КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №33/824/1172/2019 Суддя 1 інстанції - Вознюк С.М.
Категорія: ст. 483 МК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., за участю ОСОБА_1 , його захисників - адвокатів Мохонька К.М., Павловського Б.М., представника Київської митниці ДФС Захарова А.О. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Київської митниці ДФС Захарова А.О. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2019 року щодо -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого директором ПП «Завод «Імпекс сплав», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ст. 473 Митного кодексу України,

В С Т А Н О В И Л А:

17 серпня 2018 року головним державним інспектором другого відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Київської митниці ДФС Хомовим С.М. складено протокол №0650/12500/18 про порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

Згідно вказаного протоколу, 06.04.2018 до відділу митного оформлення № 3 митного поста «Південний термінал» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, шосе Сквирське, 227 Т) Київської митниці ДФС, з метою оформлення у митному режимі «Експорт» товарів «Відходи, що містять переважно цинк, гартцинк в пачках, до складу якого входить: Zn -97,36%; 96,4%. Pb -0,0061%; 0,93%. Fe-2,63%; 2,1%. Al-0,00055%; 0,23%.» директором ПП «Завод «Імпекс Сплав», було подано в електронному вигляді митну декларацію типу ЕК 10 АА (далі ЕМД), якій було присвоєно реєстраційний номер UA125270/2018/872249.

Оформлення товаруздійснювалось напідставі:-рахунка-фактуривід 06.04.2018№ 49,-CMRвід 06.04.2018№ 0945558; - контракту від 12.01.2017 року № 1701 укладеного між ПП «Завод «Імпекс Сплав» (09104, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Гайок 4-а, Україна) в особі директора ОСОБА_2 та «MLNT CORP. LTD Reg. nr. 10374000» (5 NEEPSEND TRIANGLE, BURTON ROAD, SHEFFIELD, SOUTH YORKSHIRE, UK. S 3 8 BW) в особі директора ОСОБА_1; - додаткової угоди від 02.02.2017 № 1 до контракту № 1701 от 12.01.2017.

Заявлене місце вивезення товарів з митної території України відділ митного оформлення № 3 митного поста «Ізмаїльський», пункт пропуску «Рені-Джюрджюлешть» Одеської митниці ДФС.

Відправник ПП «Завод «Імпекс Сплав» (09104, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Гайок 4-а, Україна, код ЄДРПОУ ).

Згідно з даними товаросупровідних документів одержувачем товару є HEPSEN KIMYA SAN VE TIC LTD STI (Rihtim cad Derya is Merkezi,№28/56A Blok Kat 3, 81300 Kadikoy-Istanbul-Turkey).

Перевезення товарів здійснювалось вантажним автомобілем з державними реєстраційними номерами НОМЕР_3 / НОМЕР_4 .

Загальна вартість товару становила 20 664,00 USD згідно з курсом НБУ станом на момент подання Київській митниці ДФС ЕМД та товаросупровідних документів вартість зазначеного товару в перерахунку на національну валюту становила 538 638,92 грн.

Згідно контракту від 12.01.2017 року № 1701, додаткової угоди від 02.02.2017 № 1, рахунка-фактури від 19.09.2017 №174, продавцем товару є ПП «Завод «Імпекс Сплав» (09104, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Гайок 4-а, Україна), покупцем «MLNT CORP. LTD Reg. nr. 10374000» (5 NEEPSEND TRIANGLE, BURTON ROAD, SHEFFIELD, SOUTH YORKSHIRE, UK. S 3 8 BW), а фактичним одержувачем товару HEPSEN KIMYA SAN VE TIC LTD STI (Rihtim cad Derya is Merkezi, №28/56A Blok Kat 3, 81300 Kadikoy- Istanbul - Turkey ).

05.07.2018 до Київської митниці ДФС надійшов лист Головного управління ДФС у Київській області від 05.07.2018 року № 5619/7/10-36-21-07.

Відповідно до інформації, наданої вказаним листом, Оперативним управлінням ДФС під час виконання доручення слідчого про проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0002030 від 23.06.2017 встановлено директора компанії MLNT CORP. LTD Reg. nr. 10374000» (5 NEEPSEND TRIANGLE, BURTON ROAD, SHEFFIELD, SOUTH YORKSHIRE, UK. S 3 8 BW) ОСОБА_3 , який повідомив про непричетність до діяльності компанії MLNT CORP. LTD.

17.07.2018 в доповнення до листа від 05.07.2018 року №5619/7/10-36-21-07 до Київської митниці ДФС надійшов лист Головного управління ДФС у Київській області від 17.07.2018 року № 5905/7/10-36-21-07, яким надано копію протокол допиту громадянина ОСОБА_4 .

Під час допиту громадянин ОСОБА_4 повідомив, що компанію MLNT CORP. LTD Reg. nr. 10374000» він зареєстрував через мережу Інтернет з метою ведення фінансово-господарської діяльності, але з моменту реєстрації по теперішній час не вів діяльності, рахунки в банківських установах не відкривав, жодних документів щодо ведення фінансово-господарської діяльності не підписував, з керівником ПП «Завод «Імпекс Сплав» ОСОБА_3 не знайомий. При ознайомлені з документами, а саме з контрактом від 12.01.2017 року № 1701, згідно з реквізитами укладеним між ПП «Завод «Імпекс Сплав» (09104, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Гайок 4-а, Україна) в особі директора ОСОБА_1 та «MLNT CORP. LTD Reg. nr. 10374000» (5 NEEPSEND TRIANGLE, BURTON ROAD, SHEFFIELD, SOUTH YORKSHIRE, UK. S 3 8 BW) в особі директора ОСОБА_1, повідомив, що даний документ бачить вперше, а підпис, проставлений напроти його прізвища, йому не належить.

Враховуючи інформацію, отриману від Головного управління ДФС у Київській області, встановлені обставини свідчать про те, що переміщення товару через митний кордон України здійснено на підставі фіктивного зовнішньоекономічного контракту.

Викладене вище свідчить про те, що переміщення товару «Відходи, що містять переважно цинк, гартцинк в пачках,до складу якого входить: Zn -97,36%;96,4%. Pb -0,0061%; 0,93%. Fe-2,63%; 2,1%. Al-0,00055%;0,23%.» через митний кордон України здійснено з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів.

Відповідно до інформації, наявної в податкових базах даних та обліковій картці особи, яка здійснює операції з товарами - ПП «Завод «Імпекс Сплав» (код ЄДРПОУ ), на дату переміщення вищезазначених товарів через митний кордон України, на посаді керівника підприємства ПП «Завод «Імпекс Сплав» (код ЄДРПОУ ) перебував громадянин України ОСОБА_1 .

Перебуваючи на посаді керівника підприємства, гр. ОСОБА_1 відповідає за фінансово-господарську діяльність підприємства і зобовязаний надавати до митного контролю і оформлення документи з достовірною та правдивою інформацією.

Таким чином, керівником ПП «Завод «Імпекс Сплав» ОСОБА_1 , вчинено дії, спрямовані на переміщення товарів «Відходи, що містять перважно цинк, гартцинк в пачках,до складу якого входить: Zn -97,36%; 96,4%. Pb-0,0061%; 0,93%. Fe-2,63%; 2,1%. Al-0,00055%; 0,23%.», задекларованих у митній декларації від 30.10.2017 № UA125270/2017/876633, загальною вартістю 538 638,92 грн., через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товарів підроблених документів, а саме контракту від 12.01.2017 року № 1701 укладеного між ПП «Завод «Імпекс Сплав» (09104, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Гайок 4-а, Україна) в особі директора ОСОБА_1 та «MLNT CORP. LTD Reg. nr. 10374000» (5 NEEPSEND TRIANGLE, BURTON ROAD, SHEFFIELD, SOUTH YORKSHIRE, UK. S 3 8 BW) в особі директора ОСОБА_1.

Отже, в діях громадянина України ОСОБА_1 наявні ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2019 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таке рішення суддя мотивував тим, що відповідно до протоколу про порушення митних правил громадянину України ОСОБА_1 , поставлено у вину вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України шляхом надання до органів доходів і зборів, як підстави для переміщення товарів документів, що містили неправдиві відомості, однак не зазначено щодо чого саме: найменування, ваги, кількості, країни походження, відправника, одержувача, маркування, вартості. Між тим, матеріали справи не містять даних про те, які б вказували на наявність у діях директора ПП «Завод «Імпекс Сплав» ОСОБА_1 умислу на переміщення вказаних у протоколі про порушення митних правил товарів через митний кордон з приховуванням від митного контролю, а сам факт перебування ОСОБА_1 на посаді директора не може вказувати про наявність умислу на порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

Крім цього суд першої інстанції зазначає, що декларування товарів і транспортних засобів, власником яких є підприємство, можливе працівником даного підприємства, який має відповідні повноваження. Таким працівником може бути особа, яка, відповідно до установчих документів, є розпорядником фінансових та матеріальних цінностей, або особа, зарахована до штату даного підприємства, якій розпорядником коштів у встановленому законодавством порядку надані повноваження щодо декларування товарів і транспортних засобів, що належать вказаному підприємству (шляхом видання відповідного наказу та видачі доручення), проте, як вбачається з матеріалів справи ПП «Завод «Імпекс Сплав» має на посадах осіб, уповноважених на роботу з митницею, який і виступав декларантом ПП «Завод «Імпекс Сплав», тобто уповноваженою особою по роботі з митницею ПП «Завод «Імпекс Сплав» ОСОБА_5 06.04.2018 року було подано в електронному вигляді митну декларацію типу ЕК 10 АА, якій було присвоєно реєстраційний № UA125270/2018/872249, а відтак, громадянин України ОСОБА_1 не являється декларантом, а тому не може нести відповідальність за дії,які він не вчиняв.

Крім того, суд вказав, що ОСОБА_1 , виконуючи умови зовнішньоекономічного договору від 12.01.2017 року та додаткової угоди від 02.02.2017 р., жодним чином не порушив норми чинного законодавства України, міжнародно - правових норм та принципів ООН, адже з його сторони виконані всі умови договору. При цьому в матеріалах справи не має будь - яких даних про визнання в установленому законом порядку недійсним зовнішньоекономічного договору від 12.01.2017 року та додаткової угоди від 02.02.2017 р., і оскільки всі дії за цим договором зі сторони ОСОБА_1 виконані, то це вказує на відсутність доказів, які б вказували на те, що дії ОСОБА_1 були умисно спрямовані на переміщення товарів, задекларованих у митних деклараціях, через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

І оскільки беззаперечних та достатніх доказів на вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митниці як підстави для переміщення товарів через митний кордон України підроблених документів, митним органом не надано, а інших обставин в протоколі та матеріалах справи не відображено, то відсутні підстави для висновку про наявність в діях громадянина України ОСОБА_1 порушення ч. 1 ст. 483 МК України, про які вказано в протоколі про порушення митних правил, а відтак в діях громадянина України ОСОБА_1 відсутні ознаки та склад порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник Київської митниці ДФС Захаров А.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Бориспільського суду Київської області від 25.01.19 про закриття провадження у справі про порушення митних правил щодо притягнення до адміністративної відповідальності директора ПП "Завод "Імпекс Сплав" громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати в повному обсязі та постановити нову постанову, якою визнати громадянина України ОСОБА_1 , винним у вчиненні порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України та застосувати до нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів правопорушення та конфіскації предметів правопорушення, а в разі неможливості конфіскації предметів правопорушення - стягнення вартості предметів правопорушення на підставі ч. 2 ст. 541 МК України.

За доводами апелянта, постанова суду першої інстанції є незаконною, винесеною з порушенням норм чинного законодавства.

Щодо визначення судом першої інстанції статусу ОСОБА_1 апелянт зазначає, що висновок суду про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності, оскільки не являвся декларантом, та не подавав митну декларацію в електронному вигляді з метою митного оформлення товарів, на думку апелянта, є невірним.

Представник митниці стверджує, що стороною захисту не було надано, а судом не оцінено та не враховано при винесенні оскаржуваної постанови будь яких документів, які вказують на право особи, яка безпосередньо подавала митну декларацію - уповноваженого по роботі з митницею ПП "Завод "Імпекс Сплав", вчиняти щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення юридично значущі дії від свого імені (наприклад - укладати та змінювати умови контракту, тощо). Навпаки, суд прямо зазначив що декларування товарів і транспортних засобів, власником яких є підприємство, має здійснювати особа, яка, відповідно до установчих документів, є розпорядником фінансових та матеріальних цінностей, або особа, зарахована до штату даного підприємства, якій розпорядником коштів у встановленому законодавством порядку надані повноваження щодо декларування товарів і транспортних засобів, що належать вказаному підприємству (шляхом видання відповідного наказу та видачі доручення).

На думку апелянта, суд не розрізняє поняття «декларант» та «особа вповноважена на декларування від імені декларанта», а тому, виходячи з позиції суду можна вважати, що особи, які складали та подавали до митного оформлення митну декларацію відповідно до вищенаведеної норми ч. 1 ст. 265 МК України укладали також і зовнішньоекономічний контракт, але таке уявлення подій буде вірним лише у випадку, коли митну декларацію складав та подавав сам гр. ОСОБА_1

Також, на думку апелянта, суд не усвідомлює, що відповідно до норм Митного кодексу України декларантом є підприємство - ПП «Завод «Імпекс Сплав», яке уклало (на думку суду) та виконує зовнішньоекономічний контракт а особою, вповноваженою на здійснення декларування від імені декларанта - є співробітник підприємства, якій безпосередньо складав та подавав до митного оформлення митну декларацію та дані якого вказані у гр. 54 такої декларації (у тому числі і директор ОСОБА_1 ).

Окрім того, на думку апелянта, суд не звернув уваги, що у фабулі протоколу про порушення митних правил, який наявний у матеріалах справи, міститься посилання на положення ст. 65 Господарського кодексу України, відповідно до якої директор ПП «Завод «Імпекс сплав» ОСОБА_1 зобов`язаний цією нормою кодифікованого закону (у тому числі) вирішувати питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами, не враховує, окрім того, положення ч. 2 ст. 55 ГК України, якими визначено, що суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Таким чином, на думку представника митниці, якщо суд вбачає в діяльності Оксененка ознаки саме фізичної особи у розумінні п. 33, ч. 1, ст. 4 МК України (навіть без витребування та дослідження установчих документів ПП «Завод «Імпекс сплав»), суд в будь якому разі помиляється, не визначивши у постанові на підставі якого нотаріально посвідченого доручення діяла особа, якою безпосередньо подавалась митна декларація та документи для митного оформлення товару, оскільки ч. 6 ст. 265 МКУ точно визначає умови, за яких певна фізична особа може виконувати доручення від іншої фізичної особи на декларування товарів.

Також апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не зазначив, якою законодавчою нормою заборонено використовувати дані та відомості з процесуальних документів, які отримані у іншому провадженні та прямо стосуються обставин та подій, які розглядаються у даному провадженні, а відтак, суд виключив із переліку досліджуваних по справі доказів головний документ, отриманий законним шляхом в ході кримінального провадження та отриманий в свою чергу митницею у офіційний та законний спосіб.

Щодо доказів по справі то представник митниці стверджує, що суд першої інстанції не зазначив, якою законодавчою нормою заборонено використовувати дані та відомості з процесуальних документів, які отримані у іншому провадженні та прямо стосуються обставин та подій, які розглядаються у даному провадженні. Таким чином суд виключив із переліку досліджуваних по справі доказів головний документ, отриманий законним шляхом в ході кримінального провадження та отриманий в свою чергу митницею у офіційний та законний спосіб.

Крім цього представник митниці вказує на те, що при винесенні оскаржуваної постанови суд не врахував положення ст. 491 МК України, якою визначені підстави для порушення справи про порушення митних правил, а саме те, що підставами для порушення справи про порушення митних правил є: безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів , а також органів, що проводять заходи офіційного контролю; офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Тобто, на думку апелянта, інформація та матеріали, отримані від Головного управління ДФС у Київській області відповідно до вищенаведеної норми спеціалізованого кодифікованого закону у галузі митної справи є законною підставою для відкриття справи про порушення митних правил.

Також, на думку апелянта, не вірно сприйняв суд положення ст. 495 МК України стосовно доказів у справі про порушення митних правил, оскільки, законодавець не робить виключення з переліку доказів у справах про порушення митних правил стосовно даних та відомостей з процесуальних документів, які отримані у іншому провадженні та прямо стосуються обставин та подій, які розглядаються у даному провадженні. Навпаки законодавець розширює конкретизований перелік доказів пунктом 5 частини 1 статті 495 МК України «іншими документами», які мають відношення до справи, а відтак, висновок суду щодо неможливості використати протокол допиту ОСОБА_4 як доказ у справі про порушення митних правил є незаконним.

Крім цього представник митниці звертає увагу суду на лист ГУ ДФС України у Київській області від 28.12.2018 року № 10836/7/10-36-21-04 та додаток до цього листа - лист ГУ ДФС України уДніпропетровській області від 20.12.2018 року № 15371/7/04-36-23-02-11 у якому прямо зазначено, що на момент оформлення листа (на 20.12.2018 року) у кримінальному провадженні № 0002030 від 23.06.2017 року процесуальні рішення відносно директора ПП «Завод Імпекс Сплав» (оголошення про підозру, закриття провадження) не приймались. Зазначене прямо вказує на те, що предметом розслідування у кримінальному провадженні № 0002030 від 23.06.2017 року є діяльність ПП «Завод Імпекс Сплав», його співробітників та керівництва.

Щодо свідків апелянт стверджує, що суд не вжив заходів щодо з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. оскільки якщо захист вважав, що орган ДФС перебирає на себе повноваження суду, суд першої інстанції, погоджуючись із доводами захисту мав би усунути таке порушення з боку ДФС, викликати у судове засідання громадянина ОСОБА_4 та допитати останнього в якості свідка, тим самим з`ясувати головну сумнівну та спірну обставину - щодо наданих ОСОБА_1 пояснень в рамках кримінального провадження. Але суд цього не зробив, відмовив митниці у задоволенні клопотання щодо виклику ОСОБА_6 у судове засідання, тим самим порушивши положення ст. 280 КУпАП.

Також представник митниці вказує на те, що одночасно суд першої інстанції аналізує норми законодавства стосовно належних та допустимих доказів, проте не посилається у постанові на відносні та допустимі докази, які спростовують вказані у протоколі про порушення митних правил відомості про те, що допитаний в рамках кримінального провадження ОСОБА_4 дійсно є засновником та керівником компанії «MLNT CORP. LTD Reg. nr. 10374000», а також спростовують відомості про те, що покази останнього є правдивими, наданими без примусу та із дотриманням прав особи на свободу від самовикриття.

Апелянт стверджує, що відповідно до принципу змагальності сторін та рівності учасників процесу перед судом суд першої інстанції мав би поставити питання щодо надання свідчень або відомостей про фіктивність показів громадянина ОСОБА_4 у кримінальному провадженні. Такими відомостями могли б бути наприклад пояснення іншої особи на ім`я ОСОБА_4 про те, що дійсно саме така особа укладала зовнішньоекономічний контракт від імені юридичної особи «MLNT CORP. LTD Reg. nr. 10374000» із підприємством ПП «Завод «Імпекс Сплав», а не та, яка давала свідчення та письмові пояснення у ході кримінального провадження. Разом із тим будь які документи, свідчення, прояснення, тощо, які прямо підтверджують зазначені висновки суду у матеріалах справи відсутні, у оскаржуваній постанові не вказані.

Крім цього представник митниці зазначає, що співробітники Генеральної прокуратури України, які проводили допит ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження, прямо ставили питання про факт реєстрації допитаним ОСОБА_4 юридичної особи «MLNT CORP. LTD Reg. nr. 10374000», про укладання останнім контракту від 12.01.2017 року №1701 між ПП «Завод «Імпекс Сплав» та «MLNTCORP. LTD Reg. nr. 10374000», про факт знайомства ОСОБА_4 із директором ПП «Завод «Імпекс Сплав» ОСОБА_1 , тощо, на що тримали чіткі та конкретні відповіді від ОСОБА_4 , проте, неврахування судом вищенаведеного, на думку апелянта, знову ж таки вказує на незаконність оскаржуваної постанови.

Також апелянт вказує на те, що суд першої інстанції погодився із тим, що директором ОСОБА_1 було вчинено дії щодо укладення зовнішньоекономічного контракту. Таким чином, висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення у зв`язку з тим, що останній особисто не здійснював декларування товару, не подавав документів для переміщення через митний кордон України та митного оформлення, а також не є особою, уповноваженою на декларування, є безпідставним, крім того судом не враховано положення законодавства України у сфері зовнішньоекономічної діяльності, оскільки відповідно до ст. 6 закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 року № 959-ХІІ, директор ПП «Завод «Імпекс Сплав» ОСОБА_1 при укладанні зовнішньоекономічного договору був зобов`язаний встановити дієздатність до укладання договору сторін даного договору а також встановити повноваження представника іноземного контрагента на укладання договору. Відомостей про вчинення ОСОБА_1 зазначених дій у матеріалах справи немає.

Апелянт стверджує, що з тексту оскаржуваної постанови зрозуміло, що судом взагалі не враховується визначення поняття порушення митних правил, наданого ч. 1 ст. 458 МК України, а відтак, на думку апелянта, суд помиляється не тільки щодо відсутності активних дій з боку ОСОБА_1 , спрямованих на переміщення через митний кордон України із приховуванням від митного контролю певних товарів, а і щодо наявності протиправної бездіяльності, яка була виражена у невиконанні вищенаведених норм законодавства в галузі зовнішньоекономічної діяльності.

Також, на думку апелянта, незрозумілим є те, як суд першої інстанції оцінював факти особистого декларування вантажів громадянином ОСОБА_1 , з точки зору відсутності у діях Оксененка активних дій та умислу на вчинення порушення митних правил, а відтак висновок суду щодо відсутності складу адміністративного правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 483 МК України є необ`єктивним та однобічним, побудованим на неповноцінному аналізі норм законодавства та пов`язаний із невірною оцінкою судом суб`єктивної сторони вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Крім цього представник митниці звертає увагу суду на протилежну полярність правової позиції Бориспільського міськрайонного суду у розгляді правопорушення, вчиненого громадянином ОСОБА_1 , оскільки 02.11.2018 року Бориспільським міськрайонним судом було винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0661/12500/18 (судовий № 359/8816/18), якою суд визнав винним громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та наклав на нього відповідне адміністративне стягнення.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника митниці, який підтримав наявну апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, думки ОСОБА_1 та його захисників, які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно положень ч. 5 ст. 529 МК України, порядок оскарження постанови суду (судді) у справах про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення. Зокрема цей порядок визначений ст. 294 КУпАП.

Відповідно до ст. 486 МК України та ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 489 МК України та ст. 280 КУпАП, при розгляді справи підлягають з`ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують її відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі, що підтверджується слідуючим.

За змістом ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Так, згідно матеріалів справи, 17.08.2018 року митним органом складено протокол про порушення митних правил №0650/12500/18 відносно ОСОБА_1 керівника ПП «Завод «Імпекс Сплав», за порушення ним правил ч.1 ст.483 МК України. Зокрема, як слідує з вищезазначеного протоколу, дії ОСОБА_7 призвели до переміщення товарів «Відходи, що містять переважно цинк, гартцинк в чушках, до складу якого входить: Zn -97,36%; 96,4%. Pb -0,0061%; 0,93%. Fe-2,63%; 2,1%. Al-0,00055%; 0,23%.», задекларованих у митній декларації від 06.04.2018 №UA125270/2018/872249, загальною вартістю 538 638,92 грн. через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів, а саме контракту №1701 від 12.01.2017 укладеного між ПП «Завод «Імпекс Сплав» в особі директора ОСОБА_1 та «MLNT CORP. LTD Reg. nr. 10374000» в особі директора ОСОБА_1.

Суд першої інстанції, надавши існуючим по справі доказам правову оцінку встановив, що матеріали справи не містять даних, які б вказували на недійсність зовнішньоекономічного контракту, укладеного між ПП «Завод «Імпекс Сплав» в особі директора ОСОБА_1 та «MLNT CORP. LTD Reg. nr. 10374000», як і не має даних щодо ознак фіктивності зазначеної компанії, при тому, що ПП «Завод «Імпекс Сплав» виконало свої зобов`язання згідно контракту, що виключає існування умислу в діях ОСОБА_1

З таким висновком погоджується і апеляційний суд, при цьому звертаючи увагу на наступному.

Відповідно до диспозиції ст. 483 МК України, відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товарів, підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару, згідно з УКТ ЗЕД, та його митної вартості.

За змістом вказаної норми переміщення предметів із приховуванням від митного контролю може здійснюватися, в тому числі, шляхом подання до митного органу України, як підстави для їх переміщення, документів, що містять неправдиві дані.

Так, підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, товарно-супровідні документи, інвойс, дозвіл відповідних державних органів тощо.

Документами, що містять неправдиві дані, є такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості предметів, щодо їх відправника чи одержувача, щодо держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо, не відповідають дійсності.

Згідно з протоколом про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 , наявність в його діях ознак порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, митними органами пов`язується з листом Головного управління ДФС у Київській області від 05 липня 2018 року № 5619/7/10-36-21-07 про те, що оперативним управлінням ДФС під час виконання доручення слідчого про проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0002030 від 23 червня 2017 року встановлено директора компанії «MLNT CORP. LTD Reg. nr. 10374000» Юрченка Олексія, який повідомив про непричетність до діяльності компанії «MLNT CORP. LTD», та з доповненням до вище вказаного листа - з листом Головного управління ДФС у Київській області від 17 липня 2018 року № 5905/7/10-36-21-07, яким надано копію протоколу допиту ОСОБА_8 , на підставі яких орган доходів і зборів дійшов висновку, що товар - «відходи матеріалів цинку (переважна кількість) та свинцю в біг-бегах» директором ПП «Завод «Імпекс Сплав» був переміщений через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання, як підстави для переміщення товарів, документів, що містять неправдиві відомості, а саме - контракту від 12 січня 2017 року № 1702, укладеного між ПП «Завод «Імпекс Сплав» та «MLNT CORP. LTD Reg. nr. 10374000».

Відповідно до інформації, зазначеної у цих листах, оперативним управлінням ДФС під час виконання доручення слідчого про проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0002030 від 23 червня 2017 року встановлено директора компанії MLNT CORP. LTD Reg. nr. 10374000» (5 NEEPSEND TRIANGLE, BURTON ROAD, SHEFFIELD, SOUTH YORKSHIRE, UK. S 3 8 BW) ОСОБА_8 , який повідомив про непричетність до діяльності компанії MLNT CORP. LTD, а також про те, що компанію MLNT CORP. LTD Reg. nr. 10374000» він зареєстрував через мережу Інтернет з метою ведення фінансово-господарської діяльності, але з моменту реєстрації по теперішній час ніякої діяльності не вів, рахунки в банківських установах не відкривав, жодних документів щодо ведення фінансово-господарської діяльності не підписував, з керівником ПП «Завод «Імпекс Сплав» ОСОБА_1 не знайомий.

Однак, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що протокол допиту ОСОБА_8 не може бути використаний як доказ у справі про порушення митних правил у розумінні ст.495 МК України, оскільки пояснення ОСОБА_8 отримані внаслідок проведення слідчої дії в межах кримінального провадження №0002030 від 23.06.2017 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.5 ст.191 КК України, досудове розслідування у якому здійснюється Генеральною прокуратурою України, а не в межах справи про порушення митних правил. Більш того, в матеріалах справи відсутні будь - які відомості того, що допитаний ОСОБА_9 дійсно є засновником та керівником компанії MLNT CORP. LTD Reg. nr. 10374000, відсутні відомості про те, що показання останнього є правдивими, наданими без примусу та з дотриманням прав особи на свободу на самовикриття та відсутній судовий вирок у такому кримінальному провадженні. З цих же підстав не можна взяти до уваги як доказ у справі й протокол допиту ОСОБА_10 працівником митниці, що наданий вже під час апеляційного розгляду.

При цьому, під час апеляційного розгляду представник митного органу вказав про те, що, окрім пояснень свідка ОСОБА_8 , будь-яких інших доказів на підтвердження обставин, зазначених у протоколі про порушення митних правил щодо недійсності зовнішньоекономічного договору, митний орган не має.

В свою чергу, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що у 2017 році електронною поштою було укладено Контракт між ПП «Завод «Імпекс сплав» та MLNT CORP. LTD. Він безпосередньо документами не займався. Цим займався комерційний, юридичний та фінансовий відділи. Він з ОСОБА_11 не спілкувався. Саме електронною поштою були узгоджені всі умови Контракту та підписаний Контракт. Метою укладення Контракту було отримання коштів, і кошти по Контракту надходили. З цього приводу питань не виникало. Всі поставки були виконані. До Контракту були додаткові умови, так як завод працював і з Європою, і з Азією . В даному випадку отримувачем товару було підприємство в Турції. В додатковій угоді зазначено, що MLNT CORP . LTD є посередником, яка шукає покупців для товару заводу. Умови контракту були виконані, гроші отримані.

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року (із змінами) електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтями 11, 12 вказаного Закону передбачений порядок і умови укладання електронного договору, які, відповідно до пояснень ОСОБА_1 , були дотримані, і вказані обставини представником органу доходів і зборів не спростовані.

Зокрема, з матеріалів справи встановлено, що 12 січня 2017 року між «Завод «Імпекс сплав» (Продавець), з одного боку, та MLNT CORP. LTD (Покупець) з іншого боку укладено Контракт № 1702, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець покупає окалину цинку, (код товару , кількість товару - 1000 тонн, валюта контракту - долари, євро. Товар поставляється автомобільним транспортом партіями, об`єм якої орієнтовно складає 21 тонна. Остаточний об`єм кожної партії товару, вартість, валюта платежу, умови поставки, вантажоотримувач товару узгоджується сторонами додатково та фіксується в інвойсі, який є невід`ємною частиною Контракту.

Цим же Контрактом передбачені інші істотні умови поставки та розрахунку за товар, в тому числі країни поставки товару (ас. 22-25).

Додатковою угодою № 2 від 22 березня 2017 року до контракту № 1702 від 12 січня 2017 року передбачені зміни до п. 4.9 Контракту, відповідно до якого оплата за товар може бути проведена як безпосередньо Покупцем з любого банківського рахунку, так і третьою стороною, яка розташована за межами України, та зазначені реквізити трьох фірм, серед яких і HEPSEN KIMYA SAN VE TIC LTD STI, адреса: Rihtim cad Derya is Merkezi. No 28/56 А (Blok Kat 3 81300, Kadikoy-Istanbul-Turkey IS BANK A .S.) (ас. 27-28).

На виконання Контракту та додаткової угоди ПП «Завод «Імпекс сплав» 06 квітня 2018 року відправив HEPSEN KIMYA SAN VE TIC LTD STI 21 тонну окалини цинку в 17 біг-бегах вартістю 20664 доларів США, про що надав відповідно до вимог закону документи до митного органу (ас. 11-30).

Оплата за вказану партію товару була здійснена 10 квітня 2018 року, що підтверджується платіжним дорученням, а також Актом проведеної 15 червня 2018 року ГУ ДФС у Київській області документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Завод «Імпекс Сплав» за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, в тому числі з питань дотримання валютного законодавства, відповідно до якого будь-яких порушень розрахунків при здійсненні операцій за експортними та імпортними контрактами не встановлено, та згідно з Даними про виконання експортних контрактів ПП «Завод «Імпекс сплав» по вказаному Контракту підтверджено здійснення оплати.

Таким чином, сторонами Контракту повністю виконані зобов`язання по вказаному Контракту, що вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги представника митних органів щодо фіктивності Контракту.

До того ж, як вірно зазначив суд першої інстанції, матеріали справи не містять жодних даних про визнання у встановленому законом порядку недійсним зовнішньоекономічного контракту № 1702 від 12 січня 2017 року, укладеного між ПП «Завод «Імпекс Сплав» та «MLNT CORP. LTD Reg. nr. 10374000», як і ознак фіктивності зазначеної компанії, а також будь-яких рішень судів про розірвання чи визнання недійсним контракту № 1702 від 12 січня 2017 року, вироків суду про притягнення посадових осіб компанії «MLNT CORP. LTD Reg. nr. 10374000» до кримінальної відповідальності за фіктивне підприємництво.

За таких обставин, оскільки надані ОСОБА_11 як директором « ІНФОРМАЦІЯ_2 CORP. LTD Reg. Nr. 10374000» органу досудового розслідування показання в кримінальному провадженні №0002030 є недопустимим доказом в даному провадженні, яке здійснюється на підставі протоколу про порушення митних правил, а будь-яких інших доказів, які б підтверджували використання ОСОБА_1 недійсного контракту для №1701 від 12.01.2017 як підстави для переміщення через митний кордон України товару матеріали справи не містять, то апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Стосовно доводів апеляційної скарги представника митниці про безпідставне, як на думку апелянта, невзяття судом до уваги листів Головного управління ДФС у Київській області від 05.07.2018 року № 5619/7/10-36-21-07, від 17.07.2018 року №5905/7/10-36-21-07 та протокол допиту свідка ОСОБА_10 , то апеляційний суд вважає їх необгрунтованими, оскільки, судом першої інстанції надано оцінку зазначеним листам і протоколу допиту свідка та належним чином мотивовано, з яких підстав відкинуто вказані докази, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції. А доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до листа ГУДФС України у Дніпропетровській області від 20 грудня 2018 року за № 15371/04-36-23-02-11, у якому прямо зазначено, що на момент оформлення листа у кримінальному провадженні №0002030 від 23 червня 2017 року процесуальні рішення відносно директора ПП "Завод "Імпекс сплав" (оголошення про підозру, закриття провадження) не приймались, що на думку представника митного органу, прямо вказує на те, що предметом розслідування є діяльність ПП "Завод "Імпекс сплав", його співробітників і керівників, є безпідставними, оскільки з наявної інформації не вбачається, що стосовно ПП "Завод "Імпекс сплав", ОСОБА_1 або співробітників вказаного підприємства взагалі внесені відомості до ЄРДР по обставинах, що є предметом розгляду у справі про порушення митних правил. Більш того, з копії ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 травня 2018 року, що наявна в матеріалах справи, вбачається, що стосовно ПП "Завод "Імпекс сплав" відсутні будь - які відомості у кримінальному провадженні, на яке покликався апелянт, відтак і в цій частині оскаржувана постанова є законною.

Однак висновки, викладені в постанові судді, про те, що оскільки в даній справі ОСОБА_5 подав органу доходів і зборів митну декларацію, а тому ОСОБА_1 не є декларантом, є невірними, про що обґрунтовано йдеться в апеляційній скарзі.

Декларант, відповідно до визначення термінів і понять у ст.4 МК України, - це особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Декларантом у цій справі є ПП "Завод "Імпекс сплав" - резидент, яким укладено зовнішньоекономічний договір, тобто юридична особа, яка утворена та провадить свою діяльність відповідно до законодавства України, з місцезнаходженням на її території, директором якої є ОСОБА_1 , що повністю узгоджується з п. 50 ст. 4, ч. 1 ст. 265 МК Україна.

Між тим, вказана помилка не вплинула на правильність прийнятого суддею рішення, з огляду на відсутність у діях ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони складу порушення митних правил.

Що стосується посилання представника митниці в апеляційній скарзі на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2018 року, то вказана постанова судді, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України в аналогічній справі, свідчить лише про неоднозначність судової практики і не є прецедентом, як на цьому акцентує увагу представник органу доходів і зборів, а тому не може вплинути на рішення в даній справі.

За таких обставин постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2019 року є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги представника Київської митниці ДФС не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2019 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Захарова А.О. - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал