ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/9261/19

Пров. №3/766/3708/19

14 червня 2019 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді: Корольчук Н.В.

за участю:

секретаря: Чорної А.С.

особи, яка

притягається до відповідальності: ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП щодо:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

В протоколі №0006398 від 03.05.2019 року, складеному стосовно ОСОБА_1 , зазначено, що 03.05.2019 року о 20-40 год. в м. Херсоні, по вул. Кедровського, ОСОБА_1 на автомобілі Mercedes Benz д.н. НОМЕР_1 провадив господарську діяльність з перевезень пасажирів автобусами без одержання державної реєстрації як суб`єкт господарювання та без ліцензії на провадження цього виду діяльності, чим порушив ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав. Не заперечив проти того, що 03.05.2019 року о 20-40 год. перевозив пасажирів на автомобілі Mercedes Benz, проте зауважив, що даний транспортний засіб він позичив у свого знайомого для перевезення своїх друзів з відпочинку додому, додавши, що господарською діяльністю він не займається.

Інших документів, крім протоколу №0006398 від 03.05.2019 року, на підтвердження вини ОСОБА_1 до суду не надійшло.

Оцінюючи зазначений протокол №0006398 від 03.05.2019 року, суд вважає, що посадовою особою, яка його склала, був зроблений передчасний висновок про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, з огляду на наступне.

Так, частиною 1 ст. 164 КУпАП встановлена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як субєкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Статтею 42 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже, однією з обовязкових ознак підприємницької діяльності є систематичність її здійснення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Господарського кодексу України субєкти господарювання підлягають державній реєстрації відповідно до цього Кодексу та закону.

Частиною 2 ст. 55 Господарського кодексу України визначено, що субєктами господарювання є, серед іншого, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 р. згідно ст. 3 поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

З роз`яснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 25.04.20003 р. «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» вбачається, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як субєкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, повязану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо, самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Отже, аналіз викладеного дає підстави дійти висновку, що систематичною вважається діяльність у разі, коли подібні дії, а саме: продаж квітів здійснюються протягом календарного року більше трьох разів. У такому випадку громадяни зобовязані зареєструватися як субєкти підприємництва та отримати відповідну ліцензію на здійснення такого виду господарської діяльності. В протилежному випадку настає відповідальність за ч. 1 ст.164 КУпАП.

Досліджений судом протокол №0006398 від 03.05.2019 року не дає можливості дійти беззаперечного висновку про те, що ОСОБА_1 здійснювалась господарська діяльність, оскільки кількість фактів перевезення ним пасажирів протягом календарного року встановлена не була. Жоден пасажир, яким нібито було отримано від ОСОБА_1 послуги з перевезення, встановлений і допитаний не був. Відомостей про відсутність у ОСОБА_1 реєстрації як фізичної особи підприємця, в ході оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення від відповідних органів, у розпорядженні яких відповідно до положень законодавства наявні такі відомості, не отримано.

Отже, можна зробити висновок про те, що відсутні обєктивні дані, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність в розумінні ст. 42 Господарського кодексу України.

Одного факту перевезення пасажирів в автомобілі недостатньо для того, щоб дійти висновку про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснював самостійну, ініціативну, систематичну діяльність з надання послуг по перевезенню пасажирів, а з одного лише протоколу такий висновок зробити неможливо. а тому не знайшов свого підтвердження той факт, ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За обставин викладених вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості про здійснення ним господарської діяльність з перевезень пасажирів автобусами не підтверджуються доказами у справі та не можна вважати доведеними, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст.ст. 251-252, 280, 284 КУпАП, -

-

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 164 КУпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: Корольчук Н.В.