КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника ОСОБА_1 О.А.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 3 квітня 2019 року, якою

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 роки, стягнуто судовий збір в сумі 384, 20 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 11 лютого 2019 року о 01 год. 55 хв. по вулиці Ревуцького, 18 в місті Києві, керував транспортним засобом «Опель Аскона», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення. Від проходження огляду на стан сп`яніння, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Захисник в апеляційній скарзі посилається на те, що місцевим судом наявні в матеріалах справи докази досліджено поверхнево, а судове засідання тривало не більше двох хвилин. До розгляду справи суд підійшов формально.

В апеляційній скарзі захисник вказує на те, що ОСОБА_2 не перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, а був схвильованим, так як рухався на транспортному засобі до ветеринарної клініки, щоб врятувати життя свого домашнього улюбленця, якому після прогулянки стало погано.

Як наголошує захисник, на момент зупинки ОСОБА_2 працівниками поліції він не перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, а був дуже схвильованим і прийняв рішення швидко підписати протокол, щоб врятувати життя домашнього улюбленця. І тільки завдяки швидкому реагуванню ОСОБА_2 життя домашнього улюбленця було врятовано.

Також захисник просить врахувати, що ОСОБА_2 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, має репутацію хорошого, відповідального водія.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його захисника Лободи О.А., опитавши інспектора патрульної поліції, переглянувши відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на наявні у справі та досліджені докази, а саме: даними, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 308907 від 11 лютого 2019 року, в якому викладені обставини вчинення правопорушення ОСОБА_2 , письмовими поясненнями свідків, в присутності яких водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, розпискою ОСОБА_2 , відповідно до якої останній зобов`язався не керувати транспортним засобом протягом доби, автомобіль припаркував без порушень ПДР України, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, та дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 порушення вимог п. 2.5 ПДР України, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 19-20).

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції.

Так, під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснив, що в нього захворіла собака, яку він на автомобілі повіз до лікарні. По дорозі був зупинений працівниками поліції, які запідозрили його, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Він пояснив працівникам поліції, в чому річ, що він не вживав алкоголь, після цього працівники поліції повезли його разом з собакою до ветеринарної клініки. Коли повернулись з ветеринарної клініки працівники поліції запропонували пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, але він ( ОСОБА_2 ) відмовився від проходження, так як розгубився. В подальшому в присутності свідків працівники поліції запропонували йому пройти огляд, проте, він відмовився. Після цього було складено адміністративний матеріал. На його думку, працівники поліції йому нічого не роз`яснили, а суд першої інстанції, можливо, дійшов правильного висновку.

Захисник Лобода О.А. підтримала апеляційну скаргу та зазначила про те, що з відеозапису, який наявний в матеріалах справи, не зрозуміла причина зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , порядок проходження огляду на стан сп`яніння працівники поліції не роз`яснили. Така ознака, як почервоніння обличчя, не є результатом алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_2 хвилювався через домашнього улюбленця, а також у ОСОБА_2 піднявся тиск. Що стосується розписки про відсторонення від керування транспортним засобом, вказана розписка не передбачена жодним нормативно-правовим актом. Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 поводив себе адекватно. Належних доказів про порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України матеріали справи не містять.

Однак, вказані ОСОБА_2 та захисником доводи спростовуються наявними у справі доказами.

Так, з метою перевірки доводів апелянта в суді апеляційної інстанції допитаний за клопотанням сторони захисту інспектор патрульної поліції Петрик С.В., який пояснив, що точну дату події не пам`ятає, але пригадує, що водій виїжджав на транспортному засобі з двору по вул. Ревуцького в м. Києві. Причиною зупинки слугував вимкнений покажчик повороту при зміні напрямку руху. В ході спілкування з водієм у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Водій повідомляв, що в нього захворіла собака, проте, таксі він не викликав, а поїхав своїм автомобілем. Вони водія з собакою повезли до ветеринарної лікарні, після чого повернулися на місце зупинки автомобіля, запропонувавши водію в присутності свідків пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або лікаря нарколога. Водій відмовився. У зв`язку з відмовою водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З переглянутого відеозапису в суді апеляційної інстанції вбачається, що працівники поліції в присутності ОСОБА_2 , а також в присутності двох свідків пропонують пройти тест за допомогою приладу «Драгер» або у лікаря нарколога, на що ОСОБА_2 відмовився (ас. 4).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Так, доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_2 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, а ознаки, які виявлені у нього працівниками поліції у виді почервоніння обличчя, пов`язані зі стресовою ситуацію, з необхідністю відвезення собаки до ветеринарної клініки, спростовуються поясненнями працівника поліції ОСОБА_4 , які були підтверджені в суді апеляційної інстанції й самим ОСОБА_2 , який заперечував пояснення працівника поліції тільки в частині того, що він не виїжджав з двору, а змінював напрямок руху на дорозі.

Окрім того, відповідно до наявних у справі доказів, в т.ч. і відеозаписів, 11 лютого 2019 року о 01.48 год. ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції, а процедура відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків відбувається вже о 02.59 год. 11 лютого 2019 року.

При цьому, 11 лютого 2019 року о 02.46 год. ОСОБА_2 перебував у ветеринарній клініці «Зоолюкс» (ас. 11). Вказані обставини підтверджують пояснення працівника поліції ОСОБА_4 , що ними був запропонований водію огляд на стан сп`яніння вже після того, як вони звозили водія з собакою до ветеринарної клініки, та спростовуються первинні пояснення ОСОБА_2 , викладені у протоколі, про те, що він відмовився від огляду на стан сп`яніння, так як поспішав у ветеринарну клініки (ас. 1).

Відповідно до п. 2.5 ПДР України (в редакції від 22 березня 2017 року) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під виливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність особи, яка керує транспортний засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_2 , як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника Лободи О.А. про те, що ОСОБА_2 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, має репутацію хорошого, відповідального водія апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вказані відомості щодо особи ОСОБА_2 не спростовують обставини вчинення ним п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, санкція якого передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до вимог ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді місцевого суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга захисника Лободи О.А. в інтересах ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 3 квітня 2019 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 роки, - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Лободи Оксани Анатоліївни в інтересах ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва