Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3826/19 Головуючий у 1-й інст. Болейко А. П.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 26 квітня 2019 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП -

в с т а н о в и в:

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 26 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн. 40 копійок в дохід держави.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 08.03.2019 року о 18 год. 50 хв. у м. Житомирі по вул. Київській, 93, керував автомобілем марки Renault Master д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Результат тесту показав 3,18 проміле алкоголю.

Своїми діями, що виразилися у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На прийняте судом рішення ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду. В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Посилається на те, що під час розгляду справи було порушено норми КУпАП та позбавлено його права захищати свої процесуальні права в суді. Вказує, що з 22 квітня 2019 року перебував на лікуванні про що письмово належним чином повідомив суд та просив розгляд справи відкласти на інший день. 13 травня 2019 року отримав поштовим зв`язком постанову суду, тобто на день прийняття рішення судом він перебував на лікарняному і присутнім в залі судового засідання не був. Зазначає також, що автомобіль використовується ним у робочих цілях і позбавлення права керувати ним ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки він не має можливості іншого способу заробітку для існування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, додатково пояснив, що 08 березня 2019 року він разом із другом вживав алкогольні напої в кафе по вул. Київській, 93, керувати автомобілем не збирався, сів до автомобіля і намагався дозвонитися кому-небудь, щоб його відвезли додому, але ніхто не погодився. В цей час під`їхали працівники поліції і побачили, що він перебуває у стані сп`яніння, запросили двох свідків та провели огляд на стан спяніння. При цьому він вказав, що ввживав алкоголь, але заперечував щодо керування в такому стані автомобілем.

В подальшому після дослідження судом матеріалів долучених до протоколу, в тому числі і рапорту працівника поліції ОСОБА_1 змінив свої пояснення, вказавши, що, сидячи в автомобілі, він побачив знайомого, що йшов по вулиці, та попросив відвезти його додому. Знайомий погодився, але вчинив ДТП. У зв`язку з тим, що в цього знайомого не було посвідчення водія, ОСОБА_1 взяв вину на себе, а знайомий з місця ДТП уйшов, і працівниками поліції, які приїхали на виклик, було складено протокол за ст.124 КУпАП саме на нього, який було розглянуто Житомирським районним судом, та його визнано винним за ст.124 КУпАП. В ході складання протоколу за ст.124 КУпАП було також працівники поліції побачили, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та не дивлячись на його заперечення проти того, що саме він керував автомобілем, склали протокол за ч.1 ст.130 КУпАП Запрошені сторонні свідки не бачили, щоб він керував автомобілем. При цьому ОСОБА_1 відмовився повідомити повні дані знайомого, який наче б то керував автомобілем та не бажав його допиту в суді.

Щодо неможливості його явки в судове засідання суду першої інстанції в тому числі 23,26 квітня 2019 у зв`язку з його хворобою, ОСОБА_1 пояснив, що його дружина усно повідомляла суд про його перебування на лікуванні, але суд на це уваги не звернув та розглянув справу без нього, не перевіривши всіх обставин належно. Зазначив, що лікувався вдома від ангіни, до нього приходив лікар, якого запросив до нього товариш. Прізвище лікаря та назву медичної установи, в якій він працює, не повідомив. Однак після оголошення довідки, наданої ним до апеляційної скарги, зазначив, що дійсно лікував серце, приходив до медичного закладу та уходив додому. Чи заводилася історія хвороби, не знає. Щодо надіслання запиту до медичної установи з метою перевірки даних, зазначених в довідці лікаря, категорично відмовився. При цьому місцем розташування медичного закладу зазначив Старий Бульвар у м.Житомирі, та не зміг повідомити, чому в довідці зазначено місце розташування медзакладу Майдан Перемоги, 10-а у м.Житомирі. Також правопорушник пояснив, що лікарняний йому не оформлювався, з письмовими заявами до суду про відкладання розгляду справи у зв`язку з хворобою не звертався, оскільки суд про це повідомляла дружинав усній формі. Підтверджень підстав відкладання попередніх судових засіднь у зв`язку з сімейними обставинами та

Захисник Виговський М.В. в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив постанову скасувати і провадження в справі закрити, оскільки закінчилися строки накладання стягненння , передбачені ст. 38 КУпАП, змінивши при цьому апеляційні вимоги. Пояснив, що суд не мав права розглядати справу, оскільки його підзахисний перебував на час винесення рішення на лікуванні. Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, то зазначена справа не має відношення до даної справи за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи та документи, додані до апеляційної скарги , апеляційний суд приходить до висновку, що заява про поновлення строку підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З огляду на те, що ОСОБА_1 був відсутнім під час розгляду справи в суді першої інстанції, а копію постанови отримав 13.05.2019 року, строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню.

Що стосується доводів та вимог апеляційної скарги . то вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду даної справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 438311 від 08.03.2019 року, тестуванням на алкоголь до протоколу з результатом 3,18 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапортом поліцейського,(а.с.1-3, 6) При цьому, протокол про адміністративне правопорушення підписаний правопорушником та жодних зауважень з його боку не містить.

Також вина ОСОБА_1 підтверджується долученими до адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с.4-5), згідно яких, працівниками поліції ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу було запропоновано пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «драгер», на що ОСОБА_1 погодився, результати якого показали на табло 3,18 проміле алкоголю. (а.с.4-5)

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції справу в порушення вимог ст. 268 КУпАп було розглянуто у його відсутність, без врахування повідомлення дружини про його перебування на лікуванні, чим грубо порушено його процесуальні права без наданні можливості представити свої заперечення, пояснення, докази, тощо, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та не можуть бути безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Так з матеріалів справи вбачається, що 27.03.2019 року ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про відкладання розгляду справи у зв`язку з сімейними обставинами, яка була задоволена, та розгляд справи було відкладено до 19.04.2019 року (а.с.9).

17.04.2019 року від ОСОБА_1 надійшла повторна заява про відкладання судового засідання, призначеного на 19.04.2019 року на 9.10. у зв`язку з перебуванням у м. Києві до 27.03.2019 року та бажання надати докази в заперечення проти протоколу (а.с.12). При цьому до зазначеної заяви правопорушником ніяких документів на підтвердження підстав для відкладання розгляду, в тому числі і до 27.04.2019. включно, як і на підтвердження попередньої заяви, надано не було.

Зазначена заява судом також була задоволена, та розгляд справи було відкладено на 23.04.2019 року, про що було повідомлено правопорушника через його дружину, яка зобов`язалася повідомити ОСОБА_1 (а.с.13)

Однак 23.04.2019 року розгляд справи знову не відбувся з причин неявки правопорушника, і його було втретє відкладено до 26.04.2019 року до 09.20., про що правопорушник був повідомлений через його дружину відповідно до її розписки (а.с. 17).

При цьому даних про те, що ОСОБА_1 перебуває на лікуванні з 22.04.2019 року матеріали справи на час зазначених судових дій не містять. Дружина з відповідними заявами про до суду не зверталася, підтверджень про це в справі немає.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідно до положень ст. 268 КУпАП участь правопорушника в розгляді справи за ч.1 ст. 130 КУпАП не є обов`язковою, та враховуючи 15-денний термін розгляду даної справи, встановлений для суду першої інстанції у відповідності до положень КУпАП, рішення суду про можливість розгляду справи 26.04.2019 року без участі ОСОБА_1 на підставі наявних в матеріалах справи доказів та з огляду на наявність даних про його належне повідомлення та ненадання ним доказів своєї невинуватості, як то зазначалося ним в заяві від 17.04.2019., є цілком обгрунтованим та законним, а доводи апелянта в цій частині колегія суддів вважає безпідставними.

Що стосується наданої до апеляційної скарги довідки про перебування ОСОБА_1 на лікуванні з 22.04.2019. по 27.04.2019. , то апеляційний суд вважає, що зазначений документ не може безумовно свідчити про перебування апелянта на лікуванні в зазначений період та неможливості його участі в судовому засіданні суду першої інстанції, виходячи з наступних обставин.

Так із зазначеної вище довідки , наданої лікарем обласного медичного центру здоров`я та спортивної медицини ОСОБА_7 від 02.05.2019. ОСОБА_1 перебував на лікуванні в даному лікувальному закладі з 22.04.2019. по 27.04.2019 р. в карділогічному відділенні.

