 3) набрання законної сили рішенням суду про визнання судді безвісно відсутнім або оголошення померлим, визнання недієздатним або обмежено дієздатним; 4) смерті судді; 5) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо судді за вчинення ним злочину. Цей перелік є вичерпним. Слід зазначити, що саме такий підхід використала Рада суддів України, приймаючи рішення від 15 вересня 2016 року F 54 «Щодо питання припинення повноважень суддів з визначених Законом F 1402-VIII підстав».

Крім того, слід зауважити, що виключною підставою для припинення трудових відносин судді з відповідним судом, згідно зі ст. 125 Закону F 1402, є саме припинення повноважень судді (статті 119F125). Звільнення ж судді з підстав, визначених ч. 6 ст. 126 Конституції України, ст. 112 Закону 4 F 1402, не є підставою для припинення трудових відносин в аспекті зазначених вище норм Конституції України та спеціального закону.

Іншими словами, беручи до уваги положення ст. 7 КУпАП, згідно з якою «застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом», тобто яка передбачає чітке виконання передбачених законом норм, а отже, забороняє притягнення особи до адміністративної відповідальності за аналогією, тобто унеможливлює застосування по аналогії норм, що закріплюють склад правопорушень, з огляду на проведений вище аналіз, судді, які звільняються з підстав, визначених ч. 6 ст. 126 Конституції України, не можуть бути субFєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Саме такого висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі F 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року "Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повFязані з корупцією".

Крім того, пунктом 8 ч. 1 ст. 11 Закону «Про запобігання корупції» визначено, що до повноважень Національного агентства належить, поміж іншого, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 3 ст. 12 цього ж Закону встановлено, що у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням Національного агентства. У разі виявлення ознак іншого корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення, Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції. Висновок Національного агентства є обов'язковим для розгляду, про результати якого воно повідомляється не пізніше пFяти днів після отримання повідомлення про вчинене правопорушення.

Статтею 48 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб'єктами декларування, такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання; 2) щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль. Національне агентство проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього Закону. Порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається Національним агентством.

Пунктом 1 Розділу 1 Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції F 56 від 10.02.2017 року, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2017 р за F 201/30069 встановлено, що цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» .

Згідно з пунктами 2-5 розділу 11 Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це субFєкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку»

Якщо за результатами контролю встановлено, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, Національне агентство направляє такому суб'єкту лист з проханням надати пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації. За наявності ознак адміністративного правопорушення уповноважена особа Національного агентства складає протокол про адміністративне правопорушення у встановленому законодавством порядку, який за рішенням Національного агентства направляється до суду.

Тобто, з урахуванням поняття "суб'єкт декларування" зазначений у ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», даний Порядок визначає суб'єктів, що наділені правом перевірки та дії у разі встановлення факту неподання або несвоєчасного подання відповідних змін суб'єктом декларування.

Такий орган (юридична особа), як Департамент захисту економіки Національної поліції України до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій так і змін у майновому стані суб'єктів декларування - не відноситься.

Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких повFязана зі здійсненням такої функції.

Посадовці ДЗЕ НП України, відповідно до п. 4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або змін у майновому стані до декларацій суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціальний уповноважений субFєкт у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Але усі обовFязкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, тільки співробітники НАЗК вправі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

В протоколі відсутні данні щодо проведення відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1 НАЗК, більше того у ньому взагалі відсутня інформація про те, хто ж саме проводив перевірку за даним фактом, відсутні її пояснення, направлені на підставі листа НАЗК щодо причин несвоєчасного подання декларації, сам запит НАЗК до ОСОБА_1 про надання таких пояснень, та інше.

Суду під час судового засідання таких даних також не надавалося.

Усі дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно посадові особи НАЗК, у тому числі і вирішувати питання щодо притягнення особи до відповідальності.

Отже, в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, а провадження у цій справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення F 72, складеного 29.01.2019 року оперуповноваженим Управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітаном поліції ОСОБА_2, про вчинення адміністративного правопорушення, повFязаного з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 172-6 КпАП України, то на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні корупційного правопорушення, суду надано такі докази: Рішення Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_1О.» F 4219/0/15-17 від 21.12.2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 звільнено з посади судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області у звFязку з поданням заяви про відставку. Лист територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 31.08.2018 року, згідно якого ОСОБА_1, була звільнена 27.12.2017 року на підставі наказу 05-04/159 від 21.12.2017 року з Лозівського міськрайонного суду Харківської області, та на підставі цього наказу, 27.12.2017 року їй були зроблені нарахування при відрахуванні судді у відставку у сумі 135867,50 гривень. Копія скріншоту сторінки Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування свідчить, що дата публікації електронної декларації судді Дегтярчук М.О. перед звільненням - 29.12.2017 року, після звільнення F 20.03.2018 року. Із змісту копії листа Генерального директора ДП «Українські спеціальні системи» F 07-83 від 18.01.2018 року вбачається, що у період з 27.12.2017 року по 05.01.2018 року відбулося тимчасове обмеження доступу до Єдиного державного реєстру декларацій у період з 01.01.2018 року з 00:00 год по 24:00 год, 02.01.2018 року з 00:00 год. по 09:50 год.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу корупційного правопорушення, суд наголошує на тому, що відповідно до частини другої статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані субFєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року на 2017 рік - 80 000 грн, зазначений субFєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовFязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Порядок інформування Національного агентства про суттєві зміни у майновому стані субFєкта декларування визначений у Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, який був затверджений рішенням Національного агентства F 3 від 10.06.2016 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за F 959/29089).

Відповідно до пункту 6 Розділу II зазначеного Порядку, субFєкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми.

