Кропивницький апеляційний суд
F провадження 33/4809/188/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2019 року. Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_2, розглянувши в порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2019 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючий, одружений, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 10 200 гривень 00 копійок з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік,

за участю особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності F ОСОБА_3,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2019 року ОСОБА_3 визнаний винуватим у тому,що 08.01.2019 року о 16 год. 32 хв. керував транспортним засобом F мотоблоком «ЗУБР» без номерного знаку по а/д Н-01 Київ-Знам`янка на 244 км, у стані алкогольного спFяніння, згідно показника алкотестеру «Драгер» F3566, тест F2348 від 08.01.2019 року, згідно якого F проба позитивна 2,70 % проміле, чим порушив п.2.9 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій також обґрунтовує своє клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно нього не був присутнім. Крім того, не повідомлявся належним чином про час та місце її розгляду, а копію постанови районного суду отримав 05.04.2019 року, про що свідчить відмітка на заяві про отримання ним копії постанови, тобто після спливу строку на апеляційне оскарження, тому вважає, що строк підлягає поновленню.

За наслідком розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_3 просить постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2019 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що справа була розглянута 20.03.2019 року без його участі, що позбавило його можливості надати пояснення по справі та навести докази своєї невинуватості. В оскаржуваній постанові зазначено, що він був повідомлений про час та місце судових засідань, однак жодної повістки ним отримано не було. На адресу, зазначену в заяві від 13.03.2019 року судових повісток також не надходило. Таким чином, районний суд позбавив його можливості взяти участь у судовому засіданні та надати пояснення щодо інкримінованого правопорушення.

Також апелянт зазначає про те, що не перебував в стані алкогольного спFяніння, протокол та акт огляду на стан спFяніння підписав будучи не обізнаним в законодавстві України. Вважає, що постанова ґрунтується лише на показах свідків та показниках алкотестеру «Драгер» F3566 і посилається на те, що вказаний прилад відсутній у переліку п.3 Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху,затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2010р. F33, а тому є не сертифікованим, а тому ставить під сумнів його результат.

Окрім того, апелянт посилається на інструкцію по експлуатації мотоблоку та вказує, що мотоблок призначений для сільського господарських робіт, не підлягає реєстрації в органах ДАІ, не є транспортним засобом, а тому вважає, що за вказаних обставин справи в його діях відсутня обFєктивна сторона правопорушення ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, приходжу до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів справи в судовому засіданні суду першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 присутній не був.

22.03.2019 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області на адресу ОСОБА_3 направлено копію постанови суду від 20.03.2019 року, проте в матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання ним вказаної постанови.

Разом з цим, 27.03.2019 року на адресу Олександрівського районного суду Кіровоградської області надійшла заява від ОСОБА_3 про видачу копії рішення суду. Згідно відмітки у вказаній заяві, копію постанови ОСОБА_3 отримав 05.04.2019 року, тобто вже після спливу строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи обставини, на які посилається ОСОБА_3 та враховуючи вимоги ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, приходжу до висновку, що ОСОБА_3 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, який просив задовольнити апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спFяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за F 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачений обовFязок водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спFяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спFяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спFяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоровFя України 09.11.2015 F 1452/735.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3за ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 283-284 КУпАП, а справу суддею розглянуто з дотриманням вимог ст.280 КУпАП.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що викладений в постанові судді районного суду висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, повністю узгодженим з наявними в матеріалах справи доказами. З таким висновком погоджується і апеляційний суд.

Так, суддя районного суду правильно дійшов до висновку про те, що вина ОСОБА_3 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД F 028016 від 08.01.2019 року; показниками алкотестеру «Драгер» F3566, тест 2348 від 08.01.2019 року згідно яких - проба позитивна 2,70 % проміле; поясненнями свідка ОСОБА_4, який пояснив, що він 08.01.2019 року о 16 год. 30 хв. бачив, як ОСОБА_3 керував мотоблоком та не зупинявся на вимогу працівників поліції, був запрошений свідком під час продуття ОСОБА_3 алкотестеру «Драгер», результат 2,70% проміле, бачив, як на водія був складений протокол; показами свідка ОСОБА_5,який пояснив, що 08.01.2019 року о 16 год. 32 хв. був зупинений та запрошений працівниками поліції бути свідком того, як водій мотоблоку ОСОБА_3 погодився пройти огляд на визначення стану алкогольного спFяніння за допомогою приладу «Драгер».

Крім того, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, в якому маються пояснення ОСОБА_3, вбачається, що останній не оспорював обставини викладені в протоколі та вказав, що вину визнає (а.с.1).

Більш того, в апеляційному суді ОСОБА_3 пояснював, що 08.01.2019 року він вживав алкогольні напої, а саме випив 100 гр. горілки близько 11.00 години, проте на його думку під час його зупинки працівниками поліції він був тверезий.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зFясовані повно та обFєктивно. Вина ОСОБА_3 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковані вірно.

Апеляційні доводи ОСОБА_3 про те, що алкотестер «Драгер» F3566, відсутній у переліку п.3 Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2010р. F33, на переконання апеляційного суду є надуманими.

Відповідно до роздруківки спеціального пристрою наявної у матеріалах справи убачається, що огляд ОСОБА_3 на місці зупинки проводився за допомогою алкотестера «Драгер Alcotest 6810», однак у протоколі про адміністративне правопорушення зазначений лише номер моделі вказаного спеціального приладу F aram 5366, проте вказана обставина не ставить під сумнів його результати, оскільки вказаний спеціальний технічний прилад входить до Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2010р. F33. Таким чином, доводи апелянта про визнання результату проходження медичного огляду проведеного працівниками поліції на місці є безпідставними.

Також, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_3, що моноблок не є транспортним засобом, а тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, враховуючи таке.

Відповідно до чинної редакції п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року F14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» - при розгляді кримінальних та адміністративних справ зазначених категорій суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття "транспортні засоби", зокрема, примітки до ст. 286 КК України, ч.7 ст. 121 КУпАП, п.1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. F 1306 (абзац другий та третій пункту 2 виключено згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.12.2008 р. F 18).

У відповідності до п. 2.13 Правил дорожнього руху України, всі транспортні засоби які мають двигун з робочим об'ємом до 50 куб. см. належать до категорії «А1». Пунктом 1.9 ПДР України визначено, що особи які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Визначення терміну «транспортний засіб» наведено в п.1.10 Правил дорожнього руху України, згідно з яким транспортний засіб F це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Тобто проаналізувавши дану норму Правил, можна дійти висновку, що у випадку, коли мотоблок служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, то в цьому випадку він є повноправним учасником дорожнього руху і вважається транспортним засобом, а тому особа, що керує таким транспортним засобом повинна нести відповідальність за керування ним у стані алкогольного спFяніння. При цьому, чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише у разі присвоєння йому номерного знаку та за наявності посвідчення водія у особи, яка ним керує.

Отже, наявними у матеріалах адміністративної справи доказами повністю підтверджується факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом у стані алкогольного спFяніння, оскільки відсутні підстави ставити під сумнів зміст протоколу про адміністративне правопорушення відносно останнього.

Оскільки ОСОБА_3 рухався на мотоблоці марки «Зубр» по а/д Н-01 Київ-Знам`янка на 244 км., він був учасником дорожнього руху і несе відповідальність згідно із законодавством, а тому його твердження, що мотоблок «Зубр» не є транспортним засобом, за керування котрим в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, настає адміністративна відповідальність, є необґрунтованими, і їх апеляційний суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_3 у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та відповідає вимогам ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є безальтернативним, співрозмірним зі скоєним і відповідає особі правопорушника, а тому визначений судом ОСОБА_3М, вид стягнення буде доцільним для його виправлення та перевиховання з метою попередження вчинення ним правопорушень у майбутньому.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_3про поновлення строку подання апеляційної скарги, задовольнити.

Поновити ОСОБА_3, строк подання апеляційної скарги на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 F залишити без задоволення.

Постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2019 року, якою ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 10 200 гривень 00 копійок з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік F без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Підпис:

Згідно з оригіналом.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2