КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №33/824/743/2019 Суддя в суді першої інст. - Бурбела Ю.С.
Категорія: ст. 122-2, ч1 ст. 130 КУпАП Суддя в суді апел. інст. - Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши апеляційну скаргуОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2018 року, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2018 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Згідно постанови суду, 07.10.2018 року о 19:44 год. по вул. Пасічна в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Audi A6», р.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

07.10.2018 року о 19:44 год. по вул. Пасічна в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «AudiA6», р.н. НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу завчасно подану за допомогою спеціальних світлових та звукових сигналів сигнальних пристроїв (сирени) не зупинився та прискорив рух. ОСОБА_1 затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі марки «Renault Dokker», р.н. НОМЕР_2 . Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.11.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ч. 1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі.

За доводами апелянта, при розгляді справи суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, не вивчав обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною, необґрунтованою, через що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що 07 жовтня 2018 року він на своєму автомобілі «AudiA6» заїхав у двір свого домоволодіння по АДРЕСА_1 . Через деякий час в його двір заїхав автомобіль патрульної поліції р.н. 0623. З автомобіля вийшли два співробітника поліції, та почали вимагати надати документи на автомобіль та посвідчення водія, мотивуючи тим, що він ніби то не зупинився на їх вимогу про зупинку. Так як жодної вимоги про зупинку йому під час руху поліція не надавала, а проїхав він всього 600-700 метрів від магазину до дому, тому він ( ОСОБА_1 ) відмовив співробітникам поліції надавати документи та попросив їх покинути територію своєї власності, після чого готовий був розмовляти з ними далі. Почувши таку відповідь, співробітники поліції почали йому погрожувати застосуванням фізичної сили, дістали кайданки та намагались одягнути їх на нього. Коли на цей шум з будинку вийшла його дружина ОСОБА_2 та запитала у чому справа, то поліцейські пообіцяли одягнути кайданки і на неї. Один з поліцейських, а саме: ОСОБА_3 навіть дістав пістолет та погрожував застосувати зброю щодо нього та дружини.

Апелянт зазначає, що оскільки він та його дружина були шоковані та налякані такою агресивною поведінкою співробітників поліції, а тому телефоном викликали наряд поліції для захисту себе та своєї власності. На виклик приїхав патрульний екіпаж, він та його дружина надали їм пояснення, і вони вимагали від попереднього патруля, щоб ті прокинули територію приватного домоволодіння. Але на це патрульні з екіпажу р.н. 0623 почали заявляти, що він ( ОСОБА_1 ) перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а тому повинен поїхати з ними на освідування.

ОСОБА_1 вказує на те, що був абсолютно тверезим, а тому чудово розумів, що таким чином працівники поліції постараються хоч якось виправдати свої, на думку апелянта, незаконні дії, а тому змушений був відповісти відмовою. Лише після цього вказаний екіпаж виїхав з двору його приватного домоволодіння. Біля двору патрульний автомобіль простояв деякий час, потім до них під`їхав якийсь інший автомобіль і патрульні поспілкувались з особами з цього автомобіля деякий час, після чого обидва автомобілі поїхали.

Апелянт зазначає, що, після виїзду з двору співробітники поліції до нього взагалі не звертались, хоча він весь час чекав у дворі, щоб впевнитись, що вони поїдуть і жодних агресивних дій з їх боку вже не буде.

ОСОБА_1 стверджує, що таким чином, намагаючись безпідставно звинуватити його у вчиненні адміністративних правопорушень, співробітники поліції порушили низку норм Закону України «Про поліцію» (далі - Закон), а саме: принцип верховенства права, зазначений у статті 6 Закону, згідно якої поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Крім цього ОСОБА_1 стверджує, що працівниками було порушено ст. 35 Закону України «Про поліцію», оскільки жодна з вказаних в Законі причин зупинки була відсутньою, що, на думку апелянта, ще раз вказує на незаконність дій працівників поліції.

Також апелянт зазначає, що таким же грубим порушенням Закону є та обставина, що поліцейський екіпаж на патрульному автомобілі р.н. НОМЕР_2 без його дозволу самовільно заїхав на територію огородженого подвір`я його домоволодіння у АДРЕСА_1 , чим порушив норми статті 38 Закону, згідно яких поліція може проникнути до житла чи іншого володіння особи без вмотивованого рішення суду лише в невідкладних випадках.

ОСОБА_1 вказує на те, що враховуючи наведені ним обставини складання поліцейськими за таких обставин протоколів про адміністративне правопорушення щодо нього, в яких немає жодного його підпису, так як він взагалі їх не бачив і навіть не знав про те, що їх склали, він обґрунтовано вважав, що суд за жодних умов без його участі не проведе судового засідання, що в суді будуть заслухані його пояснення, пояснення його дружини, самих співробітників поліції, будуть досліджені інші докази, в тому числі відеозаписи, які в сукупності з іншими доводами доведуть його невинуватість у вчиненні будь якого правопорушення, оскільки вказані права щодо надання пояснень, заявлення клопотань та інші процесуальні права гарантовані йому ст. 268 КУпАП.

Апелянт зазначає, що чекав виклик до суду, так як згідно ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Тим більше, що згідно ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує в тому числі питання, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, проте, для нього було здивуванням, коли в тексті оскаржуваної постанови суд першої інстанції зазначив, що ніби то вчасно повідомив його про дату, час та місце слухання справи, а він в судове засідання просто не з`явився.

ОСОБА_1 стверджує, що це не відповідає дійсності, а тому має місце порушення судом 1-ї інстанції, при винесенні оскаржуваної постанови, вимог ст. 268 КУпАП, а так, як судом першої інстанції було порушено закон при підготовці справи до слухання, то далі ним були порушені норми закону, які регулюють вже сам порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до ст. 279 КУпАП, на засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання, а оскільки він на засіданні суду не був присутнім з наведених вище причин, тому був позбавлений можливості надати пояснення, заявити клопотання, прийняти участь у дослідженні доказів.

Крім цього апелянт зазначає, що враховуючи ту обставину, що він свою вину не визнає, і це було чітко видно з самих протоколів про адміністративне правопорушення щодо нього, суд першої інстанції, згідно вимог ст. 280 КУпАП був зобов`язаний з`ясувати, чи винен він ( ОСОБА_1 ) у вчиненні адміністративного правопорушення чи підлягає він адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, проте з обставин справи вбачається, що суд першої інстанції не лише не провів всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, а взагалі не проводив такого дослідження, так як обмежився лише вивченням матеріалів справи, про що зазначено в постанові.

ОСОБА_1 вважає, що, такий, на його думку, не правовий розгляд справи неприйнятним, так як судом в оскаржуваній постанові не наведений аналіз та оцінка навіть досліджених ним матеріалів справи, оскільки вказавши як на доказ його вини на дані з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 119664 від 07.10.2018, дані з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 119663 від 07.10.2018, дані з письмових пояснень свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , суд не надав оцінку цим доказам з урахуванням того, що він свою вину не визнає, про що свідчить факт навіть не ознайомлення його з вказаними протоколами, не ознайомлення з його правами, а саме це випливає з протоколів про адміністративне правопорушення.

Апелянт стверджує, що він не знає, що це за свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які саме факти вони засвідчують та чи були вони очевидцями навіть тих фактів, на які вказують, так як в його дворі крім співробітників поліції більш нікого не було.

ОСОБА_1 вважає, що за таких умов суд повинен був послатись не лише на факт наявності їх письмових пояснень, а й на зміст цих пояснень та їх оцінку судом з врахуванням всіх обставин справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Михальченка В.В. на підтримку апеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Зі змісту ст.ст. 251, 252 КУпАП вбачається, що суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами. Та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до ч. 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Разом із тим, з досліджених під час апеляційного розгляду справи доказів вбачається, що співробітниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення допущено порушення вищевказаних вимог КУпАП на, що не звернув уваги суд першої інстанції та виніс постанову. Більше того, суд першої інстанції поверхово, однобічно та неповно розглянув матеріали справи та надав зібраним по справі доказам неправильну правову оцінку та дійшов помилкового висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №119663 від 07.10.2018 року, водій ОСОБА_1 07.10.2018 року о 19:44 год. по вул. Пасічна в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, керував автомобілем марки «Audi A6», р.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 07.10.2018 року він повертався з магазину додому. Проїжджаючи біля лісу, він побачив стоячий автомобіль поліції, проте, працівників поліції біля нього не було. Повернувши на свою вулицю, під`їхав до свого будинку та заїхав у двір. При цьому зазначив, що паркана навколо подвір`я немає, лише стоять стовпчики під паркан. Через пару хвилин у його двір заїхав автомобіль патрульної поліції з включеними проблисковими маячками. Вийшовши з автомобілю, інспектори поліції підійшли до нього та попросили надати посвідчення водія та документи на автомобіль, мотивуючи це тим, що він не зупинився на їхню вимогу. ОСОБА_1 зазначив, що дійсно бачив автомобіль патрульної поліції, проте, жодної вимоги про зупинку йому під час руху поліція не подавала, а тому, відмовив співробітникам поліції надавати документи та попросив їх покинути територію своєї власності. Почувши таку відповідь, співробітники поліції, діставши кайданки почали йому погрожувати застосуванням фізичної сили. Коли на цей шум з будинку вийшла його дружина ОСОБА_2 та запитала у чому справа, то поліцейські пообіцяли одягнути кайданки і на неї. Будучи наляканою такою поведінкою поліцейських, його дружина зателефонувала на лінію 102. На виклик приїхав патрульний екіпаж. Він ( ОСОБА_1 ) та його дружина надали їм пояснення. Після наданих пояснень, працівники поліції, що приїхали по виклику дружини, попросили попередній патруль прокинути територію приватного домоволодіння, однак, інспектори поліції з екіпажу р.н. 0623 почали заявляти, що він ( ОСОБА_1 ) перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а тому повинен поїхати з ними на освідування. Через деякий час дійсно працівники поліції виїхали з його двору, до них під`їхали ще інші автомобілі і патрульні поліцейські спілкувалися з особами з цих автомобілів деякий час, після чого всі автомобілі поїхали.

Також ОСОБА_1 пояснив, що працівники поліції в його присутності не складали будь-які протоколи про адміністративне правопорушення, його зі змістом таких протоколів не ознайомлювали, в жодному із протоколів він свій підпис не ставив, копії протоколів йому не надавались.

Наведені пояснення ОСОБА_1 були повністю підтверджені допитаною під час апеляційного розгляду за клопотанням сторони захисту свідка ОСОБА_2 , яка пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_1 07.10.2018 року вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_1 приїхала додому та одразу пішла в дім, а чоловіка попросила поїхати до магазину за деякими продуктами харчування. Через деякий час, перебуваючи в будинку, почула, що у їхньому дворі щось відбувається. Вийшовши на вулицю, побачила, що на їхньому подвір`ї стояв автомобіль патрульної поліції і два інспектора поліції спілкувалися з її чоловіком. ОСОБА_2 зазначила, що поліцейські погрожували її чоловікові та їй застосувати фізичну силу та спецзасіб кайданки. Будучи наляканою такою поведінкою інспекторів поліції, та бачачи на території свого подвір`я автомобіль поліцейських, вона викликала за номером 102 інший наряд. Екіпаж поліції, який приїхав на виклик, попросив попередній екіпаж залишити приватну територію та вигнати авто з приватної території, що вони в подальшому і зробили. Після цього вона з чоловіком спочатку ще побули на подвір`ї, потім зайшли до будинку. Свідок ОСОБА_2 зазначила, що в її присутності ні працівники поліції, що приїхали за викликом, ні інспектори поліції у складі екіпажу 0623 не пропонували її чоловікові пройти будь-який огляд на стан сп`яніння.

