ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2906/19 Номер провадження 33/814/750/19Головуючий у 1-й інстанції Логвінова О. В. Доповідач ап. інст. Гонтар А. А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Гонтар А.А.
з секретарем Гринь А.В.
з участю прокурора Спиці О.М.
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , начальника продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_1
на постанову судді Київського районного суду м Полтави від 06.06.2019 року

в с т а н о в и л а:
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.172-11, ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 2465 грн.
Згідно постанови, 13.05.2019 року близько 08 год 00 хв. ОСОБА_1 , являючись начальником продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду, прибув для виконання обов`язків військової служби до військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
О 14 год. 13.05.2019 року ОСОБА_1 залишив військову частину та прибув до військової частини НОМЕР_1 лише о 08 год. 15.05.2019 року й приступив до виконання службових обов`язків.
В той же час, в умовах особливого періоду, з 14 год. 13.05.2019 року до 08 год. 15.05.2019 року ОСОБА_1 обов`язки передбачені за посадою не виконував, перебував у вказаний період часу за місцем реєстрації, де займався особистими справами не пов`язаними з проходженням військової служби.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги статей 11, 16, 82, 83 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 1,2,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що він просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.172-11, ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що залишив територію військової частини за наявності поважних причин, що підтверджується відповідними доказами. Однак, на думку апелянта, суд не надав належної правової оцінки цим обставинам. Крім того, апелянт вважає, що його двічі притягнуто до відповідальності за одне і те саме правопорушення.

ОСОБА_1 в судові засідання 19.07.2019, 17.09.2019, 08.10.2019, 01.11.2019 не з`явився, хоча неодноразово був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, в тому числі і шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті апеляційного суду, про причини неявки суд не повідомив.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитися продовженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи тривалість часу, протягом якого справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 перебуває в провадженні апеляційного суду, те що апелянту були створені всі умови для реалізації особистого захисту своїх інтересів під час апеляційного розгляду, але останній ,як вбачається на даний час, не бажає скористатися наданим йому правом на особистий захист та особисту присутність у суді апеляційної інстанції, відсутність із його сторони будь якої цікавості щодо ходу розгляду справи, вважаю, що судом апеляційної інстанції вичерпані всі доступні можливості для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції особисто.

За цих обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не бажає повною мірою реалізувати своє право на захист, вважаю за можливе розглянути справу у його відсутність.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що місцевим судом дотримано вищевказані вимоги Закону.

Частина 2 ст. 172-15 КУпАП передбачає відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду.
Частина 3 статті 172-11 КУпАП передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Частина 4 статті 172-11 КУпАП передбачає відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.
Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Зі змісту постанови вбачається, що висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.172-11, ч. 2 ст. 172-15 КУпАП ґрунтуються на сукупності досліджених суддею доказів.

Зокрема, такі висновки ґрунтуються на даних, які містяться в: протоколах про адміністративні правопорушення від 16.05.2019 року, рапорті від 16.05.2019 року, письмових поясненнях та іншими матеріалами про вчинення адміністративного правопорушення в їх сукупності.

Так, судом встановлено, що в період часу з 14 год. 13.05.2019 року по 08 год. 15.05.2019 року ОСОБА_1 в умовах особливого стану самовільно залишив військову службу та проявив недбале ставлення до військової служби, оскільки фактично 2 дні не виконував свої обов`язки (керування продовольчою службою, забезпечення харчуванням військовослужбовців військової частини та виконання інших покладених на нього службових обов`язків).

Доводи апелянта про відсутність на військовій службі з поважних причин спростовуються дослідженими як під час розгляду в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду результатами службового розслідування, яким не встановлено поважних причин відсутності ОСОБА_1 на військовій службі. Зокрема, службовим розслідуванням з`ясовано, що ОСОБА_1 маючи вільний доступ до лазарету не звертався, не підтвердив факту хвороби та не звертався до воєнного шпиталю з метою лікування.

Тобто відсутні поважні причини відсутності ОСОБА_1 на службі. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення є письмові пояснення ОСОБА_1 , де зазначено , що вину він визнає.

Враховуючи, що військовослужбовець ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності як за самовільне залишення місця служби, так і за недбале ставлення до військової служби, вчинені в умовах особливого стану, відповідальність за які передбачена ч.2 ст.172-15 та ч.4 ст.172-11 КУпАП доводи апелянта про те, що його двічі притягнуто до відповідальності за одне й теж правопорушення є неспроможними.

З огляду на вище наведене, вважаю непереконливими доводи апелянта щодо незаконності судового рішення.

Таким чином, вважаю, що суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини справи та належним чином обґрунтувавши своє рішення правильно кваліфікував дії правопорушника за ч.4 ст.172-11, ч.2 ст.172-15КУпАП й наклав на нього визначене цим Кодексом адміністративне стягнення з врахуванням вимог ч.2 ст.36 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що суддею суду першої інстанції повно з`ясовані визначені ст.280 КУпАП обставини справи, які мають істотне значення для правильного її вирішення. До того ж під час апеляційного перегляду, було досліджено всі обставини, які на думку апелянта, могли вплинути на законність судового рішення.

З огляду на вище викладене, а також на те, що під час апеляційного перегляду не виявлено істотних порушень закону ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції вважаю, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови судді.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районого суду м. Полтави від 06.06.2019 року щодо нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: А.А.Гонтар