Згідно з пунктом 2 розділу II зазначеного Порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субFєкта декларування подається через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті субFєкта декларування після реєстрації в Реєстрі. Виправлені повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субFєкта декларування до Реєстру не подаються. Повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субFєкта декларування подаються винятково в електронній формі, їх паперова копія не подається. Електронна форма для подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субFєкта декларування затверджена рішенням Національного агентства F 3 від 10.06.2016 р.

Встановлено, що на підставі наказу голови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.12.2017 року F 05-04/159 «Про відрахування зі штату ОСОБА_1О.» ОСОБА_1 було відраховано зі штату Лозівського міськрайонного суду Харківської області 27.12.2017 року з посади судді у звFязку з поданням заяви про відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя F 4219/0/15-17 від 21.12.2017 року. В п.п. 3, 4 наказу вказано виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані частини відпусток, вихідну допомогу в розмірі 3 місячних суддівських винагород.

27.12.2017 року на підставі вказаного наказу ОСОБА_1 були зроблені нарахування при відрахуванні судді у звFязку з поданням заяви про відставку та виплачена сума 135867,50 гривень. Зазначений дохід перевищував 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, обов'язковими ознаками складу правопорушення є обFєкт, об'єктивна сторона, суб'єкт та суб'єктивна сторона. Відсутність хоча б однієї з них ознак свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Вирішуючи питання про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, вона вважає необхідно встановити наявність субFєктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із поняття правопорушення, повFязаного з корупцією, визначеного в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», характеризується умисною формою вини.

В інформаційному листі від 22 травня 2017 року судової палати у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією, зазначено, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні не було доведено наявність у ОСОБА_1 прямого чи непрямого умислу на неповідомлення про суттєві зміни, які відбулися в майновому стані у звFязку відповідними нарахуваннями при відрахуванні судді у звFязку з поданням зави про відставку.

Не доведено, що ОСОБА_1 мала метою уникнення фінансового контролю щодо отримання грошових коштів у сумі 135867,50 грн, дохід був отриманий ОСОБА_1 у законний спосіб.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказала, що 27.12.2017 року була відрахована зі штату суду, у звFязку з чим вона замовила довідку в ТУ ДСА у Харківській області про отримані доходи, в тому числі і про відповідні нарахування при відрахуванні судді у звFязку з поданням заяви про відставку, довідку про доходи отримала лише увечері 28.12.2017 року, на підставі даних отриманої довідки зранку 29.12.2017 року о 9:38 год. подала декларацію, в якій відобразила всі отримані суми у період з 01.01.2017 року по 27.12.2017 року, в тому числі і повідомила про відповідні нарахування при відрахуванні її у звFязку з поданням зави про відставку. Зазначила, що умислу на неповідомлення про суттєві зміни в майновому стані у неї не було, оскільки про отриманий нею дохід у звFязку з відрахуванні судді у звFязку з поданням зави про відставку нею було повідомлено в декларації 29.12.2017 року, надала декларацію після звільнення за 2017 рік, зазначивши на незмінність розміру доходу, вказаного у Розділі 11 як в декларації за період з 01.01.2017 року по 27.12.2017 року, так в декларації після звільнення за 2017 рік.

Зазначені доводи в судовому засіданні прокурором спростовані не були.

Відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 11 Закону «Про запобігання корупції» визначено, що до повноважень Національного агентства належить, поміж іншого, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 3 ст. 12 цього ж Закону встановлено, що у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням Національного агентства. У разі виявлення ознак іншого корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення, Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції. Висновок Національного агентства є обов'язковим для розгляду, про результати якого воно повідомляється не пізніше пFяти днів після отримання повідомлення про вчинене правопорушення.

Статтею 48 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб'єктами декларування, такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання; 2) щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль. Національне агентство проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього Закону. Порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається Національним агентством.

Пунктом 1 Розділу 1 Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції F 56 від 10.02.2017 року, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2017 р за F 201/30069 встановлено, що цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» .

Згідно з пунктами 2-5 розділу 11 Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це субFєкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку»

Якщо за результатами контролю встановлено, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, Національне агентство направляє такому суб'єкту лист з проханням надати пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації. За наявності ознак адміністративного правопорушення уповноважена особа Національного агентства складає протокол про адміністративне правопорушення у встановленому законодавством порядку, який за рішенням Національного агентства направляється до суду.

Тобто, з урахуванням поняття "суб'єкт декларування" зазначений у ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», даний Порядок визначає суб'єктів, що наділені правом перевірки та дії у разі встановлення факту неподання або несвоєчасного подання відповідних змін суб'єктом декларування.

Такий орган (юридична особа), як Департамент захисту економіки Національної поліції України до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій так і змін у майновому стані суб'єктів декларування - не відноситься.

Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких повFязана зі здійсненням такої функції.

Посадовці ДЗЕ НП України, відповідно до п. 4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або змін у майновому стані до декларацій суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціальний уповноважений субFєкт у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Але усі обовFязкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, тільки співробітники НАЗК вправі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

В протоколі відсутні данні щодо проведення відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1 НАЗК, більше того у ньому взагалі відсутня інформація про те, хто ж саме проводив перевірку за даним фактом, відсутні її пояснення, направлені на підставі листа НАЗК щодо причин несвоєчасного подання декларації, сам запит НАЗК до ОСОБА_1 про надання таких пояснень, та інше.

Усі дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно посадові особи НАЗК, у тому числі і вирішувати питання щодо притягнення особи до відповідальності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, а провадження у цій справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Стаття 247 КпАП України передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1, 2 ст. 172-6, ст.ст. 247, 283, 284 КпАП України, Законом України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року F 1700-VII, суд, -

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, ч. 2 ст. 172-6 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На постанову суду може бути подана скарга до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя К.Ш.Харабадзе