Окрім цього, за клопотанням захисника до суду апеляційної інстанції викликалися свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що 07.10.2018 року він перебував на чергуванні зі своїм напарником ОСОБА_5 по охороні громадського порядку від об`єднання «Самооборона» в с. Білогородка Київської області, яка співпрацює з органами національної поліції, адже, спеціалізується саме на охороні громадського порядку. На його мобільний телефон зателефонували працівники поліції та попросили приїхати за адресою, яку вони назвали. Приїхавши за адресою, яку йому повідомили, побачив наряд поліції, проте водія біля них не було. Згодом з будинку вийшов ОСОБА_1 та його дружина, але, через деякий час знову зайшли до будинку. Свідок ОСОБА_4 зазначив, що працівники поліції йому пояснили, що ОСОБА_1 , рухаючись на автомобілі на їхню вимогу не зупинився, в зв`язку з чим вони переслідували його, а також зазначили, що водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що необхідно скласти відповідні документи. При цьому, свідок пояснив, що не пам`ятає, чи в його присутності ОСОБА_1 пропонували працівники поліції пройти огляд на стан сп`яніння, але точно пам`ятає, що працівники поліції йому повідомили, що водій відмовився від проходження огляду та запропонували написати про це письмові пояснення, сказали як саме їх писати, та підписати протокол. Свідок зазначив, що точно не пам`ятає, але, ніби - то у його присутності водієві було роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та повідомив, що особисто він запаху алкоголю від водія він не відчував, оскільки ОСОБА_1 , коли виходив з будинку, то знаходився на подвір`ї на певній відстані від нього. При пред`явленні в судовому засіданні протоколів про адміністративне правопорушення та пояснень від імені ОСОБА_4 , свідок зазначив, що обидва ці документи він підписував, більш того, пояснив, що пояснення писав власноручно, але, під диктовку працівників поліції. Свідок пояснив, що довіряє працівникам поліції, а тому сумніву у тому, що вони йому повідомили правду з приводу відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у нього не було, тому він підписав протоколи та пояснення. Чи відмовлявся ОСОБА_1 підписувати протоколи про порушення митних правил, свідок не пригадав.

Свідок ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції пояснив, що 07.10.2018 року він перебував на чергуванні по охороні громадського порядку від громадського об`єднання «Самооборона» в с. Білогородка Київської області. Рухаючись по вул. Пасічна був запрошений працівниками поліції в якості свідка для засвідчення факту відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Свідок зазначив, що на прохання працівників поліції він зателефонував своєму товаришу ОСОБА_4 , який також працює в громадському об`єднанні «Самооборона», оскільки згідно Інструкції потрібно два свідки для відмови водія. Свідок ОСОБА_5 пояснив, що водія ОСОБА_1 під час оформлення адмінпротоколів поряд не було, працівники поліції показали йому відеозапис, на якому вони пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, проте водій відмовився проходити будь-який огляд. При цьому на запитання захисника, свідок зазначив, що вимоги працівників поліції ОСОБА_1 зупинитися чи переслідування його автомобілю на відеозапису зафіксовано не було. Також свідок пояснив, що працівник поліції вказав на вікно будинку, через яке було видно чоловіка та жінку, та повідомили, що то саме той водій, який відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Після перегляду відео, довіряючи працівникам поліції, він написав пояснення, які йому продиктували інспектори поліції та поставив свій підпис у протоколах про адміністративне правопорушення. Свідок зазначив, що під час складання протоколу ОСОБА_1 поряд не було, в його присутності водієві не пропонувалося пройти будь-який огляд, копії протоколів ОСОБА_1 не вручалися та підписати протоколи також не пропонувалося.

З наведених показань свідків вбачається порушення працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки відповідно до п. 6 розділу 2 зазначеної Інструкції, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, яких, як видно з показань свідків не було в той момент, коли працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти такий огляд.

При цьому, апеляційний суд не бере до уваги письмові пояснення свідків, долучені до матеріалів справи, оскільки, як встановлено під час апеляційного розгляду, такі пояснення свідків були написані під диктовку працівників поліції, що підтверджується їх ідентичністю, та не відображають дійсні обставини справи, повідомлені свідками в судовому засіданні.

Окрім того, як встановлено під час апеляційного розгляду, вказані свідки працюють в ГО «Самооборона». Відповідно до Закону України «Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону» від 22 червня 2000 року, повсякденна діяльність таких формувань організовується, спрямовується і контролюється відповідними органами Національної поліції. До того ж, як пояснив свідок ОСОБА_4 , він був знайомий з працівниками поліції, і вони зателефонували йому на його мобільний телефон та попросили приїхати.

Відтак, враховуючи вищевикладене, вказані свідки не є безсторонніми особами, є зацікавленими, а тому, не могли бути залученими працівниками поліції в якості свідків.

(Абзац другий пункту 4 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 888 (888-2015-п) від 28.10.2015 року Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду).

При цьому, пояснення одного зі свідків в суді апеляційної інстанції, а саме, свідка ОСОБА_5 в частині пред`явлення йому працівниками поліції відеозапису, на якому зафіксована відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння співпадають з даними протоколів про адміністративне правопорушення, в яких в якості додатків до протоколу зазначено відеозапис, разом з тим, такий відеозапис до протоколів про адміністративне правопорушення при направленні їх до суду не долучено, як не надано його при розгляді справи і суду першої інстанції.

Крім того, під час апеляційного розгляду, за клопотанням сторони захисту в судове засідання до суду апеляційної інстанції для дачі пояснень, неодноразово викликався інспектор поліції Барковський О.О. Апеляційним судом вживалися всі необхідні заходи щодо забезпечення явки інспектора у судове засідання, у тому числі шляхом направлення відповідних листів до його безпосереднього керівництва про забезпечення явки даного інспектора, проте інспектор Барковський О .О. в судове засідання жодного разу не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, із клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався.

Також судом апеляційної інстанції до Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області направлялися листи з приводу надання відеозаписів, на яких містяться посилання в протоколі про адміністративне правопорушення, у разі наявності, які також були проігноровані.

Не дивлячись на те, що згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, працівниками поліції будь - яких інших доказів до справи не надано.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що наявними у справі доказами не підтверджено проведення огляду водія - ОСОБА_1 з дотриманням «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, а відповідно до вимог ч.5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

А тому, постанова суду в частині визнання винуватим ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім цього, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №119663 від 07.10.2018 року, о 19:44 год. по вул. Пасічна в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «AudiA6», р.н. НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу завчасно подану за допомогою спеціальних світлових та звукових сигналів сигнальних пристроїв (сирени) не зупинився та прискорив рух. ОСОБА_1 був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі марки «Renault Dokker», р.н. НОМЕР_2 . Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України. (а.с.3).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в основу винуватості ОСОБА_1 за ст.122-2 КУпАП суддя поклав лише зміст протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено також за участі тих же свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , які не могли залучатись як свідки, а тому, такий протокол не може в повній мірі вказувати на винуватість ОСОБА_1 у вказаному адміністративному правопорушенні. Інші ж докази винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.4 ПДР України, в тому числі, відеозапис подій, на який міститься посилання в протоколі про адміністративне правопорушення, в матеріалах справи, відсутні.

Наведені вище обставини мають суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки неправильне та неточне оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення унеможливлює визнання судом належними та допустимими здобутих по справі доказів в розумінні вимог статті 251 КУпАП.

Вищевказані порушення, суд першої інстанції залишив поза увагою, не перевірив чи виконано поліцейськими вимоги частини 2 статті 251 КУпАП, та передчасно постановив рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності й статті 122-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що постанова судді районного суду є незаконною, підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, як за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 274 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Кепкал Л.І.