Справа № 209/4075/18
Провадження № 3/209/49/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2019 року суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Байбара Г.А., за участі ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від головного спеціаліста відділу регіонального представництва в східних областях Департаменту регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини, регіонального представника Уповноваженого Верховної ради України з прав людини в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 212-3 КУпАП

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, яка працює директором КЗ «Спеціальний дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) центру розвитку дитини № 32 «Дельфін», мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1, яка працює на посаді директора КЗ «Спеціальний дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) центру розвитку дитини № 32 «Дельфін», 19 жовтня 2018 року неправомірно відмовила у наданні інформації заявнику ОСОБА_2, який 12 жовтня 2018 року звернувся до закладу з інформаційним запитом, в якому просив надати копію правил внутрішнього трудового розпорядку закладу станом на 09 жовтня 2018 року та копію колективного договору на 2018 рік, направивши йому відповідь за № 26 від 19 жовтня 2018 року, із зазначенням того, що всі запитувані документи розміщені на офіційному сайті закладу. При цьому заявнику не було надано (направлено) запитувані документи. Таким чином, ОСОБА_1 порушила вимоги п. 6 ч.1 ст. 14, ч. 2 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 212-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надала пояснення, аналогічні її письмовим поясненням, де зазначено, що вона згодна з протоколом про невідповідність її відповіді на інформаційний запит ОСОБА_2 чинному законодавству, але вважає, що зазначені нею обставини помякшують її відповідальність. Так, вважає, що дії ОСОБА_2, які призвели до її помилки і фактичного неумисного порушення нею законодавства, мають субєктивний характер, оскільки, починаючи з вересня 2018 року від ньог надійшло 32 інформаційних запити стосовно різних питань, і такі запити продовжують надходити до теперішнього часу, а заявник погрожує їй вязницею, ображає її та інше. Вона впевнена, що мета діяльності ОСОБА_2 є особиста помста їй як людині шляхом блокування роботи закладу, який вона очолює. ОСОБА_2, прикриваючись захистом прав працівника закладу ОСОБА_4, представником якої він був, і яка вже звільнилася з роботи за погодженням сторін, намагається навязати свої сумнівні оплатні юридичні послуги та пропонує їй, правопорушнику, врегулювати нібито її порушення законодавства, а саме: пияцтво, корупція та інше, тобто все, в чому він її звинувачує у своїх чисельних скаргах. Вважає дії ОСОБА_2 хуліганською поведінкою і безпідставними звинуваченнями на її адресу, які несумісні з правозахисною діяльністю. 16 жовтня 2018 року, коли вона була з 04 жовтня по 17 жовтня 2018 року на лікарняному, ОСОБА_2 увірвався до дитячого закладу та вимагав негайного надання йому документів на свій запит та її негайної присутності. Члени профспілкового комітету запропонували йому копії запитуваних документів, які були в них в наявності, але ОСОБА_2 відмовився їх отримати, про що було складено відповідний акт. З приводу протиправних дій ОСОБА_2 вона направила до прокуратури, Національної поліції, НАЗК, Вищої ради правосуддя, відповідних комісій Верховної Ради України особисті заяви про злочин (вимагання) з описом всіх дій ОСОБА_2 та зазначенням свідків. Також трудовим колективом працівників закладу до прокуратури, Національної поліції, Комісій Верховного Ради України було направлено колективні звернення щодо хуліганських та злочинних дій ОСОБА_2 Вважає, що погрози з боку ОСОБА_2 та звинувачення її у порушенні вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» викликані не суспільно корисною діяльністю, а особистою помстою за відмову сплачувати для його організації кошти за його сумнівні юридичні послуги. Коли вона надавала відповідь на інформаційний запит ОСОБА_2, вона вважала, що для нього буде достатньою ознайомитися з необхідною інформацією із загально доступних джерел, де вона розміщена у відкритому доступі. Проте, ця інформація йому не потрібна, а фактично він має за мету відволікати її, керівника та особу, що відповідальна за життя дітей, від виконання своїх безпосередніх обовязків, та довести її до нервового зриву. Постійна необхідність відповідати на чисельні інформаційні запити ОСОБА_2, психологічний тиск з його боку призели до того, що вона не змогла достатньо уважно відреагувати на один із його запитів та припустилася помилки, не надавши копії колективного договору та правил внутрішнього трудового розпорядку, чим порушила вимоги ч.2 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Після отримання припису від Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, вона одразу ж виконала цей припис та направила ОСОБА_2 запитувану інформацію, усунувши порушення вимог ч.2 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проте, ОСОБА_2, умисно не отримуючи на пошті відповідь на свій запит, знову у грудні 2018 року звернувся з аналогічним запитом. Також зазначила, що несвоєчасне надання відповідної інформації не спричинило ОСОБА_2 або третім особам будь-яких збитків. Вважає, що вказані обставини помякшують її адміністративну відповідальність, тому просить не накладати на неї адміністративне стягнення.

Потерпілий ОСОБА_2 в суді пояснив, що він є суддею у відставці та заступником директора громадської правозахисної організації. На підставі довіреності він представляв інтереси практичного психолога, яка працювала в КЗ «Спеціальний дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) центру розвитку дитини № 32 «Дельфін», та яка, на його думку, була неправомірно притягнута до дисциплінарної відповідальності. В звязку з цим, ним дійсно були направлені 32 інформаційних запити до цього закладу. 12 жовтня 2018 року ним було направлено запит директору КЗ, в якому він просив надати копію правил внутрішнього трудового розпорядку закладу станом на 09 жовтня 2018 року та копію колективного договору на 2018 рік. На цей запит він отримав відповідь від 19 жовтня 2018 року про те, що вказані документи розміщені на офіційному сайті закладу, де він може з ними ознайомитися, а запитувані документи йому не були направлені. Тому він звернувся до Уповноваженого з прав людини для відповідного реагування на неправомірні дії директора КЗ ОСОБА_1 18 грудня 2018 року ним було отримано запитувані документи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, крім її пояснень та пояснень потерпілого ОСОБА_2, підтверджується наявними у справі: протоколом про адміністративне правопорушення від 05 грудня 2018 року, зверненням ОСОБА_2 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 12.11. 2018 року про проведення перевірки на предмет вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у звязку з відмовою у наданні публічної інформації та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 212-3 КУпАП; вимогою Регіонального представника Уповноваженого ВРУ з прав людини у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 04.11.2018 року на імя ОСОБА_1 про терміновий повторний розгляд інформаційного запиту заявника відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації»; інформаційним запитом ОСОБА_2 до директора КЗ «СДНЗ (ясла-садок) ЦРД № 32 «Дельфін» ОСОБА_1 про надання документів; відповіддю директора КЗ «СДНЗ (ясла-садок) ЦРД № 32 «Дельфін» ОСОБА_1 від 19 жовтня 2018 року вих. № 26 про те, що запитувані документи розміщена на сайті закладу; письмовими поясненнями ОСОБА_1, витягом з наказу управління освіти і науки міської ради від 01 вересня 2004 року та наказом від 31 жовтня 2016 року про призначення ОСОБА_1 на посаду завідувача комунального закладу «Спеціальний дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) центр розвитку дитини № 32 «Дельфін» Камянської міської ради; посадовою інструкцією завідувача комунального закладу «Спеціальний дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) центр розвитку дитини № 32 «Дельфін» Камянської міської ради.

Частиною ч. 2 ст. 212-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме за: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI.

Згідно п. 6 ч.1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та обєктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Частиною 2 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Вислухавши ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2, вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього документи, а також документи, надані суду ОСОБА_1, суд вважає доведеним, що вона скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 212-3 КУпАП, оскільки на інформаційний запит ОСОБА_2 не направила йому запитувані документи, а в наданій відповіді послалася на те, що всі запитувані документи розміщені на офіційному сайті закладу та просила заявнику для зручності в роботі надати електронну адресу, на яку розпорядник інформації міг би надсилати відповіді на запити.

При вирішенні справи суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що вона не навмисно обмежила заявника у доступі до публічної інформації, оскільки з вересня 2018 року ОСОБА_2 направив до КЗ 32 інформаційних запити, йому 16 жовтня 2018 року, коли вона була на лікапняному, працівники закладу пропонували отримати копії запитуваних документів, що зберігалися в профспілковому комітеті, від отримання яких він відмовився, та вона вважала, що, в разі необхідності, він зможе ознайомитися із запитуваними документами на офіційному сайті КЗ, який доступний для будь-якого користувача інтернету.

Суд також враховує, що після отримання ОСОБА_1 припису Уповноваженого з прав людини про потворний розгляд його інформаційного запиту, заявнику невідкладно були направлені запитувані ним документи.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

З урахуванням характеру та обставин вчиненого правопорушення та того, що внаслідок дій ОСОБА_1 потерпілому та будь-яким третім особам не було завдано збитку, а також враховуючи особу правопорушника, яка визнала свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, запевняє, що діяла ненавмисно, а в результаті обставин, що склалися та через незнання закону, в подальшому надала заявнику запитувані документи, суд вважає, що вчинене адміністративне правопорушення є малозначним, а правопорушник може бути звільнена від адміністративної відповідальності.

Керуючись статтями 22, ч.2 ст. 212-3, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

У зв'язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212-3 КУпАП, ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, обмежитись усним зауваженням, та закрити провадження у справі.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Г.А. Байбара.