Провадження № 3/761/5914/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 року, суддя Шевченківського районного суду м. Києва Трубніков Андрій Володимирович, за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хмельницького, громадянина України, ідентифікаційний номер судом не встановлено, з вищою освітою, розлученого, утриманців не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , має звання лейтенанта, є рачальником клубу військової частини НОМЕР_1 , не є особою, звільненою від сплати судового збору , -

за ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Лейтенант ОСОБА_1 проходить службу за контрактом у Збройних Силах України на посаді начальника клубу військової частини НОМЕР_1 .

Установлено, що лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Згідно вимог ст. 45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Приписами ст. 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність передбачену главою 13-Б КУпАП, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на військовослужбовців покладаються загальні обов`язки.

Згідно зі статтею 130 Статуту внутрішньої' служби Збройних Сил України внутрішній порядок досягається, зокрема:

глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов'язків, визначених законами України та військовими статутами Збройних Сил України;

Відповідно до статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов'язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Відповідно до статті 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно розпорядку дня., яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуту особового складу підрозділів, штабів. Розпорядок дня встановлюється командиром (начальником) відповідно до завдань, покладених на військову частину, та залежно від пори року.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов'язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Натомість лейтенант ОСОБА_1 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України став на шлях вчинення адміністративного правопорушення, яке виразилось у недбалому ставленні до військової служби в умовах особливого періоду.

З пояснень, що надав лейтенант ОСОБА_2 , старший офіцер відділення морально-психологічного забезпечення, стало відомо, що 03.07.2019 під час ранкового шикування стало відомо про відсутність начальника клубу військової частини НОМЕР_1 , лейтенанта ОСОБА_1 , про що негайно доповів командиру військової частини НОМЕР_1 та було проведено ряд пошукових заходів які результату не дали.

04.07.2019 перед ранковим шикуванням о 09.00 лейтенант ОСОБА_1 повернувся до військової частини НОМЕР_1 самостійно.

ОСОБА_3 в своєму поясненні зазначає, що 03.07.2019 не вийшов на службу через те що потрібно було зібрати кошти на лікування тестя, який знаходиться на лікуванні після інсульту в Хмельницькому. На зв`язок не виходив тому що зламався зарядний пристрій. Свою провину визнє повністю.

Нехтуючи своїми функціональними обов`язками лейтенант ОСОБА_1 , не з`явився на військову службу.

В результаті вжитих командуванням військової частини заходів щодо пошуку лейтенанта ОСОБА_1 місцезнаходження не встановлено. На телефонні дзвінки не відповідав, за адресою місця проживання даний військовослужбовець не перебував, дружина лейтенанта ОСОБА_1 повідомила, що не знає де знаходиться її чоловік

Таким чином з 03 по 04.07.2019 лейтенант ОСОБА_1 , був відсутній на службі без поважних причин та не виконував обов`язки військової служби, що виявилося у недбалому ставленні військовослужбовця до військової служби в умовах особливого періоду.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у вчиненому, пояснив що він дійсно з 03 по 04.07.2019 був відсутній на службі без поважних причин у зв*язку із невідкладними сімейними обставинами.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Водночас, законодавець надає визначення поняття демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати мирного часу (оголошення якої дає підстави для закінчення особливого періоду).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалось.

Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 № 303 та продовжується до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію.

Верховний Суд у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 521/12726/16-ц зазначив, що в Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час.

Тобто, дане адміністративне правопорушення вчинено в умовах особливого період)', що підвищує його суспільну небезпеку.

Таким чином, будучи військовослужбовцем за контрактом - начальником клубу військової частини НОМЕР_1 , лейтенант ОСОБА_1 , у порушення вимог 9, 11, 12, 13, 16, 49, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», нехтуючи своїми функціональними обов`язками, вчинив діяння в умовах особливого періоду, що виразилось у недбалому ставленні до військової служби, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за що підлягає притягненню до адміністративної відповідальності у виді штрафу.

Судовий збір підлягає стягненню з винної особи на користь держави

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 40-1, ч.3 ст.172-15, 221, 247, 279-280, 283-285 Кодексу України про Адміністративні правопорушення, Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення та притягнути до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-15 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п*ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Шевченківського районного суду м.Києва протягом 10 днів дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана протягом 10 днів. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Строк пред*явлення до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя А.В.Трубніков