ЄУН № 336/3904/19
пр. № 3/336/1238/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 липня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк Ольга Ігорівна, при секретарі Когут С.І., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Кравченко Г.М., потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого адвоката Мартинишина П.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , зареєстрований проживаючим у АДРЕСА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2019 року о 13.00 годині ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. І. Сікорського в районі перехрестя з вул. Таврійською у м. Запоріжжя, не обрав безпечної швидкості руху, при зміні напрямку руху не впевнився у безпеці маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який стояв на проїзній частині вул. І. Сікорського, після чого ОСОБА_1 виїхав за межі проїзної частини та скоїв наїзд на дерево.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення не визнав. По суті подій пояснив, що рухався по вул. І. Сікорського у м. Запоріжжя зі швидкістю близько 60 км/год. Коли він наближався до перехрестя з вул. Таврійською, зненацька з вул. Таврійської, яка є другорядною, на вул. І. Сікорського виїхав автомобіль ВАЗ 2111 та ОСОБА_1 , щоб уникнути зіткнення, змінив напрямок руху, зачепив автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , після чого врізався у дерево. Вважає, що в його діях немає складу правопорушення, адже швидкість він не перевищував, а зміна напрямку руху мала на меті уникнення зіткнення з автомобілем ВАЗ 2111, який виїжджав з другорядної дороги.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що рухався по вул. І. Сікорського та перед перехрестям з вул. Таврійською зупинився, маючи намір повернути наліво. В цей момент він побачив, як назустріч на швидкості не менше 90 км/год наближається автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який вдарив його автомобіль, втратив керування та в`їхав у дерево. Інших автомобілів чи водіїв потерпілий не бачив.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що перебуває у фактичних шлюбних стосунках із ОСОБА_1 . Того дня вона в якості пасажира їхала в автомобілі ВАЗ 2110 під керуванням ОСОБА_1 по вул. І. Сікорського. Автомобіль рухався зі швидкістю близько 60 км/год. Справа виїхав автомобіль ВАЗ 2111, на проїзній частині було десь половина корпусу автомобілю, та ОСОБА_1 , щоб уникнути зіткнення, викрутив кермо, зачепив автомобіль, що стояв на перехресті, та врізався у дерево.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що в той день заходив до магазину на перехресті віл. Таврійської та вул. І Сікорського у м. Запоріжжя. Біля перехрестя стояв автомобіль ВАЗ 2111. В якийсь момент він почув звук гальмування. Озирнувся та побачив автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який рухався зі швидкістю близько 90 км/год, побачив як автомобіль ВАЗ 2110 зачепив Mitsubishi Lancer, а потім врізався у дерево. Далі свідок надавав допомогу пасажиру та водієві автомобілю ВАЗ 2110.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила, що разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 була в магазині, коли вийшли, то побачили, що на дорозі стоїть Mitsubishi Lancer. Далі свідок почула звук гальмування, потім почула звуки двох ударів, а, озирнувшись, побачила, що автомобіль ВАЗ 2110 врізався у дерево. Також свідок вказала, що автомобіль ВАЗ 2111 дійсно стояв біля перехрестя з вул. І. Сікорського, але на проїзну частину вул. І. Сікорського не виїжджав. На переконання свідка швидкість автомобілю ВАЗ 2110 була дуже високою, судячи зі звуку гальмування та пошкоджень внаслідок удару.

Свідок ОСОБА_6 повідомив, що є тестем ОСОБА_2 , того дня в якості пасажира перебував в автомобілі Mitsubishi Lancer під керуванням ОСОБА_2 , сидів на задньому сидінні. Коли автомобіль під керуванням ОСОБА_2 зупинився перед поворотом, свідок побачив, як назустріч наближається на дуже великій швидкості, а саме не менше 100 км/год автомобіль ВАЗ 2110, який спочатку врізався в автомобіль Mitsubishi Lancer, а потім в дерево. Свідок також бачив автомобіль ВАЗ 2111, який стояв зліва та не рухався.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що є тещою ОСОБА_2 та перебувала на задньому сидінні автомобілю Mitsubishi Lancer в якості пасажира. Коли автомобіль під керуванням ОСОБА_2 зупинився на перехресті, то свідок побачила автомобіль ВАЗ 2110, який наближався на дуже великій швидкості. Зліва також стояв автомобіль, але він не рухався. Далі сталось зіткнення.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він рухався на автомобілі ВАЗ 2111 по вул. Таврійській у м. Запоріжжя та зупинився перед перехрестям на вул. І. Сікорського, не виїхавши на проїзну частину. На проїзній частині вул. І. Сікорського стояв автомобіль Mitsubishi Lancer, у зустрічному для нього напрямку наближався на швидкості не менше 100 км/год автомобіль ВАЗ 2110, який перед перехрестям втратив керування, змінив напрямок руху, скоїв зіткнення спочатку з Mitsubishi Lancer, а потім в`їхав в дерево.

Також судом досліджено схему дорожньо-транспортної пригоди, письмові пояснення водіїв та свідків, постанова про закриття кримінального провадження.

Як вказує ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На переконання суду, схема дорожньо-транспортної пригоди є допустимим доказом у справі, незважаючи на те, що вона не була підписана ОСОБА_1 , що пояснюється тим, що внаслідок аварії ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому стегнової кості та на момент складання схеми був госпіталізований бригадою швидкої медичної допомоги.

Судом відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі через закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП з наступних підстав.

Статтею 38 ч. 2,5 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, строк, визначений ч. 2 ст. 38 КУпАП є загальним, а строк, передбачений ст. 38 ч. 5 КУпАП, спеціальним, який підлягає застосуванню у тому випадку, коли загальний строк накладення адміністративного стягнення сплив під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, яке може тривати і більше трьох місяців.

З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталась 14 квітня 2019 року, тож на час розгляду справи судом загальний тримісячний строк не сплив.

Оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, а саме пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, свідків, письмові докази, при визначенні наявності чи відсутності вини ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, суд виходить з наступного.

Відповідно до пунктів 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 12.4 ПДР визначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_3 вказували, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год, тобто навіть за показаннями цих осіб ОСОБА_1 перевищував дозволену у населеному пункті швидкість руху.

Водночас з показань потерпілого ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що швидкість руху автомобілю під керуванням ОСОБА_1 становила щонайменше 90 км/год.

Оцінюючи показання усіх учасників щодо швидкості руху та механізму дорожньо-транспортної пригоди, руху автомобілю ВАЗ 2111, суд надає перевагу показанням потерпілого, а також свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які узгоджуються між собою, а також не суперечать іншим дослідженим судом доказам, зокрема, схемі дорожньо-транспортної пригоди, в якій вказані гальмівний шлях автомобілю ВАЗ 2110 та перелічені пошкодження автомобілів.

Показання ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 в цій частині суд оцінює критично, адже як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_3 очевидно зацікавлені в результаті розгляду справи. При цьому сам ОСОБА_1 не є суб`єктом кримінального переслідування за дачу завідомо неправдивих показань.

Окрім показань ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 , які судом оцінені критично, будь-якими доказами не підтверджено те, що автомобіль ВАЗ 2111 під керуванням ОСОБА_8 виїхав на проїзну частину вул. І. Сікорського та створив небезпеку для руху автомобілю під керуванням ОСОБА_1 .

Проаналізувавши у сукупності усі досліджені докази, суд, з урахуванням вищевикладеного, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні порушення пунктів 10.1, 12.1 ПДР України, що перебуває у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що вина ОСОБА_1 доведена належними та допустимими доказами, а його дії кваліфікує за ст. 124 КУпАП як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вказує ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При обранні виду стягнення суд має враховувати характер правопорушення, ставлення особи до скоєного, відомості про особу правопорушника, тощо, та з урахуванням конкретних обставин, встановлених у кожній справі, вид та розмір стягнення має індивідуалізуватись з тим, щоб найменш м`який вид стягнення застосовувався до осіб, щодо яких встановлено наявність пом`якшуючих відповідальність обставин, як то визнання вини та щире каяття, тощо, а до інших осіб застосовувались більш суворі заходи стягнення.

При обранні виду та розміру стягнення суд виходить з відсутності обтяжуючих та пом`якшуючих вину ОСОБА_1 обставин, а, з урахуванням того, що ОСОБА_1 рухався зі значним перевищенням швидкості руху, не визнав своєї вини у скоєнні правопорушення, намагався перекласти вину за дорожньо-транспортну пригоду на іншу особу, що свідчить про свідоме нехтування правилами безпеки під час керування транспортними засобами та очевидного нерозуміння важливості їх суворого дотримання для убезпечення як себе, так і оточуючих, суд вважає доцільним та справедливим обрати стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 33, 124, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , зареєстрований проживаючим у АДРЕСА_2 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , зареєстрований проживаючим у АДРЕСА_2 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 384,20 гривень (триста вісімдесят чотири гривні 20 коп.).

Судовий збір сплачується за наступними реквізитами:

Стягувач: Державна судова адміністрація України, місце знаходження - вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ - 26255795):

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

Код банку отримувача (МФО): 899998;

Рахунок отримувача: 6001;

Код класифікації доходів бюджету: 22030106;

Призначення платежу: Судовий збір на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя О.І. Дацюк

Строк пред`явлення виконавчого документ «_____»_________________20___року

Постанова набрала законної чинності «_____»_________________20___року

Дата видачі «_____»_________________20___року