Справа № 346/4765/17
Провадження № 33/4808/22/19
Категорія ст. ст.124, 122-4 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції П'ятковський В. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 тимчасово не працюючого, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП та відповідно до ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., також стягнуто судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 22 вересня 2017 року о 01 год. 41 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки "Ford Focus", д.н.з. НОМЕР_1 в м. Львів по вул. Стрийська, 44, не вибрав безпечної швидкості руху, не додержався безпечного бокового інтервалу. Не впорався з керуванням та допустив наїзд на припаркований автомобіль марки "AUDI Q7", д.н.з. НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Після вчиненого ДТП ОСОБА_2 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний.

На вказану постанову суду ОСОБА_2 12 грудня 2018 року, за межами строку, передбаченого законом на оскарження постанови суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, провадження у справі за цією статтею закрити за відсутністю події правопорушення.

Разом з тим в апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх доводів щодо поважності причин, з яких було пропущено строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилається на те, що отримав копію постанови суду 03.12.2018 року, що унеможливило скористатись конституційним правом на оскарження постанови суду.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду слід відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов'язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов'язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції, давав пояснення з приводу вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, події яких мали місце 22 вересня 2017 року о 01 год. 41 хв. в м. Львів по вул. Стрийська, 44.

Вказані обставини повністю визнаються ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, в якій він зазначає, що в судовому засіданні суду першої інстанції він був присутнім, однак суддя його запитував тільки щодо визнання ним вини у вчиненні ДТП, у зв'язку з чим він вважає висновки суду про вчинення ним правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП безпідставними. Вказує, що суддя в нарадчій кімнаті об'єднав дві справи в одне провадження, що підтверджується резолютивною частиною оскаржуваної постанови суду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що апеляційна скарга на постанову суду була зареєстрована Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області 18 грудня 2018 року, що свідчить про те, що апеляційна скарга подана зі значним пропуском строку, встановленого законом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Вищевказана норма ч.2 ст.294 КУпАП забезпечує за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об'єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

З клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді вбачається, що він був в судовому засіданні суду першої інстанції під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП і знав про результати розгляду матеріалів та прийняте щодо нього рішення.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що основною причиною, яка спонукала правопорушника прийняти заходи щодо оскарження постанови суду першої інстанції стало звернення до нього з позовною заявою ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування » про стягнення страхового відшкодування.

В своєму клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції ОСОБА_2 не вказує які саме причини завадили йому своєчасно у встановлені законом строки оскаржити постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2017 року.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 не наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та приймаючи до уваги, що з дня винесення постанови суду першої інстанції пройшов доволі тривалий строк, а саме більше року, і на даний час рішення суду набуло законної сили та звернуто до виконання, приймаючи до уваги характер процесуальної поведінки особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності протягом розгляду справи у суді першої інстанції та після постановлення судом остаточного рішення, враховуючи причини, якими обґрунтовуються поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду, вважаю, що відсутні підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому конкретизувати причини, які не дозволили своєчасно оскаржити постанову суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_2 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2017 року.

Повернути апеляційну скаргу з додатками ОСОБА_2

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв

Згідно з оригіналом.

Суддя: О.П. Васильєв