Справа № 524/2639/19
Провадження 3/524/1183/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2019 року Автозаводський районний суд м.Кременчука Полтавської області

у складі : головуючого судді Олейнікової Г.М.

при секретарі Денисенко Н.В.

за участю: захисника Бублика О.І.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременчука, адміністративний матеріал, який надійшов із Управління держпраці у Полтавській області про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , працюючої фізичною особою-підприємцем, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 41 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 вчинила правопорушення, яке виявлено в період з 12.03.2019 року по 13.03.2019 року, час вчинення протягом грудня 2018 року - березня 2019 року за адресою здійснення підприємницької діяльності: АДРЕСА_2 , а саме, нею були порушені вимоги : ч.1 ст. 107, ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 115, ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117, ч. 1 ст. 83 КЗпПУ, ч. 1 ст. 24, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» та п. 1 Постанови КМУ № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» за що встановлена відповідальність, передбачена частиною першою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині порушення вимог законодавства про працю.

А саме , як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення Лур,є ОСОБА_3 , як фізичною особою-підприємцем порушуються вимоги ч. 1 ст. 107 КЗпПУ. Оплата за роботу у святковий день не проводиться у подвійному розмірі. Згідно табеля обліку використання робочого часу за грудень 2018 року працівники: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 25 грудня 2018 року в святковий день (25 грудня - Різдво Христове) відпрацювали по 1 годині кожний. У розрахунковій відомості заробітної плати за грудень 2018 року вищевказаним працівникам проведено нарахування заробітної плати в сумі 427,50 грн. кожному (з розрахунку посадового окладу в розмірі 3800,00 грн. за фактично відпрацьовані 18 годин). Виплату належних працівникам коштів проведено по відомості на виплату готівки за грудень 2018 року за № 01 від 10.01.2019 року де проти прізвищ працівників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначена сума до виплати 344,14 грн. та підписи працівників. Отже, працівникам не проведено оплату праці за роботу у святковий день в подвійному розмірі

Порушуються вимоги ч. 1 ст. 115 КЗпПУ та ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці». Виплата заробітної плати не проведена не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Так, згідно відомості на виплату готівки за № 1 за «першу частину» лютого від 28.02.19 року проведено виплату заробітної плати працівникам за першу половину місяця на загальну суму 2144,31 грн. 28 лютого 2019 року, що перевищує сім днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Порушуються вимоги ч. 3 ст. 115 КЗпПУ та ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці». Розмір заробітної плати за першу половину місяця становить менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Так, згідно табеля обліку використання робочого часу за лютий 2019 року кухар ОСОБА_7 в період з 01.02.2019 року по 15.02.2019 року (перша половина місяця) відпрацювала 12 днів по 4 години (загальна кількість відпрацьованого часу становить 48 годин, повна місячна норма тривалості робочого часу в лютому становить 160 годин). У розрахунковій відомості заробітної плати за «першу частину» лютого 2019 року працівнику нараховано заробітну плату в сумі 1050,00 грн. (з розрахунку посадового окладу 4200,00 грн.). Сума до виплати становить 845,25 грн. Виплату належних коштів проведено по відомості на виплату готівки за № 1 за «першу частину лютого 2019 року», що є менше ніж за фактично відпрацьований час з розрахунку посадового окладу працівника, чим порушено вимоги статті. Дане порушення також має місце по відношенню до працівника ОСОБА_6

Порушуються вимоги ч. 1 ст. 116 КЗпПУ. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, не провадиться в день звільнення. Так, наказом від 28.12.2018 року за № 2К на підставі особистої заяви звільнено з посади кухаря ОСОБА_4 з 28.12.18 року. У «розрахунковій відомості заробітної плати за 12.2018 р.» працівнику проведено нарахування заробітної плати за фактично відпрацьований час в розмірі 427,50 грн. Виплату належних працівнику коштів в сумі 344,14 грн. проведено 10 січня 2019 року по відомості на виплату готівки а № 01 за грудень 2018 року від 10.01.2019 року, чим порушено вимоги статті. Дане порушення також має місце по відношенню до працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Порушуються вимоги ч. 1 ст. 117 КЗпПУ. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в день звільнення, при відсутності спору про їх розмір, не виплачується середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так, наказом від 28.12.2018 року за № 2К на підставі особистої заяви звільнено з посади кухаря ОСОБА_5 з 28.12.18 року. У «розрахунковій відомості заробітної плати за 12.2018 р.» працівнику проведено нарахування заробітної плати за фактично відпрацьований час в розмірі 427,50 грн. Виплату належних звільненому працівнику коштів в сумі 344,14 грн. проведено 10 січня 2019 року по відомості на виплату готівки за № 01 за грудень 2018 року від 10.01.2019 року. Середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку звільненому працівнику не виплачено, чим порушено вимоги статті. Дане порушення також має місце по відношенню до працівників: ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Порушуються вимоги ч. 1 ст. 83 КЗпПУ. При звільненні працівника йому не виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Так, в трудовому договорі, укладеному між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та працівником ОСОБА_6 від 05.12.2018 року в п. 6 «Длительность ежегодного оплачиваемого отпуска и время его предоставления» зазначена тривалість відпустки - 28 календарних днів. Наказом від 28.12.2018 року за № 2К на підставі особистої заяви звільнено з посади кухаря ОСОБА_6 з 28.12.2018 року. За період роботи відпустка працівнику не надавалась. У «розрахунковій відомості заробітної плати за 12.2018 р.» працівнику проведено нарахування заробітної плати за фактично відпрацьований час у розмірі 427,50 грн. Виплату належних звільненому працівнику коштів в сумі 344,14 грн. проведено 10 січня 2019 року по відомості на виплату готівки за № 01 за грудень 2018 року від 10.01.2019 року. Компенсація за невикористану відпустку не виплачена. Дане порушення також має місце по відношенню до працівників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Порушуються вимоги п. 1 ПКМУ № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці». Не проведена атестація робочого місця за умовами праці на робочому місці кухаря, який працює біля плити, працівникам яких передбачено право на щорічну додаткову відпустку відповідно Додатку 1 (розділу XXXIII Загальні професії в усіх галузях господарства), затвердженого Постановою КМУ №1290 від 17.11.1997 р. (із змінами), що є порушенням вимог ст.13 ЗУ «Про охорону праці» та пункту 4 «Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженого постановою КМУ від 01.08.1992р. № 442 (із змінами). На зазначеній посаді працюють працівники ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (прийняті на роботу за трудовими договорами від 01.02.2019 року та наказом від 01.02.2019 року за № 1К).