Разом з тим надаючи пояснення щодо своєї хвороби в апеляційному суді, ОСОБА_1 спочатку зазначав про лікування від ангіни в домашніх умовах та виклик лікаря за місцем проживання без зазначення прізвища даного лікаря та його місця роботи. В подальшому після дослідження наданої ним довідки про перебування на лікуванні ОСОБА_1 змінив свої пояснення та зазначив про перебування на лікуванні саме в зазначеному вище медичному центрі, до якого він приходив кожного дня, отримував лікування та повертався додому, однак чи заводилася при цьому відповідна історія хвороби, він сказати не зміг. При цьому адресу знаходження даного лікувального закладу вказати він точно не зміг, зазначивши при цьому, що він знаходиться на Старому Бульварі м.Житомира, хоча з самої довідки вбачається, що вказаний медичний центр знаходиться на майдані Перемоги , 10а в м.Житомирі.

Враховуючи зазначені розбіжності в поясненнях ОСОБА_1 та інформації , зазначеної в довідці, на пропонування апеляційного суду ОСОБА_1 відмовився від здійснення запиту про перевірку достовірності інформації, наведеної у вказаній довідці.

Таким чином наявна в матеріалах довідка про перебування ОСОБА_1 на лікуванні викликає сумнів в своїй достовірності, а його пояснення під час апеляційного розгляду справи є непослідовними та суперечливими, що свідчить про те, що доводи апеляційної скарги про його перебуванні на лікуванні не підтверджені достатніми та належними доказами, та однозначного підтвердження під час апеляційного розгляду справи не знайшли.

Тому вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути безумовною підставою для скасування постанови суду з процесуальних підстав , а саме розгляду справи за відсутності правопорушника.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що враховуючи відсутність правопорушника при розгляді справи в суді першої інстанції, апеляційним судом його процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП фактично поновлено шляхом прийняття його апеляційної скарги та проведення судового розгляду в присутності як правопорушника, так і його захисника, надання можливості давати пояснення, заявляти клопотання, знайомитися з матеріалами справи, надавати докази, приймати участь в дослідженні доказів, наявних в матеріалах провадження, тощо.

Разом з тим в ході апеляційного розгляд справи ОСОБА_1 та його захисником після повторного дослідження апеляційним судом за їх участі наявних в матеріалах справи доказів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, будь-яких доказів в спростування обвинувачення чи наданих до протоколу доказів надано не було, клопотань не заявлялося, а лише наполягалося на необхідності скасування постанови суду у зв`язку з розглядом справи за відсутності правопорушника , та на закритті провадження за спливом строку накладання стягнення, що на думку апеляційного суду свідчить про недобросовісне користування ОСОБА_1 та його захисником наданими їм правами та маніпулюванням обставинами, що були підставою для розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 з метою уникнення останнього від відповідальності.

При цьому з пояснень самого ж ОСОБА_1 в апеляційному суді, наведених вище в даній постанові, вбачається, що постановою суду ОСОБА_1 був визнаний винним у порушенні ним саме 08.03.2019. ПДР України та вчинення таким чином правопорушення за ст. 124 КУпАП, наслідком чого стала ДТП, в ході фіксування якої і було встановлено працівниками поліції керування ОСОБА_1 транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння. Про наявність вказаної постанови було зазначеного самими ОСОБА_1 та не наполягалося на витребуванні її копії з суду першої інстанції. Таким чином його пояснення в ході розгляду даної справи за ч.1 ст. 130 КУпАП про те, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння спростовуються його поясненнями щодо обставин, наведених вище.

Такі вкрай суперечливі пояснення правопорушника за умови відсутності з його боку бажання надавати додаткові докази в заперечення проти обставин, зазначених в протоколі та постанові суду, додатково свідчать про безпідставність його доводів про недоведеність вини у вчиненні правопорушення та необхідності скасування постанови суду першої інстанції.

Посилання ж апелянта на те, що автомобіль є фактично єдиним джерелом доходу, також не підтверджено жодним доказом та з огляду на наведені вище обставини і безальтернативність стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП , не може бути підставою для скасування постанови чи зміни стягнення, визначеного судом першої інстанції.

З огляду на викладене, підстав для скасування постанови суду, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , та для закриття провадження на підставі п.7 ст. 247 КУпАП апеляційний суд не вбачає, постанова суду є законною та обгрунтованою.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м.Житомира від 26 квітня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного районного суду м.Житомира від 26 квітня 2019 року за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: