Справа № 466/2890/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«18» червня 2019 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Глинська Д.Б. з участю адвоката Литовченко Л.Л., розглянувши матеріали, які надійшли з Державної екологічної інспекції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, працюючу директором дочірнього підприємства «Соренсен і Хаар» датської компанії «Консепт партнерс», одружену, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

згідно з протоколу про адміністративне правопорушення №012855 від 27 березня 2019 року гр. ОСОБА_1 , працюючи директором дочірнього підприємства «Соренсен і Хаар» датської компанії «Консепт партнерс» допустила порушення порядку провадження господарської діяльності без одержання дозволу та іншого документа дозвільного характеру, а саме підприємством здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з джерел викиду, які не включені в наявному на підприємстві дозволі №-31а про внесення змін до дозволу №-31 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, чим порушила вимоги ст.ст. 10, 11,33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» та ч.1 ст. 164 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

В судовому засіданні гр. ОСОБА_1 вину у вчиненому заперечила та пояснила, що вона є директором дочірнього підприємства «Соренсен і Хаар» датської компанії «Консепт партнерс». Дане підприємство здійснює діяльність у сфері лісопильного та стругального виробництва. Даний вид діяльності не підлягає ліцензуванню, не потребує отримання дозволу чи іншого документа дозвільного характеру. Вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які підтверджують факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 164 КУпАП. З урахуванням наведеного, просила закрити провадження у справі за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи, вважаю, що в діях гр. ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч.1 ст. 164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до вимог, передбачених ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в діях особи юридичного складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, полягає у здійсненні діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону. Порядок Державної реєстрації та перереєстрації суб`єктів підприємницької діяльності незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, за винятком окремих видів суб`єктів підприємницької діяльності, для яких законами України встановлено спеціальні правила державної реєстрації, а також порядок скасування державної реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності, регулюється Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Відповідно до положень Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензія - запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб`єкта господарювання права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню. Ліцензіат - суб`єкт господарювання, який має ліцензію на провадження встановленого законом виду господарської діяльності.

З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що дочірнє підприємство «Соренсен і Хаар» датської компанії «Консепт партнерс» здійснює діяльність у сфері лісопильного та стругального виробництва.

Стаття 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» містить вичерпний перелік видів господарської діяльності, які підлягають ліцензуванню. Однак, в даній статті не зазначено діяльність у сфері лісопильного та стругального виробництва.

Суд вважає, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 її дії помилково були кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КУпАП, якою передбачена відповідальність за порушення порядку провадження господарської діяльності, зокрема, без одержання дозволу та іншого документа дозвільного характеру.

У протоколі про адміністративне правопорушення №012855 від 27 березня 2019 року зазначено, що гр. ОСОБА_1 , працюючи директором дочірнього підприємства «Соренсен і Хаар» датської компанії «Консепт партнерс» допустила порушення порядку провадження господарської діяльності без одержання дозволу та іншого документа дозвільного характеру, а саме, що підприємством здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

У свою чергу, здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади, утворює окремий склад адміністративного правопорушення, передбачений спеціальною нормою, а саме частиною 1 статті 78 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає, що за змістом вищевказаного протоколу ОСОБА_1 фактично поставлено у вину адміністративне правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 78 КУпАП, що виключає наявність у її діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КУпАП.

Описані в протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 фактично підпадають під ознаки складу адміністративного правопорушення, викладеного в диспозиції частини 1 статті 78 КУпАП.

Статтею 221 КУпАП передбачено виключний перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів. Проте, справа про адміністративне правопорушення, передбачена ст. 78 КУпАП до цього переліку не належить.

Відповідно до вимог статті 284 КУпАПпо справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Таким чином, зазначена норма закону не передбачає можливості перекваліфікації судом діяння особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють,що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні достатні докази доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а її вина не може ґрунтуватись на припущеннях, у зв`язку з чим дана справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП,за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст.62 Конституції України, та керуючись ст.ст.7, 245, 247, 251, 252, 255, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя Д. Б. Глинська