ОСОБА_1 у судовому засіданні 25.04.2019 року вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнала , відмовилась надавати показання по справі, і на питання суду пояснила, що показання по справі буде надавати її захисник Бублик І.О. 29.05.2019 року надала в провадження Автозаводського районного суду м. Кременчука заяву про розгляд справи в її відсутність ( а.с. 94) . Суд вважає відповідно до вимог ст..268 ч.2 КУпАП здійснити судовий розгляд справи за відсутності особи , яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 ,є ОСОБА_3 , так як її явка до судового засідання не є обов,язковою.

Захисник Бублик І.О. у судовому засіданні пояснив, що з протоколом про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 він не погоджується, оскільки 14 березня 2019 року ОСОБА_1 було отримано в приміщенні де знаходиться заступник начальника відділу з питань експертизи умов праці ОСОБА_9 акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю за №ПЛ3688/584/АВ від 13 березня 2019 року. Ознайомившись із складеним актом ОСОБА_1 зазначила письмово, що із вказаним актом вона не згодна. Після чого 18 березня 2018 року було подано письмові заперечення до начальника Управління держпраці у Полтавській області ОСОБА_10 . Незважаючи на зауваження та заперечення ОСОБА_1 , 14.03.19 року без будь-яких вагань, заступник начальника відділу з питань експертизи умов праці ОСОБА_9 надала припис про усунення виявлених порушень за №ПЛ3688/584/АВ/П від 13.03.19 року. За отримання припису ОСОБА_1 розписалась 14.03.19 року, але дату не ставила, оскільки дату було надруковано 13 березня 2019 року, що не відповідає дійсності. При врученні ОСОБА_1 припису ОСОБА_9 , не роз`яснила їй право на його оскарження не проконсультувала ОСОБА_11 , у який строк (термін) та кому цей припис вона може оскаржити. Вважає, що зазначений припис є протиправний, а тому повинен бути скасований.

Також захисник Бублик І.О. вважає , що інспектор Рогізна Л.М., порушила права ОСОБА_1 як під час перевірки, так і після, оскільки в присутності двох працівників поліції під тиском ОСОБА_9 була оприлюднена інформація про особу, яка працювала у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 . Дозвіл цей працівник не давав на оприлюднення відносно неї інформації в присутності працівників ГУНП в Полтавській області. В свою чергу працівники поліції не є контролюючим органом, а є правоохоронним органом, який ненаділений в даному випадку повноваженнями на проведення перевірок, оскільки слідчі дії та інші повноваження для працівників поліції визначаються конкретними Законами та Кодексами України. Наказ Управління держпраці у Полтавській області від 11.03.19 року №63 на його вимогу та вимогу ОСОБА_1 не був наданий перевіряючою - ОСОБА_9 , хоча вона в її присутності телефонувала до свого керівництва з питання надання цього наказу для ознайомлення. Також в направленні на проведення заходу державного контролю за №489 від 12.03.19 року була зазначена підстава для перевірки: наказ за №63П від 11.03.19 року, а також був лист Управління захисту економіки в Полтавській області Національної поліції України №1262/39/115/01-2019 від 13.02.19 року. Разом з цим у направленні на проведення заходу державного контролю за №489 від 12.03.19 року не були зазначені конкретні прізвища працівників поліції, яким безпосередньо доручено було проводити перевірку. У направлені було зазначено конкретно кому доручається проведення перевірки, а саме ОСОБА_9 . Тому працівники поліції не мали права взагалі знаходитись в приміщенні де веде свою господарську діяльність фізична особа-підприємець Лур`є ОСОБА_12 Володимирівна.

В зв`язку з тим, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вагітна і її стан здоров`я не дозволяв їй швидко в лічені хвилини давати документи на усні вимоги ОСОБА_9 , то він запропонував ОСОБА_9 , надати письмовий запит із переліком документів, які необхідні їй для проведення перевірки. На вказану пропозицію ОСОБА_9 , відмовилась реагувати зазначивши, що це не передбачено її повноваженнями. Перевірка тривала з 12.03.19 - 13.03.19 року. Повідомлення про перевірку завчасно ніхто на адресу ОСОБА_1 не направляв. Він спільно із ОСОБА_1 підготував перелік документів, які запросила інспектор ОСОБА_9 та відвіз до приміщення до знаходилась інспекція. На копії супровідного листа ні ОСОБА_13 , ні ОСОБА_9 не забажали ставити свої підписи про отримання супровідного листа із переліком копій документів. Йому довелося залишити ці документи у ОСОБА_9 , та в подальшому, під моральним тиском він був вимушений покинути приміщення управління Держпраці.

Відносно припису про усунення виявлених порушень за №ПЛ3688/584/АВ/П від 13.03.19 року, захисник Бублик ОСОБА_14 О. зазначає, що вказані порушення ОСОБА_1 не визнає , оскільки їй не було надано достатньо часу для підготовки документів та спростування написаного у акті та припису. Захисник Бублик І.О. наголошує , що стан здоров`я ОСОБА_15 не дозволяв швидко бігати та виконувати незрозумілі вказівки перевіряючої. Також інспектором Держпраці не було надано копію наказу Управління держпраці у Полтавській області за №63П від 11.03.19 року, а також копії листа Управління захисту економіки в Полтавській області Національної поліції України за №1262/39/115/01-2019 від 13.02.19 року, що не дозволяє ні йому ні особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 більш повно та об`єктивно написати скаргу на припис та дії ОСОБА_9 .

Припис про усунення виявлених порушень за №ПЛ3688/584/АВ/П від 13.03.19 року був вручений ОСОБА_1 14.03.19 року із численними порушеннями. Тому припис та дії перевіряючого не відповідають вимогам, які передбачені Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295.

Згідно пункту 24 Порядку, зазначено: «Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.» Це означає, що ОСОБА_1 акт підписала із зауваженнями 14.03.19 року, оскільки його не визнала. Після чого протягом 3-х діб остання подала заперечення на цей акт. Розгляду зауважень та заперечення не було, а одразу був виданий припис, що вказує на порушення прав ОСОБА_1 та протиправні дії ОСОБА_9 .

Під час перевірки ОСОБА_1 не було на належному рівні роз`яснено її права, оскільки в пункті 14 Порядку зазначено: «Під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право: 3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису;9) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань.»

Відповідно до п.30 Порядку №295 припис або вимога інспектора праці можуть бути оскаржені у 10-денний строк з дати їх отримання до керівника або заступника керівника відповідного територіального органу Держпраці. Цю норму ОСОБА_1 ОСОБА_9 не роз`яснила. На самому бланку припису взагалі відсутні відмітки про роз`яснення ОСОБА_1 права на оскарження припису.

Вище перелічені протиправні дії заступника начальника відділу з питань експертизи умов праці ОСОБА_9 свідчать лише про те, що вона порушила вимоги ст. 19 ч.2 Конституції України. Як він вважає протиправні дії ОСОБА_9 , потягнули за собою неправомірне складання адміністративного протоколу.

Що стосується порушення вимоги ч.1 ст. 107 КЗпПУ захисник Бублик І.О. зазначає, що заступником начальника відділу з питань експертизи умов праці ОСОБА_9 під час перевірки не було враховано, що 2.01.2019 р. був складений коригуючий табель обліку використаного робочого часу за грудень 2019р. У вказаному табелі було чітко зазначено що працівники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 працювали 25.12.2018р. в святковий день. Кількість відпрацьованих годин склало: по одній годині кожна. Оплата була здійснена за одну годину кожному у подвійному розмірі. Про отримання коштів у подвійному розмірі кожний працівник поставив свій підпис. Цей факт зазначено в розширеній розрахунковій відомості заробітної плати за грудень, в табелі обліку робочого часу за грудень від 02.01.2019р. За розрахунковий місяць працівники відпрацювали 13 годин фактично а оплату отримали за 14 годин (фактично відпрацьовано 13 днів по одній годині, а 25.12.2018р. відпрацьовано 1 година, а нараховано в подвійному еквіваленті - і сплачено в підсумку за 14 годин) . Це також зазначено в розрахунковій відомості заробітної плати за 12.2018р. та в відомості про отримання заробітної плати за грудень. Тому порушення частини першої статті 107 КЗпП захисник ОСОБА_16 не визнає.

Порушення частини першої статті 115 КЗпП, частини першої статті 24 ЗУ № 108 ОСОБА_1 не визнає - оплату за першу половину місяця всі працівники отримали в установлений законодавством термін а саме 21.02.2019р. про це свідчать їх пояснення та пояснювальна записка бухгалтера ОСОБА_17 , що під час видачі оплати за першу половину місяця вона зробила в відомості технічну описку.

Також перевіряючою особою під час перевірки не було враховано, що 01.03.2019р був складений коригуючий табель обліку використаного робочого часу за лютий з урахуванням того, що ОСОБА_7 брала відпустку без збереження заробітної плати тривалістю сім календарних днів з 06.02.2019р по 12.02.2019р. за сімейними обставинами. Виходячи з коригуючого табелю виплата за першу половину лютого відповідає фактично відпрацьованому часу, а саме ОСОБА_7 в період з 1.02-15.02.2019р фактично відпрацювала 8 днів (32 години), а отримала оплату відповідно відомості за 10 днів (40 годин) під особистий підпис. Тому порушення частини 3 статті 115 КЗпП та частини 1 статті 24 ЗУ № 108 ОСОБА_1 не визнає.

На підставі статті 116 КЗпП, зазначено «При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.»

На підставі статті 117 КЗпП, зазначено:«В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ніш органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.»

При цьому захисник ОСОБА_16 зазначає, що у вказаних статтях підставою відповідальності є вина власника та спір з працівником. В зв`язку з наведеним що вина у ОСОБА_1 відсутня, а спору з працівниками з цього приводу вона не мала. Також під час перевірки не було враховано, що 2.01 2019 р. був складений коригуючий табель обліку використаного робочого часу за грудень 2019р. в якому чітко зазначено що звільнені працівники 28.12.2018р не працювали. Нарахування працівникам були зроблені вчасно, а саме 28.12.2018р виходячи з того що розрахунки з працівниками проводяться через касу готівкою під особистий підпис. Згідно статті 116 КЗпП якщо працівник в день звільнення не працював, то розрахунок проводиться не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Звільнені працівники письмово звернулися 09.01.2019 р із заявами про отримання коштів, виплати були здійснені 10.01.2019р, що відповідає вимогам закону. Тому порушення частини першої статті 116 КЗпП та частини першої статті 117 КЗпП не мало місця .

Що стосується порушення вимог ч.1 ст. 83 КЗпПУ захисник ОСОБА_18 О.І. зазначив наступне.

Інспектором не було враховано, що 02.01 2019 р. був складений коригуючий табель обліку використаного робочого часу за грудень 2018р. та в розширеній розрахунковій відомості заробітної плати за грудень, видно що нарахування відпускних проведене і під особистий підпис працівникам виданий. Тому порушення частини першої статті 83 КЗпП ОСОБА_1 не визнає.

Що стосується порушення пункту 1 ПКМУ №442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» захисник Бублик ОСОБА_14 О. зазначає, що перевіряюча не досліджувала фактичні умови праці, а лише зробила припущення про те, що необхідно зробити атестацію робочого місця. В зв`язку з цим він вважає, що вина ОСОБА_1 не може грунтуватися на припущеннях, Рогізна не забажала фіксувати актами умови праці, а вигадала на момент перевірки необхідність проведення атестації. В дійсності працівник працював фактично у холодному цеху, а обов`язки по гарячому цеху виконувало інше підприємство з яким співпрацює ОСОБА_11 .. Небажання перевіряючої встановлювати фактичні обставини, потягнуло протиправне складання на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням викладеного захисник Бублик І.О просить суд закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.. 41 ч.1 КУпАП.

Суддя вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Бублика І.О., свідків дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків:

Диспозиція ст.. 41 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Відповідно до ст.. 107 КЗпПУ робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі:1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками;2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки;3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день.На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

Із наказу №1К від 04.12.2018 року ФОП Лур,є Юлія ОСОБА_19 ( а.с. 15) вбачається, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з 05.12.2019 року було прийнято на посаду кухаря кожну за сумісництвом.

Суд вважає , що ФОП Лур,є Ю ОСОБА_20 при видачі вищевказаного наказу була допущена помилка в даті прийняття ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на роботу , а саме в році , зазначено 2019 рік , а правильно 2018 рік , оскільки наказ про звільнення з роботи №2К датований 28.12.2018 року ( а.с. 16) , але в ньому також неправильно зазначена дата звільнення вищевказаних працівників, а саме рік -2019 рік , замість правильного року 2018 рік .

На аркуші справи 19 міститься табель обліку використовування робочого часу за грудень 2018 року ФОП ОСОБА_8 ,є Ю ОСОБА_20 із якого вбачається , що 25.12.2018 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 працювали і в них зазначений вихід на роботу, усього зазначено 18 виходів .

З розрахункової відомості заробітної плати за 12.2018 р. ФОП Лур,є ( а.с. 20) витікає , що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 була нарахована заробітна плата за 18 виходів на роботу , а саме у розмірі 344,14 грн. , яка згідно відомості на виплату готівки №01 за грудень 2018 року була виплачена 10.01.2019 року ( а.с. 22) .

Таким чином , з урахуванням досліджених судом доказів ОСОБА_8 ,є ОСОБА_3 було допущено порушення вимог ст.. 107 ч.1 КЗпП України в частині того, що вищевказаним особам , а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не була проведена оплату праці у святковий день в подвійному розмірі або наданий день відпочинку .

Відносно заперечень захисника Бублика І.О. з приводу того, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не було порушено вимоги ст.. 107 КЗпПУ, а саме те що інспектором Рогізною Л. М. під час перевірки не було враховано, що 02.01.2019 р. був складений коригуючий табель обліку використаного робочого часу за грудень 2019 року і у вказаному табелі було чітко зазначено, що працівники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 працювали 25.12.2018 року в святковий день, кількість відпрацьованих годин склало: по одній годині кожна, оплата була здійснена за одну годину кожному у подвійному розмірі, про отримання коштів у подвійному розмірі кожний працівник поставив свій підпис. Цей факт зазначено в розширеній розрахунковій відомості заробітної плати за грудень, в табелі обліку робочого часу за грудень від 02.01.2019 року( а.с. 37) . За розрахунковий місяць працівники відпрацювали 13 годин фактично ,а оплату отримали за 14 годин (фактично відпрацьовано 13 днів по одній годині, а 25.12.2018р. відпрацьовано 1 година, а нараховано в подвійному еквіваленті - і сплачено в підсумку за 14 годин) . Це також зазначено в розрахунковій відомості заробітної плати за 12.2018р. та в відомості про отримання заробітної плати за грудень, тому ніяких порушень ч.1 ст. 107 КЗпП з боку Лур,є Ю ОСОБА_20 не було, суд вважає є такими , що не заслуговують на увагу , оскільки вони спростовуються показаннями свідка ОСОБА_9 , яка у судовому засіданні акцентувала увагу суду на тому , що ФОП « ОСОБА_1 » необхідно було подати їй документи в повному обсязі для перевірки, хоча законодавцем і не зазначено в який час потрібно подати документи для перевірки, але вони повинні вестись кожен день, а тривалість перевірки була 2 дні, тобто ОСОБА_1 мала можливість надати всі необхідні документи для перевірки протягом строку її проведення, тобто упродовж 2-х днів, але вона надавала документи вже після проведення перевірки. Також захисником ОСОБА_16 у підтвердження своїх доводів було надано документи, а саме 02.01.2019 р. був складений коригуючий табель обліку використаного робочого часу за грудень 2019р., який не був наданий інспектору під час перевірки, а вже надався після проведеної перевірки, що дає підстави вважати, що вказані документи були складені вже після перевірки ФОП " ОСОБА_21 .

Згідно ст. 115 ч.1 КЗпПУ та із ст.. 24 ч.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Із відомості на виплату готівки № 1 за першу частину лютого 2019 року ФОП Лур,є (а.с. 23), вбачається, що 28.02.2019 року бухгалтером ОСОБА_17 було здійснено виплату ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , готівки за першу частину лютого 2019 року, на загальну суму 2144,31 грн., тобто виплата заробітної плати проведена пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. ( останній строк виплати 21.02.2019 року )

Судом не приймається до уваги відомість на виплату готівки № 1 за першу частину лютого 2019 року ФОП Лур,є на аркуші справи 48, яка була надана у судовому засіданні захисником ОСОБА_22 . де у графі дата виплати зазначено « 21 лютого 2019 року» , оскільки судом досліджувалась відомість на виплату готівки № 1 за першу частину лютого 2019 року ФОП Лур,є датована 28.02.2019 року , яка була надана особою , яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 ,є Ю ОСОБА_20 державному інспектору праці при проведенні перевірки , відомість від 28.02.2019 року ОСОБА_8 ,є ОСОБА_3 під час проведення перевірки в період з 12 по 13 березня 2019 року , а також при отриманні 13.03.2019 року акту інспекційного відвідування юридичної особи ( фізичної особи ) , яка використовує найману працю від 13.03.2019 року , де було зазначено вищевказане порушення інспектором праці , надана не була , тому суд приходить до висновку , що вона була ФОП ОСОБА_8 ,є Ю ОСОБА_20 зроблена після проведення перевірки . Також судом не приймаються до уваги доповідні записки ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , які містяться на аркушах справи 45-47 , в яких зазначено, що останні отримали аванс від ФОП Лур,є 21.02.2019 року, оскільки із відомості на виплату готівки № 1 за першу частину лютого 2019 року вищевказані працівники отримали аванс за лютий 2019 року- 28.02.2019 року , про що стоять їх підписи у відомості. Також вищевказані особи, є працівниками на ФОП « ОСОБА_1 » і зацікавлені в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно останньої на її користь.

Згідно наказу №1К від 01.02.2019 року ФОП Лур,є Юлія ОСОБА_19 ( а.с. 17) вбачається , що з 01.02.2019 року на посаду кухаря було прийнято ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

З табеля обліку використовування робочого часу за лютий 2019 року ФОП ОСОБА_8 ,є ОСОБА_3 вбачається , що під номером 2 зазначено прізвище ОСОБА_7 , яка в період з 1.02.2019 року по 07.02.2019 року та з 11.02.2019 року по 15.02.2019 року відпрацювала кожний день по 4 години (а.с. 18) , тобто всього було відпрацьовано за 1 половину місяця 12 днів , а із розрахункової відомості заробітної плати за «першу частину» лютого 2019 року ( а.с. 21) вбачається , що працівнику ОСОБА_7 нараховано заробітну плату в сумі 1050,00 грн. (з розрахунку посадового окладу 4200,00 грн.), сума до виплати становить 845,25 грн., але данна виплата є менше ніж за фактично відпрацьований час з розрахунку посадового окладу ОСОБА_7 , чим порушено вимоги статті 115 ч.1 КЗпП України та ст.. 24 Закону України «Про оплату праці» . Дане порушення також має місце по відношенню до працівника ОСОБА_6 .

Суд не приймає до уваги заперечення захисника Бублика І.О. з приводу того, що працівник ОСОБА_7 відпрацювала не 12 днів ( 48 годин ) за першу половину лютого 2019 року , а 8 днів ( 32 години ) , оскільки в період з 06.02.2019 року по 12.02.2019 року вона знаходилась у відпустці без збереження заробітної плати ,що підтверджується табелем обліку використовування робочого часу за лютий 2019 року ФОП ОСОБА_8 ,є Ю ОСОБА_20 ( зі змінами ) , а інспектором праці під час перевірки цей факт не було враховано, суд вважає є неспроможними , так як діючим законодавством України не передбачено ведення на підприємстві і ФОП змінених, коригуючих табелів обліку робочого часу , що підтверджуться Наказом Державного комітету статистики України від 05.12.2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці». Також даний коригуючий табель ФОП « ОСОБА_1 » був наданий вже після того, як інспектором Держпраці ОСОБА_9 була проведена перевірка і складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , що дає підстави вважати, що вказані документи були складені вже після проведеної інспектором держпарці перевірки.

Відповідно до положень ст. 116 ч.1 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як вище зазначав суд ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 згідно наказу №2К від 28.12.2018 року ФОП Лур,є ОСОБА_23 з 28.12.2019 року було звільнено з посади кухаря за угодою сторін с. 36 п. 1 КзПП України, в якому в році звільнення допущена помилка , замість правильного 2018 рік , зазначено неправильно 2019 рік.

Заробітна плата ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 згідно відомості на виплату готівки №01 за грудень 2018 року була виплачена 10.01.2019 року ( а.с. 22) , тобто в порушення вимог ст.. 116 КЗпП України в день звільнення,а саме 28.12.2018 року повний розрахунок ФОП Лур,є Ю.В. , як це передбачено вимогами закону з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 здійснений не був .

Відносно заперечення захисника Бублика І.О. , що під час перевірки не було враховано, що 02.01.2019 р. був складений коригуючий табель обліку використаного робочого часу за грудень 2018р. в якому чітко зазначено що звільнені працівники 28.12.2018 року не працювали. Нарахування працівникам були зроблені вчасно, а саме 28.12.2018 року виходячи з того що розрахунки з працівниками проводяться через касу готівкою під особистий підпис. Згідно статті 116 КЗпП якщо працівник в день звільнення не працював, то розрахунок проводиться не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Звільнені працівники письмово звернулися 09.01.2019 року із заявами про отримання коштів, виплати були здійснені 10.01.2019 року, що відповідає вимогам закону, тому він вважає , що порушення частини першої статті 116 КЗпП не було допущено ФОП Лур,є , суд вважає їх необґрунтованими, так як на аркуші справи 19 є табель обліку використаного робочого часу за грудень 2018 року, де працівники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 28.12.2018 року працювали 1 годину, а всього мають 18 днів виходів на роботу , за які їм згідно розрахункової відомості за 12.2018 року ( а.с. 20) була нарахована і виплачена заробітна плата , а не за 13 днів виходів на роботу як це зазначено в табелі обліку використаного робочого часу за грудень 2018 року( коригуючий ) , який не передбачений діючим законодавством України . Також вищевказаний документ, а саме , коригуючий табель за грудень 2018 року, як вище зазначав суд не передбачений діючим законодавством України і тому не може бути належним і допустимим доказом по справі..

Відповідно до положень ст. 117 ч.1 КЗпПУ в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як встановлено у судовому засіданні і підтверджується дослідженими судом доказами по справі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 належні при звільненні суми були виплачені не в день звільнення 28.12.2018 року , а 10.01.2019 року , в порушення строків , передбачених ст.. 116 КЗпП України , тому , так як з вини власника належні кошти звільненому працівникові не були виплачені в день звільнення , то особою , яка притягається до адміністративної відповідальності були порушені вимоги ст..117КЗпП України, так як середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку не був нарахований та виплачений звільненим працівникам .

Суд не приймає до уваги надані захисником Бубликом О.І. під час судового засідання заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с. 49-51) з приводу того, що останні просять розрахувати їх з 10.01.2019 року, оскільки вони будуть відсутні в м.Кременчуці з 27.12.2018 року, та заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с. 54-56) з приводу того, що розрахунки за грудень 2018 року вони отримали 10.01.2019 року , так як згідно табелю обліку використання робочого часу за грудень 2018 року (а.с. 19), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 27.12.2018року , 28.12.2018 року знаходились на робочому місці , працювали 1 годину , тобто будь-яких перешкод для проведення розрахунків із останніми у ОСОБА_8 ,є Ю ОСОБА_20 саме 28.12.2018 року , в день їх звільнення,як це передбачено наказом № 2К від 28.12.2018 року не було. Також суд вважає , що заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що вони просять провести виплату належних їм сум при звільненні 10.01.2019 року , так як їх з 27.12.2018 року не буде в місті , були написані ними після проведеної перевірки інспектором держпраці ФОП Лур,є ОСОБА_3 , щоб остання уникнула відповідальності за вчинене правопорушення .

Відповідно до положень ст. 83 ч.1 КЗпПУ у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Із дослідженого судом доказу , а саме наказу про звільнення з робот №2К, який датований 28.12.2018 року ( а.с. 16) вбачається . що 28.12.2018 року працівники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 були звільнені ФОП Лур,є Ю ОСОБА_20 за угодою сторін .

Судом був досліджений трудовий договір між працівником і фізичною особою , яка використовує найману працю від 05.12.2018 року , який укладений між ФОП Лур,є ОСОБА_3 з одного боку і ОСОБА_6 з іншого боку , де в графі 6 зазначено , що тривалість щорічної оплачуваємої відпустки і час її надання 28 днів згідно графіку.

У судовому засіданні було встановлено , що ОСОБА_6 під час роботи в ФОП Лур,є ОСОБА_3 не використала щорічну оплачуваєму відпустку , тому з урахуванням вимог ст.. 83 ч.1 КЗпП України ій повинна бути нарахована компенсація за невикористану відпустку , але з розрахункової відомості заробітної плати за 12.2018 р. ФОП Лур,є ( а.с. 20) витікає , що ОСОБА_6 була нарахована заробітна плата за 18 виходів на роботу , а саме у розмірі 344,14 грн. , яка згідно відомості на виплату готівки №01 за грудень 2018 року була виплачена 10.01.2019 року ( а.с. 22) , тобто за фактично відпрацьований час, будь-яких інших нарахувань, а саме нарахування компенсація за невикористану відпустку ФОП ОСОБА_8 ,є ОСОБА_3 не було здійснено у порушення вимог ст.. 83 ч.1 КЗпП України .

Суд не приймає заперечення захисника Бублика І.О. відносно того , що ОСОБА_8 ,є ОСОБА_3 не було допущено порушення ст.. 83 ч.1 КЗпПУ, так як інспектором держпраці не було враховано, що 02.01.2019 року був складений коригуючий табель обліку використаного робочого часу за грудень 2018 року та в розширеній розрахунковій відомості заробітної плати за грудень, видно що нарахування компенсації за невикористану відпустку проведене і виплачено працівникам , так як Наказом Державного комітету статистики України від 05.12.2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» не передбачено ведення підприємствами , установами , організаціями та ФОП розширеної розрахункової відомості, яка як вважає суд була складена ОСОБА_8 ,є ОСОБА_3 після проведеної перевірки, коли інспектором у акті були зазначені порушення трудового законодавства ФОП Лур,є. Також судом не приймаються до уваги заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , які містяться на акрушах спарви 54-56 , в яких зазначено, що останні отримали розрахунок від ФОП Лур,є в повному обсязі із компенсацією за невикористану відпустку 10.01.2019 року, оскільки із розрахункової відомості заробітної плати за 12.2018 рік (а.с. 20), взагалі не вбачається, що вищевказаним працівникам були проведенні будь-які компенсаційні виплати за всі не використані ними дні щорічної відпустки, а виплачена лише заробітна плата за фактично відпрацьований час, що також підтверджується відомістю на виплату готівки № 1 за грудень 2018 року із якої вбачається, що вищевказані працівники отримали заробітну плату за грудень 2018 року 10.01.2019 року , про що стоять їх підписи у відомості..

Відповідно до п. 1 Поставнови Кабінету Міністрів України № 442 « Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Із наказу №1К від 01.02.2019 року ФОП Лур,є Юлія ОСОБА_19 ( а.с. 17) вбачається, що ОСОБА_6 , ОСОБА_24 з 01.02.2019 року було прийнято на посаду кухаря кожну за сумісництвом .

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 листопада 1997 р. N 1290 «Про затвердження Списків виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці» кухар який працює біля плити відноситься до категорії посад які відносяться до шкідливих, а тому відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 р. N 442 « Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» робочі місця вищевказаних посад підлягають обов`язковій атестації, про що у ФОП «Лур,є» взагалі відсутні будь-які документи.

Таким чином , з урахуванням досліджених судом доказів ОСОБА_1 було допущено порушення вимог п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 442 « Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці», в частині того що не була проведена атестація робочого місця за умовами праці на робочому місці кухаря , який працює біля плити працівниками яких передбачено право на щорічну додаткову відпустку, оскільки вищевказана атестація робочих місця кухарів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 взагалі проведена не була.

Суд не приймає заперечення захисника Бублика І.О. відносно того , що інспектор держпраці при перевірці ФОП Лур,є не досліджувала фактичні умови праці, а лише зробила припущення про те, що необхідно зробити атестацію робочого місця, оскільки дані заперечення є неспроможними, так як свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 листопада 1997 р. N 1290 «Про затвердження Списків виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці» кухар який працює біля плити відноситься до категорії посад які відносяться до шкідливих, а тому відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 р. N 442 « Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» робочі місця вищевказаних посад підлягають обов`язковій атестації. На момент проведення перевірки їй Лур,є ОСОБА_3 не було надано жодних підтверджуючих документів того, що кухарі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 дійсно не працюють біля плити і взагалі на кухні працюють працівники іншого підприємства.

Суд не приймає показання свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_17 з приводу того, що інспектором Держпраці ОСОБА_9 було порушено вимоги законодавства про працю під час проведення перевірки, так як свідок ОСОБА_9 вважає суд діяла відповідно до вимог Постанови КМУ від 29.04.2017 року № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ,який був чинним на момент проведення перевірки .

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку , що в діях особи , яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_26 є ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення , передбачений ст.. 41 ч.1 1КУпАП , але як вбачається з протоколу серії № ПЛ3688/584/АВ/П/ПТ від 14.03.2019 року, адміністративне правопорушення було виявлено в період з 12.03.2019 року по 13.03.2019 року.

Відповідно до ст. 38 ч.2 КУпАП стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

На момент розгляду справи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення передбачені ст. 38 ч.2 КУпАП.

Аналіз положень п. 7 ст. 247, ст. 1, ст. 7, ст. 245 КУпАП, дозволяє зробити висновок про те, що в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.. 38 ч.2 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю без з`ясування обставин, передбачених ст.. 280 КУпАП, в тому числі винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що також в поєднанні із вимогами ст. 284 КУпАП, за змістом якої суд у резолютивній частині повинен викласти тільки одне із передбачених цією статтею рішень: про накладення адміністративного стягнення чи про закриття.

З урахуванням викладеного, враховуючи вимоги ст.247 ч.1 п.7 КУпАП провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст.. 41 ч.1 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було виявлено інспектором держпраці ОСОБА_9 в період з 12.03.2019 року по 13.03.2019 року, таким чином, станом на день розгляду справи у суді закінчився 3-х місячний строк притягнення її до адміністративної відповідальності.

Також судом не було допущено затягування розгляду цього адміністративного матеріалу.

Так, адміністративний матеріал відносно ОСОБА_8 ,є Ю ОСОБА_20 надійшов у провадження Автозаводського районного суду м. Кременчука 11.04.2019 року , у строки , передбачені ст. 277 ч.1 КУпАП справа була призначена до судового розгляду на 25.04.2019 року о 08 год. 30 хв., але після надання пояснень особою ,яка притягається до адміністративної відповідальності і задоволення клопотання про виклик свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_17 розгляд справи був відкладений на 20.05.2019 року , 20.05.2019 року розгляд справи не відбувся , у зв,язку із клопотанням особи ,яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 ,є Ю ОСОБА_20 про відкладення розгляду справи у зв,язку із знаходженням на лікарняному , розгляд справи був відкладений на 29.05.2019 року. 29.05.2019 року в судовому засіданні надали пояснення захисник ОСОБА_22 . . свідок ОСОБА_9 і у зв,язку із закінченням робочого часу розгляд справи був відкладений на 07.06.2019 року для продовження допиту свідка ОСОБА_9 07.06.2019 року судове засідання було відкладено на 11.06.2019 року у зв,язку із зайнятістю судді Автозаводського районного суд м. Кремечука в кримільному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_27 за ст.. 15 ч.2, 185 ч.2 КК України. 11.06.2019 року у судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_25 , ОСОБА_28 та судове засідання було відкладено на 12.06.2019 року у зв`язку із витребуванням відеозапису з Управління держпраці в Полтавській області , допиту свідка ОСОБА_17 .. витребування особових карток працівників ФОП Лур,є та квитанцій направлення листів. 12.06.2019 року судовий розгляд не відбувся , був відкладений на 20.06.2019 року за клопотанням захисника Бублика О.І. , так як він зайнятий в іншому судовому процесі . 20.06.2019 року по справі було прийнято рішення .

У зв,язку з закриттям провадження по даній справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП питання щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не вирішується, з урахуванням положень рішення Європейського суду з прав людини у справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі, питання про доведеність вини особи не вирішується.

При цьому є необхідним вказати, що згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено судом.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема, в рішенні у вищевказаній справі встановлює, що презумпція невинуватості буде порушена, якщо стверджувати, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону.

Таким чином, оскільки тримісячний строк, передбачений ст. 38 КУпАП з моменту виявлення правопорушення закінчився, справа відносно ОСОБА_26 є ОСОБА_3 підлягає закриттю на підставі п. 7ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.38 ч.2 ,41 ч.1, 247 ч.1 п.7, 284 ч.1 п. 3 КпАП України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 за ч.1 ст.41 КпАП України закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його законним представником, адвокатом, потерпілим, його представником в Полтавський апеляційний суд, через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: