РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 3/510/339/19

Справа № 510/901/19

09.07.2019 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Гончарової-Парфьонової О.О.

при секретарі: Міхайліченко В.О.

за участю прокурорів: Бовкунова І.Ю., Іванова Р.В.

особи, що притягається до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області справу про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Плавні Ренійського району Одеської області, громадянку України, з вищою освітою, працюючу спеціалістом Ренійського районного управління юстиції в Одеській області, яка зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КпАП України,

встановив:

22 лютого 2018 року, на підставі договору купівлі-продажу № ННВ 137959, ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права власності на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Так, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_1 зареєструвала своє право власності на спадкове майно 22 лютого 2018 року року о 11 годині 37 хвилини.

Відповідно до п. 1.3 вказаного договору купівлі-продажу, вартість придбаної квартири становить 208 017 грн.

Ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» було встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 01 січня 2018 року у розмірі 1 762 грн.

Тобто, набуття права власності на квартиру, вартістю 208 017 грн. перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 01 січня відповідного року (50х1762=88 100), що свідчить про суттєву зміну у майновому стані.

Таким чином, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», упродовж періоду часу з 00 годин 00 хвилин 23 лютого 2018 року по 23 годину 59 хвилин 02 березня 2018 року у ОСОБА_1 виник обов`язок повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, що нею зроблено не було.

Прокурор у судовому засіданні просив притягти ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що не мала жодних намірів приховувати придбане майно, оскільки не знала про необхідність письмового повідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, так як була у декретній відпустці.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків:

Так, перебуваючи на посаді провідного спеціаліста відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ренійського районного управління юстиції в Одеській області, 22 лютого 2018 року, на підставі договору купівлі-продажу № ННВ 137959, ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права власності на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Так, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_1 зареєструвала своє право власності на спадкове майно 22 лютого 2018 року року о 11 годині 37 хвилини.

Відповідно до п. 1.3 вказаного договору купівлі-продажу, вартість придбаної квартири становить 208 017 грн.

Ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» було встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 01 січня 2018 року у розмірі 1 762 грн.

Тобто, набуття права власності на квартиру, вартістю 208 017 грн. перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 01 січня відповідного року (50х1762=88 100), що свідчить про суттєву зміну у майновому стані.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушенням, пов`язаним з корупцією є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність, а корупція це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, повязані з корупцією» № 13 від 25.05.1998 року, суди при розгляді справ про правопорушення, пов`язані з корупцією повинні також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини.

Судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на не подання інформації про суттєві зміни в своєму майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , вона не була обізнана про необхідність письмового повідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, так як була у декретній відпустці.

Відповідно до декларації за 2018 рік, вона внесла дані про наявність у її власності квартири АДРЕСА_2 , що може свідчити лише про незнання нею діючого законодавства, але ніяк про наявність умислу.

Склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія та умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. А тому орган, уповноважений на складення протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести в діях особи умисел.

Однак, суду не надано жодного доказу на підтвердження в діях ОСОБА_1 умислу, направленого на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі пов`язаного з корупцією, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 176-2 КУпАП.

Крім того, судом встановлені численні порушення, які були допущені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 26 квітня 2019 року № 358.

Так, приписами ст. 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Аналіз змісту протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією та матеріалів справи показує, що посадовою особою, при його складанні не було дотримано приписів зазначених норм закону, не перевірено докази на предмет їх допустимості та достовірності.

Так, ст. 3 Закону України «Про національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції України та законів України, актами Кабінету міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до Закону України «Про засади запобігання державної антикорупційної політики у Україні на 2014-2017 роки» не передбачено повноваження посадових осіб Національної поліції України щодо проведення будь-яких перевірок з метою запобігання, виявлення та припинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, а тому суд вважає, що всі докази, отримані на підставі вказаної перевірки Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України і додані до вищевказаного протоколу № 358 від 26 квітня 2019 року є недопустимими, враховуючи, що перевірка була проведена не уповноваженою на те особою, а також, що факт неповідомлення ОСОБА_1 про суттєві зміни в її майновому стані був виявлений працівниками УЗЕ в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України, які всупереч вимог ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції» не направили вказані матеріали перевірки до НАЗК, які уповноважені законом їх здійснювати.

Так, на підставі рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 серпня 2016 року №1 «Про початок діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції» розпочало свою діяльність Національне агентство з питань запобігання корупції, до повноважень якого згідно з пунктом 8 частини першої ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику та має повноваження зі здійснення в порядку, визначеному Закону України «Про запобігання корупції», контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя зазначених осіб.

Державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права згідно з вимогами частини другої статті 49 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Як вбачається зі змісту ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з питань запобігання корупції здійснює повну перевірку декларацій, а тому, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КпАП України, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з приписами ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тому, суд вважає за необхідне закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 49, 50 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 7, ч. 2 ст. 172-6, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 252 КпАП України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КпАП України закрити у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ренійський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова