Справа № 308/3439/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
07.06.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці ДФС України Селеша О.Я., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кустрьо М. М., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав в. о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Кухар А.,
постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 квітня 2019 року провадження у справі про порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, українця, із вищою освітою, тимчасово не працюючого,
закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі в. о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Кухар А. вказує на те, що постанова судді є незаконною у зв`язку з необ`єктивністю розгляду справи та невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам справи. Посилається на те, що фактичні обставини справи та наявні в матеріалах справи докази свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення, а саме, переміщення через митний кордон України транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номерний знак Республіки ОСОБА_2 НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2007 року випуску, об`єм двигуна 2148 см. куб., із приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення транспортного засобу, підроблених документів, а саме доручення на право користування транспортним засобом від 29.04.2018. В обґрунтування доводів посилається на те, що для кваліфікації дій за ст. 483 МК України не має значення мотив і мета їх вчинення, а також чи настали від цього шкідливі наслідки. Просить постанову скасувати, винести нову, якою ОСОБА_1 визнати винним за ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу та конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду : представника Закарпатської митниці ДФС України Селеша О.Я., який підтримав доводи апеляційної скарги; особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кустрьо М. М., які судове рішення вважають законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 483 МК України, дане правопорушення характеризується діями, що спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, одержаних незаконним шляхом, або таких що містять неправдиві відомості.
За змістом вказаної норми права, особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів ……
Отже, винність є обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення, яка виражає внутрішній психологічний зміст психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.
У цій ознаці закріплений найважливіший конституційний принцип принцип суб`єктивного ставлення до вчиненого, тобто відповідальність тільки при наявності вини, закріплений у ст. 62 Конституції України.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків, а вчиненим із необережності коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Судове рішення суду будь-якої інстанції повинно відповідати вимогам, встановленим законодавством: правосудність (тобто законність і обґрунтованість) судового рішення, його повнота, зрозумілість, справедливість, безумовність та безальтернативність.
Судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України ). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально - як дотримання вимог закону, а в ширшому значенні - у світлі верховенства права.
Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил апеляційний суд приходить до висновку про те, що суддею місцевого суду були дотримані вимоги вказаних вище норм матеріального та процесуального права як при розгляді справи про порушення митних правил, так і при постановленні судового рішення.
Так, з матеріалів справи про порушення митних правил убачається, що як підставу для переміщення автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номерний знак Республіки ОСОБА_2 НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , через митний кордон України гр. ОСОБА_1 надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 та доручення від 29.04.2018, засвідчене литовським нотаріусом Liudmila Mackeviciene.
Під час розгляду справи суд першої інстанції дав вірну оцінку зібраним у справі доказам, зокрема, протоколу про порушення митних правил, дорученні на право користування транспортним засобом від 29.04.2019 та іншим матеріалам справи. При цьому, суд першої інстанції дав належну правову оцінку фактичним обставинам справи, дослідив наявність вини в діях ОСОБА_3 , як обов`язкової ознаки адміністративного правопорушення, належним чином вмотивувавши висновок про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом, ОСОБА_1 та його представник адвокат Кустрьо М. М. пояснили, що при оформленні доручення ОСОБА_1 присутнім не був, а про те, що таке може бути підробленим не підозрював.
Надані пояснення підтверджуються зазначеними вище матеріалами справи.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що з метою офіційного підтвердження достовірності наданої ОСОБА_1 довіреності, за ініціативою Закарпатської митниці ДФС України до ОСОБА_4 був направлений запит від 04.06.2018 (а. с. 5).
З копії отриманої від Liudmila Mackeviciene відповіді вбачається, що 19.04.2018 нею не складався документ за реєстраційним номером № 09-22/357 (а. с. 6-7).
При оцінці вказаного документу, апеляційний суд враховує те, що матеріали справи про порушення митних правил містять лише копію відповіді нотаріуса, а переклад здійснено інспектором Ганчаровою А. І.. При цьому, на вказаній копії перекладу відповіді не міститься даних про попередження перекладача про кримінальну відповідальність за завідомо неправильний переклад. Разом із тим, матеріали справи не містять оригіналу вказаної відповіді, на якому мають бути невід`ємні атрибути документу підпис, відбиток печатки тощо. У зв`язку із цим, указана відповідь не може бути визнана допустимим доказом та взята до уваги при прийнятті судового рішення, вирішені питання щодо винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил.
