КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Медвідя О.П.

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Медвідя Олега Петровича в інтересах ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 7 грудня 2018 року, якою

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого на посаді електромеханіка, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 352, 40 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 4 листопада 2018 року о 8 год. 24 хв. по пр. Перемоги, 20 в м. Києві керував автомобілем «Ауді», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , явними ознаками наркотичного сп`яніння [зіниці не реагують на світло, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, тобто водій порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Медвідь О.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник посилається на те, що суд в обґрунтування вини ОСОБА_2 послався лише на протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення свідків, але не звернув увагу на те, що свідки у своїх поясненнях вказали, що ОСОБА_2 відмовився від проходження тесту та від підпису матеріалів. При цьому, захисник акцентує увагу, що свідки не вказали, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, що у свою чергу ставить під сумнів наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, захисник зазначає про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Також, як наголошує захисник, в протоколі, як і в примірнику протоколу ОСОБА_2 останньому висунуте звинувачення за ст. 130 КУпАП без зазначення частини статті.

Тому, на думку апелянта, з урахуванням вимог ст. 62 Конституції України, є підстави для закриття провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його захисника Медвіля О.П.на підтримку вимог апеляційної скарги, переглянувши відеозапис, який наявний в матеріалах справи, дослідивши матеріали справи, а також додатково надані докази, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова місцевого суду скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ці вимоги закону дотримані не в повному обсязі.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що 4 листопада 2018 року рухався на автомобілі по пр. Правди в м. Києві на аварійний виклик по вул.. Старокиївська, оскільки в ліфті застрягла людина. Був зупинений працівниками поліції, які говорили, що він не увімкнув поворот. Працівники поліції запідозрили, що він (Комащенко), начебто, перебуває з ознаками наркотичного сп`яніння та запропонували проїхати до лікаря нарколога. Він (Комащенко) не заперечував, проте, просив працівників поліції спочатку поїхати на виклик, щоб витягти людину з ліфту, а потім він поїде, куди йому скажуть. Однак, працівники поліції не погодились з ним, і в присутності свідків він (Комащенко) відмовився від проходження огляду у лікаря нарколога, та був обурений таким відношенням працівників поліції до чужого людського життя. На нагрудну камеру поліцейські зняли тільки те, що для них було вигідно. Відмовився від проходження огляду саме в той момент, оскільки розумів, що людина застрягла в ліфті, наслідки можуть бути різними, а також боявся також втратити роботу. Від проходження огляду в подальшому, після звільнення людини з ліфту, він не відмовлявся.

Захисник Медвідь О .П. підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі, та звернув увагу на те, що працівники поліції не врахували обставини, в яких перебував ОСОБА_2 , а суд першої інстанції не довів належними та допустимими доказами винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозапису, який би зафіксував всю подію, матеріали справи не містять.

З метою перевірки доводів апелянта, судом апеляційної інстанції викликались працівники патрульної поліції, які складали адміністративний матеріал, однак, до апеляційного суду особи не з`явились, причина їх неявки апеляційному суду невідома (ас. 58).

Згідно з відеозаписом з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, ОСОБА_2 в присутності двох свідків відмовляється від проходження огляду у лікаря нарколога (ас. 65).

Оцінюючи докази, які наявні в матеріалах справи, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення с будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа] встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735, передбачені порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду у лікаря нарколога.

Однак, під час апеляційного розгляду знайшли підтвердження доводи ОСОБА_2 про те, що він дійсно їхав на виклик у зв`язку з тим, що в ліфті застрягла людина.

Так, з довідки «ТОВ «Північно-Український будівельний альянс» від 4 квітня 2019 року № 43 видно, що ОСОБА_2 працює на посаді електромеханіка з ліфтів з 14 вересня 2018 року (ас. 53).

Згідно з копією журналу обліку заявок на ремонт ліфтів 4 листопада 2018 року о 8 год. 05 хв. здійснено виклик механіка - «застрягання людей», що було відпрацьована ОСОБА_2 в цей же день о 09.35 год., про що свідчить відомості із журналу та підпис останнього (ас. 76). Під час апеляційного розгляду судом оглянутий оригінал журналу, де зафіксовані вказані обставини.

Відповідно до положень ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

З огляду на те, що наявними у справі доказами підтверджені пояснення ОСОБА_2 про те, що він поспішав на виклик для звільнення людини, яка застрягла у ліфті, вважаю, що в даному випадку він діяв в стані крайньої необхідності, а, відтак, відповідно до п. 4 ст. 247 КПК України постанова суду підлягає до скасування, провадження у справі - закриттю,апеляційна скарга захисника Медвідя О .П . підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника Медвідя Олега Петровича в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 7 грудня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком па 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 352, 40 грн. - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП у зв`язку з вчиненням ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в стані крайньої необхідності.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва