КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М. за участі

секретаря судового засідання ? Бендюжик Ю.А.

особи, яка притягається до відповідальності ? ОСОБА_1

захисника ? Васильчук С.С.

представника податкового органу ? Прохватило Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 08.02.2019, -

В С Т А Н О В И В

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 08.02.2019 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 н.м.д.г., що становить 81 гривню. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в додаток до якої заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 08.02.2019. В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Дарницького районного суду міста Києва від 08.02.2019 та постановити нову постанову, якою провадження у справі щодо нього за ч.1 ст.163 КУпАП закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданого клопотання про поновлення строку на звернення з апеляційними вимогами ОСОБА_1 зазначає, що він не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи щодо нього в суді першої інстанції, а повістку він забрав з поштової скриньки вже після проведення судового засідання, яке відбулось за його відсутності. Крім того, у встановлений ч.1 ст.285 КУпАП строк йому не було вручено/надіслано копію постанови. Вказує, що ознайомився зі змістом оскаржуваного наразі судового рішення лише 01.04.2019, а тому вважає, що ним строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги ОСОБА_1 посилається на те, що те, що йому не було надано для підписання складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення та не забезпечено можливості надати свої пояснення та зауваження до нього, не роз?яснено права та обов?язки, що залишилось судом поза увагою. Також апелянт вважає, що в оскаржуваній постанові судом не вказано елементів суб?єктивної, об?єктивної сторони та причинно-наслідкового зв?язку, а вказано лише статті ПК України, які на думку особи, що склала протокол, він порушив. Натомість, на переконання ОСОБА_1 , судом не враховано, що висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків. Крім того, як зауважує апелянт, податкове повідомлення-рішення було оскаржено ТОВ "ВУЛВЕР" в адміністративному порядку до ДФС України, а тому в силу п.56.15, 56.17 ст.56 ПК України грошові зобов?язання, визначені у вказаному податковому повідомленні-рішенні мали статус неузгоджених податкових зобов?язань. Таким чином, як стверджує ОСОБА_1 наведене підтверджує відсутність доказів, які б свідчили про його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163 КУпАП.

Як встановлено судом першої інстанції, 23.11.2018 о 10 год. 35 хв., при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «ВУЛВЕР» яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Вірменська, 5-А, встановлено, що директор товариства ОСОБА_1 порушив вимоги податкового законодавства, а саме: п.201.1, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 ПК України, що виразилося у відсутності реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 27.09.2017 року на загальну суму 6657740 грн., в.т.ч. ПДВ 1109623,33 грн., на контрагента-покупця ПрАТ «Укргідроенерго», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Першочергово судом вирішено клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Так, змістом оскаржуваної постанови підтверджується, що особа, яка притягається до відповідальності ? ОСОБА_1 до суду на розгляд справи не з?явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно наявної в матеріалах справи судової повістки від 25.01.2019, ОСОБА_1 направлялась судова повістка в судове засідання Дарницького районного суду міста Києва на 08.02.2019, 09:35 год. (а.с. 20). Однак, доказів на підтвердження отримання ОСОБА_1 цієї повістки в матеріалах справи не міститься.

Будь-яких відомостей, на підтвердження того, що судом вживались інші засоби для повідомлення ОСОБА_1 щодо розгляду справи щодо нього судом та його виклик до суду, матеріали справи також не містять.

Отже, виходячи з наявних в розпорядженні суду документів, ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду судом першої інстанції справи щодо нього.

Згідно повідомлених ОСОБА_1 даних про прийняте судом рішення щодо нього він дізнався 01.04.2019, коли виявив в своїй поштовій скринці конверт з копією постанови.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано 10.04.2019 безпосередньо через канцелярію суду, що підтверджується штамповою відміткою суду №21697, проставленою в правому нижньому кутку першого аркуша апеляційної скарги (а.с. 37).

Отже, оскільки ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про розгляд справи щодо нього і суд розглянув її за його відсутності, із врахуванням того, що ОСОБА_1 реалізував гарантоване йому право на подачу апеляційної скарги в межах десятиденного строку з моменту отримання копії рішення суду, яке наразі оскаржує, зважаючи на принцип доступу до правосуддя, який випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, за сукупності наведених обставин суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на звернення з апеляційними вимогами, прийнявши подану ним апеляційну скаргу до розгляду.

Щодо апеляційних вимог по суті, то заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 та його захисника ? адвоката Васильчук С.С., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, думку представника податкового органу, яка заперечила проти поданої апеляційної скарги, їх пояснення, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд вважає апеляційні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді даної справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції зазначених вимог закону дотримано не було, що підтверджується наступним.

Так, ч.1 ст.163-1 КУпАП передбачено відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Ст.163-1 КУпАП є бланкетною правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст. В той же час, конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Натомість, судом при викладенні фактичних обставин справи в постанові не зазначено, які саме безпосередні дій директора товариства з відображення у бухгалтерському обліку господарських операцій призвели до порушення порядку ведення податкового обліку та не вказано які саме документи бухгалтерського обліку складено з порушенням вимог частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України».

Відтак суд приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винним у порушенні порядку ведення податкового обліку, не зазначив, у чому саме виразилося протиправне відображення даних податкового обліку, не вказав на підставі яких саме фактичних доказів він дійшов до висновку про винуватість директора ТОВ «ВУЛВЕР» ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому в вину, що свідчить про недотримання судом положень ст.280 КУпАП.

Крім того, суд визнаючи ОСОБА_1 винним за ч.1 ст.163-1 КУпАП за основу взяв акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення.

Однак суд не врахував, що податкове повідомлення-рішення від 14.12.2018 №, прийняте на підставі акту перевірки від 23.11.2018 №1165/26-15-14-04- 02/34183165, було оскаржено ТОВ "ВУЛЬВЕР" в адміністративному порядку до ДФС України (а.с. 42-45), а отже в силу п.56.15, 56.17 ст.56 ПК України грошові зобов?язання, визначені у вказаному податковому повідомленні-рішенні мали статус неузгоджених податкових зобов?язань.

Таким чином, оскільки сам акт перевірки не породжує правових наслідків для платника податків, так як є лише результатом службової діяльності працівників податкового органу, то станом на дату винесення судом постанови щодо ОСОБА_1 були відсутні узгоджені податкові зобов?язання.

Окрім вказаного, суд враховує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини»).

Отже, оскільки окрім акту перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення інших доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 матеріали справи не містять, в той час як згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, із врахуванням того, що із встановлених судом першої інстанції фактичних обставин в діях ОСОБА_1 відсутня об?єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, то сукупність вищенаведених обставин приводять до висновку, що оскаржувана постанова Дарницького районного суду міста Києва від 08.02.2019 підлягає скасуванню, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 КУпАП закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ? задовольнити, поновивши строк та прийнявши апеляційну скаргу до розгляду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 08.02.2019, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.163-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення ? скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 КУпАП у зв?язку з- відсутністю в його діях складу даного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа 753/212/19

Апеляційне провадження № 33/824/1953/2019

Категорія: ч.1 ст.163-1 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Скуба А.В.