При оцінці доводів апеляційної скарги та зібраних у справі доказів, апеляційний суд приходить до висновку про те, що митний орган прийшов до переконання про підробку довіреності нотаріуса виключно на підставі зазначеної вище відповіді, яка апеляційним судом, з урахуванням наведеного вище, визнається як недопустимий доказ.
Інших достовірних доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 , у справі не має.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доказів, які підтверджують, що громадянин ОСОБА_1 , усвідомлював свої дії як протиправні, передбачав або повинен був, і міг передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення транспортного засобу через митний кордон України або можливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення, у справі не встановлено. У матеріалах справи відсутні й докази, які б указували на те, що ОСОБА_1 передбачав можливості настання шкідливих наслідків, повинен був чи міг їх передбачити.
Аналізуючи суб`єктивну сторону діяння ОСОБА_1 апеляційний суд також приходить до висновку, що останній не міг передбачити те, що надана на його ім`я довіреність може бути підробленою.
Матеріалами справи не встановлено, що ОСОБА_1 брав участь в оформленні довіреності, а лише надав таку, під час переміщення транспортного засобу, через митний кордон, тобто вчинив всі необхідні дії для додержання митних правил при переміщенні транспортного засобу через митний кордон України, подавши митному органу, передбачений законом та іншими нормативно-правовими актами пакет документів.
Надані пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Кустрьо М. М., достовірними доказами не спростовані, і матеріали справи не містять відомостей, які б давали підстави для сумнівів у достовірності цих доводів, у тому числі, представник митного органу не спростував твердження ОСОБА_1 про те, що останньому не було відомо про підробленість доручення на право керування транспортним засобом, не посилався на наявність інших, окрім наявних у справі, доказів у спростування цих тверджень, не заявляв клопотань про приєднання або витребування доказів, якими б були спростовані вказані вище твердження ОСОБА_1 , а тому, вказані пояснення приймаються до уваги при постановленні судового рішення.
При цьому, апеляційний суд враховує і надану стороною захисту в суді першої інстанції копію доручення № 1807 від 18.07.2018 від імені ЗАО «NILTERA IR KO» Михаи Чиобану на зазначений вище транспортний засіб на ім`я ОСОБА_1 ..
Доводи апеляційної скарги про те, що фактичні обставини справи та наявні в матеріалах справи докази свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення, а саме, переміщення через митний кордон України транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номерний знак Республіки ОСОБА_2 НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2007 року випуску, об`єм двигуна 2148 см. куб., із приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення транспортного засобу, підроблених документів, а саме доручення на право користування транспортним засобом від 29.04.2018, а також про те, що для кваліфікації дій за ст. 483 МК України не має значення мотив і мета їх вчинення, а також чи настали від цього шкідливі наслідки, - апеляційний суд з урахуванням вищенаведеного відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та не спростовують висновку суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення.
При розгляді справи та прийнятті судового рішення, апеляційний суд, врахувавши положення Конституції України, КУпАП та МК України, у тому числі те, що тягар доведеності обґрунтованості висновків, викладених у протоколі про порушення митних правил, покладається на митні органи, посадові особи яких проводили перевірку та склали протокол, а також принципи диспозитивності та змагальності, не перешкоджав учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.
Крім того, при прийнятті рішення, апеляційний суд враховує і те, що представником митного органом не заявлялось і клопотань про повернення справи для проведення додаткової перевірки.
При дачі пояснень представник митного органу підтвердив, що в документах не містяться відомості, як б підтверджували, що громадянин ОСОБА_1 , усвідомлював свої дії як протиправні, передбачав або повинен був, і міг передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення транспортного засобу через митний кордон України або можливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення.
Наведене в сукупності свідчить про те, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального і процесуального права, необхідні для гарантування справедливого результату судочинства та справедливого процесу його здійснення, що забезпечує такий результат, а також належним чином вмотивував своє рішення, навівши у судовому рішенні мотиви, чому суд застосував встановлений ним правовий наслідок, дотримавшись вимог про те, що кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі Проніна проти України від 18 липня 2006 року). При цьому, суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення обґрунтовано прийшов до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у порушенні митних правил, прийнявши законне та обґрунтоване судове рішення, викладені в якому висновки відповідають фактичним обставинам справи.
За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав в. о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Кухар А., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 квітня 2019 року, якою провадження у справі про порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан