1Справа № 335/1194/19 3-в/335/9/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Крамаренко І.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

27.03.2019 постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, ОСОБА_1 було визнано виним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 382 грн. 40 коп.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 19.04.2019 постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя залишено без змін.

08.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із заявою про відстрочку виконання постанови від 27.03.2019 в частині накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. строком понад 1 місяць.

В обґрунтування заяви зазначив, що наявність посвідчення водія було основним джерелом його доходу, так як працював водієм, на теперішній час він не має змоги оплатити призначений судом штраф.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши заяву про відстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи встановлено, що 27.03.2019 постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, ОСОБА_1 було визнано виним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 382 грн. 40 коп. Постановою Запорізького апеляційного суду від 19.04.2019 постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя залишено без змін.

Порядок провадження по виконанню постанови про накладення штрафу визначено главою 27 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ст. 307 КпАП України штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Доказом виконання постанови, а саме: сплати штрафу, являється квитанція банківської установи, оригінал якої необхідно надати до секретаріату суду, у разі добровільної сплати штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 308 КпАП України у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КпАП України, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна.

Згідно ч. 2 ст. 308 КпАП України у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КпАП України та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, після закінчення строку для добровільної сплати штрафу, суд, яким винесено постанову, звертається до виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, шляхом надсилання для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, а відділ державної виконавчої служби уповноважений приступити до примусового стягнення подвійного розміру накладеного штрафу.

Згідно ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відстрочення виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення є винятком із загального правила.

Воно можливе, наприклад, у зв`язку з тяжкою хворобою особи, яку притягнуто до відповідальності, якщо цей факт підтверджено документом лікувальної установи; у зв`язку зі складними сімейними обставинами або іншими серйозними причинами, що об`єктивно перешкоджають невідкладній реалізації постанови.

Крім того, штраф як вид адміністративного стягнення полягає в грошовому стягненні й накладається судом у випадках і розмірі, установлених законом, з урахуванням законодавчо визначених його розмірів.

По суті штраф є заходом примусу, що застосовують від імені держави за постановою суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні її права власності на певну суму грошових коштів, цей вид стягнення спричиняє істотні матеріальні наслідки, невигідні для винуватої особи.

Відтак, призначене стягнення у виді штрафу спрямовано саме на створення істотних матеріальних наслідків для винуватої особи, який за змістом клопотання хоче їх уникнути шляхом сплати у вигідний для нього спосіб, що зводить нанівець саму суть такого стягнення, запропонований засудженим механізм розстрочки штрафу взагалі протирічить приписам КУпАП щодо строків його сплати.

Згідно ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове, судове рішення залишалося невиконаним.

В матеріалах справи відсутні докази тих обставин, на які ОСОБА_1 в заяві посилається в її обгрунтування, оскільки останній не з`явився в судове засідання та не надав належні докази його неспроможності сплати штраф та не довів інших виключних обставин, що давали б підстави для висновку про скрутне матеріальне становище та фінансову неспроможність сплатити штраф у передбачений законом строк.

За таких обставин, задоволення заяви ОСОБА_1 про безпідставне відстрочення сплати штрафу допускає можливість невиконання судового рішення, що протирічить приписам ст. 23 КпАП України про те, що адміністративне стягнення застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, запобігання вчиненню нових правопорушень.

На підставі вищевикладеного, суд вважає у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу слід відмовити

Керуючись ст.ст. 33-35, 301-304 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: І.А.Крамаренко