КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юрдига О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м.Києва від 12 березня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Печерського районного суду м.Києва від 12 березня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування зазначає, що постанова суду є необґрунтованою, оскільки невідповідає матеріалам справи та вимогам закону, прийнята із значними порушеннями процесуальних норм, а тому підлягає скасуванню.

Вказує, про те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги заяву ОСОБА_2 про перенесення судового засідання на іншу дату та всупереч ч.1 ст.268 КУпАП розглянув справу без участі апелянта.

Суддя в постанові не врахував пояснення апелянта та доводи, які він надав суду у своєму письмовому запереченні; не з'ясовані факти, викладені в запереченнях від 04 березня 2019 року, які доводять що ОСОБА_1 не керував автомобілем, оскільки за кермом перебувала свідок ОСОБА_3

Зазначає, про те, що в матеріалах справи немає жодного доказу того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у позначений в протоколі час, пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 лише підтверджують проходження тесту на алкогольне сп'яніння та його результати, але не підтверджують факт керування автомобілем.

Будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 22 квітня 2019 року та 06 травня 2019 року не з`явився до суду апеляційної інстанції та не повідомив причини своєї неявки, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з таких підстав.

З матеріалів справи убачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин є правильним.

Як установив суд, ОСОБА_1 23 січня 2019 року о 03 год. 05 хв. в м.Києві по вул.Велика Васильківська, буд.68, керував автомобілем марки «Субару», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку із використанням приладу «Драгер», у присутності двох свідків, тест позитивний - 1, 62 ‰ проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення від 23 січня 2019 року серії БД № 103497, письмовими поясненнями свідків, в присутності яких здійснювався огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції та квитанцією приладу «DRAGER» які суд обґрунтовано прийняв до уваги.

Зокрема, згідно з вимогами ст.ст. 31, 40 ЗУ "Про Національну поліцію", наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них" та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 року № 14/1 "Про порядоку зберігання, використання відеозапису та відео реєстраторів патрульних" чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

Дані відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, долученого до матеріалів справи, повністю підтверджують викладені у протоколі та постанові суду обставини.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, оскільки за кермом перебувала свідок ОСОБА_3 не підтверджені жодними доказами, а тому обґрунтовано не взяті до уваги та оцінені судом як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи немає жодного доказу того, що він керував транспортним засобом, спростовуються даними відеозапису, переглянутим у суді апеляційної інстанції.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

За таких обставин, рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у постанові, є обґрунтованими і підтверджується зібраними по справі доказами.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

За таких обставин, постанова Печерського районного суду м.Києва від 12 березня 2019 року щодо ОСОБА_1 є законною, а тому підстав для зміни чи скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Печерського районного суду м.Києва від 12 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.С. Юрдига

Справа № 33/824/1860/2019 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Бортницька В.В.