Номер провадження: 33/813/1214/19
Номер справи місцевого суду: 504/1860/19
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Ткачука В.О.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 липня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 липня 2019 року ОСОБА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами рахувати з дня вилучення посвідчення водія.

Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 384,20 гривень.

Відповідно до оскарженої постанови суду, 19.05.2019 року о 14:00 год., ОСОБА_1 , по АДРЕСА_1 2 в смт. Доброслав Лиманського району АДРЕСА_1 , вживав алкоголь (пиво, горілку), після дорожньо-транспортної пригоди з його участю, яка сталась о 12 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 2.10 є «Правил дорожнього руху», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 липня 2019 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає у разі вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП підтверджено зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №074665 від 19.05.2019 року;

- поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 19.05.2019 року (а.с. 6,8,9)

- висновком № 41 від 19.05.2019 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с.10).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вживанні алкогольних напоїв після вчинення ДТП при обставинах, встановлених постановою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 липня 2019 року та порушенні ним вимог п. 2.10 є) ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки він не знав про факт ДТП є безпідставними, оскільки спростовуються вищенаведеними доказами, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду справи, а тому на думку апеляційного суду є такими, які направлені на ухилення ОСОБА_1 від покарання за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Враховуючи наведене, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 36, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 липня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В.Цюра