Справа № 351/555/19
Провадження № 33/4808/268/19
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Собко В. М.
Суддя-доповідач Малєєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Малєєв А.Ю., розглянувши справу про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

1. Зміст постанови суду першої інстанції.

1.1. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адмінправопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

1.2. Згідно оскаржуваної постанови, та протоколу про адмінправопорушення, 23.02.2019р. біля 13.44 год. ОСОБА_1 керував автомобілем марки " ВАЗ 21093" д.н.з. НОМЕР_1 в м. Снятин, по вул.Микулинська, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Освідчення проводилось за допомогою приладу «Драгер 6810», прилад ARBH 0641, прінтер ARBH 5302, тест №883, результат тесту 2,34 проміле.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 А ПДР України, за, що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

2. Доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що:

- суд формально та поверхнево розглянув справу, не допитавши свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні;

- не врахував вимоги ст. 33 КУпАП щодо накладення стягнення, яка передбачає врахування особи порушника та його майнового стану;

- суд розглянув справу за відсутності особи порушника, оскільки жодного повідомлення про судовий розгляд справи апелянт не отримував, що позбавило його можливості реалізувати свої права передбачені ст. 268 КУпАП.

- автомобіль використовується ним у робочих цілях і позбавлення права керувати ним, ставить його у дуже скрутне матеріальне становище, адже іншого способу заробітку для існування у нього на даний час немає.

З цих підстав, оскаржувану постанову, ОСОБА_1 просив скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

3. Позиції сторін.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Якубовська Г.Ф. не з`явились, в заяві, адресованій апеляційному суду, просили апеляційну скаргу задовольнити, справу розглянути без їх участі.

4. Мотиви апеляційного суду.

4.1. Відповідно до вимог ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до вимог п.2.9 „а" ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

4.2. З переглянутого відеозапису, що міститься в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 не заперечував, і за результатами проходження такого огляду прилад «Драгер» показав 2.34% вміст проміле алкоголю. Вказаний факт підтверджується також письмовими доказами у справ, зокрема: роздруківкою результатів проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», поясненнями свідків, актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Від будь яких пояснень ОСОБА_1 на місці проходження огляду та складання протоколу відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

Незважаючи на факт відмови надавати пояснення під час проходження огляду, на переконання суду, вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні знайшла своє підтвердження.

4.3. Суд першої інстанції в межах строків розгляду справи двічі викликав ОСОБА_1 в судове засідання, однак він був відсутній за адресою, яку сам же вказав. Тому доводи апелянта про те, що суд розглянув справу без його участі апеляційний суд відхиляє.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, з переглянутого відеозапису чітко прослуховується, про те, що ОСОБА_1 був обізнаний з тим фактом, що справа буде розглядатись в суді. Однак, жодних активних дій спрямованих на можливість знайомитись з матеріалами справи, робити з них копії, отримувати інформацію про рух справи, заявляти клопотання, чи звернутись за правовою допомогою ОСОБА_1 не вчиняв. Будь яких доказів на підтвердження своїх доводів не надав.

Твердження апелянта про те, що він в березні-травні 2019 року перебував за межами України нічим не підтверджені.

4.5. Що стосується доводів апелянта в частині неврахування судом вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення то суд звертає увагу.

Так, пунктом 28 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. №14 роз`яснено, що судам необхідно враховувати, що КУпАП не передбачає накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією певної норми.

У санкціях частин 1-4 ст. 130 КУпАП визначено безальтернативний розмір штрафу та строк позбавлення права керування транспортним засобом

Оскільки визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП України стягнення є безальтернативним і не дозволяє судді, як це передбачено ч.2 ст.33 КУпАП, враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, то суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого санкцією вказаної норми.

4.6. За таких обставин, суд приходить до висновку, що жодних порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення, та були б підставою для його скасування, під час складання протоколу про адміністративні правопорушення, та під час розгляду справи в суді першої інстанції, не встановлено.

З огляду на наведене апеляційних підстав для скасування постанови судді немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2019 року відносно ОСОБА_1 - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду А.Ю. Малєєв