Провадження № 3/201/5249/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області ДПП НП України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Інспектором патрульної поліції складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , відповідно до якого останній 09 жовтня 2019 року о 16 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем «МАN», н/з НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом у заїзному кармані в районі електроопори № 89 по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі, не переконався в безпечності свого маневру та не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «Шкода», н/з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який стояв позаду. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 10.9, 13.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження транспортним засобам.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що він припаркував, керований ним, автобус у заїзному кармані по вул. Набережна перемоги навпроти АТ «Приватбанк» в м. Дніпрі, де стояв і розмовляв зі своїми знайомими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Під час розмови він побачив, що на місце для стоянки заїжджає автомобіль «Шкода», водій якого здійснив наїзд на припаркований автобус, після чого автомобіль «Шкода» відкотився назад. Враховуючи, що від зіткнення на автобусі не було явних пошкоджень, у нього не було претензій до водія ОСОБА_2 .

Водій ОСОБА_2 , будучи допитаним під час судового розгляду, суду пояснив, що, рухаючись по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі, він заїхав у заїзний карман, оскільки йому потрібно було зробити дзвінок. Знаходячись там без руху, на нього несподівано здійснив наїзд автобус «МАN», що стояв попереду та почав здійснювати рух заднім ходом, після чого його автомобіль протягнуло назад ще десь 10 метрів і вони зупинились. Після початку контактування він намагався запобігти ще більшим наслідкам та спробував подати звуковий сигнал, однак він не працював, оскільки запалювання на його автомобілі було вимкнено. Лише після того як він ввімкнув запалювання, він зміг подати звуковий сигнал, однак чи почув його водій автобуса, він не знає. Спочатку він не побачив приближення автобусу «МАN», оскільки він зупинився на відстані приблизно 20 метрів від місця стоянки автобусу.

Допитаний зі сторони ОСОБА_1 свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що йому знайомий ОСОБА_1 , з яким у нього ділові та дружні відносини. Приблизно о 16 с чимось годині в день пригоди вони стояли разом з ОСОБА_1 на біговій доріжці по вул. Набережна Перемоги навпроти АТ «Приватбанк» в м. Дніпрі та побачили як автомобіль «Шкода» заїжджає на парковку, водій якого, розмовляючи по телефону, який тримає у правій руці, здійснив наїзд на припаркований автобус «МАN». Вказаний автобус «МАN» належить, згідно технічного паспорта, його сину, ОСОБА_4 , який також перебував разом з ними в той момент. Оскільки на автобусі не було жодних пошкоджень, а в них не було ніяких претензій до іншого водія, то вони не вели ніяких перемовин щодо відшкодування шкоди, про що вони намагались повідомити поліцейським. Інших очевидців ДТП він не бачив, а свідок ОСОБА_5 прийшов на місце події лише через великий проміжок часу.

Допитаний зі сторони ОСОБА_1 свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що йому також знайомий ОСОБА_1 , з яким у нього ділові відносини. У день пригоди, близько 16 години, він став очевидцем ДТП, що відбулась в заїзному кармані на вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі, де автомобіль «Шкода» здійснив наїзд на припаркований автобус «МАN». В момент заїзду у заїзний карман автомобіль «Шкода» рухався на невеликій швидкості, при цьому водій останнього розмовляв по телефону, який тримав в правій руці, на якому не горіло світло фонаря. При цьому після зіткнення автомобіль «Шкода» відкотився назад. В момент пригоди він разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знаходились біля припаркованого автобусу «МАN» та розмовляли, при цьому він не бачив як ОСОБА_1 припарковував вказаний автобус.

Допитаний зі сторони ОСОБА_2 свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він рухався на маршрутному таксі № 157 по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі та став очевидцем ДТП, яке відбулось внаслідок того, що автобус почав здійснювати рух заднім ходом, а інший автомобіль «Шкода» стояв позаду у заїзному кармані, внаслідок чого на цей нерухомий автомобіль здійснив наїзд автобус. Оскільки у вказаній дорожньо-транспортній пригоді став учасником раніше відомий йому автомобіль «Шкода», який паркується разом з ним на одній стоянці, то він зателефонував його водієві ОСОБА_2 , у якого розпитав, що сталось, після чого він повернувся на місце зіткнення, де у нього відібрали пояснення патрульні поліції. Він побачив цю пригоду з вікна маршрутного таксі, який проїжджав поряд в той момент, при цьому його увагу привернуло ще й те, що водій вказаного автомобіля «Шкода» розмовляв по телефону, на якому, напевно випадково, ввімкнулось світло фонаря.

Дослідивши безпосередньо у судовому засіданні показання учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також надані останніми докази, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки доказів зібраних в дану справу не достатньо для того щоб зробити однозначний висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є: будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому обов`язок щодо збирання таких доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З метою збирання доказів на співробітників поліції покладається обов`язок, відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, долучати до протоколу про адміністративне правопорушення: схему місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; пояснення учасників пригоди та свідків; показання технічних приладів; показання засобів фото- та/або відеоспостереження; інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 213074 від 09 жовтня 2019 року дорожньо-транспортна пригода між автобусом «МАN» та автомобілем «Шкода» відбулась в результаті порушення особо, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, п.п. 10.9, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Однак, при дослідженні матеріалів даної справи судом не було встановлено належних та допустимих доказів на підставі яких, поза розумним сумнівом, що є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною, може бути зроблений висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, що ставиться йому у вину складеним відносно нього протоколом, зокрема будь-яких доказів, які безпосередньо вказують на обставини, що підлягають доказування у даній справі та у своїй сукупності вказують на причинно-наслідковий зв`язок дій ОСОБА_1 з наслідками, що настали в результаті дорожньо-транспортної події, яка згідно відповідного протоколу про адміністративне правопорушення відбулась при здійсненні руху заднім ходом автобусом «МАN», під керуванням водія ОСОБА_1 , який не переконався, що це буде безпечним та не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого відбулось зіткнення з нерухомим позаду автомобілем «Шкода», немає. Зібраними доказами у цій справі не спростовується позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відповідно до якої саме інший водій ОСОБА_2 здійснив наїзд на нерухомий автобус «МАN», що був припаркований водієм ОСОБА_1 , який стояв поряд.

Показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які були допитані за клопотанням сторін процесу, суд не може покласти в основу прийнятого рішення, оскільки на уточнюючі питання останні не могли надати чіткі та послідовні відповіді, при цьому лише пам`ятали обставини, що охоплювались проміжком часу, що інкримінований в протоколі про адміністративне правопорушення, в той же час інші відомості щодо обставин, що могли мати місце в цей же день раніше або в день, що передував події зіткнення, чи після цього, такі свідки точно та послідовно пояснити не могли, а тому повідомлені ними у судовому засіданні обставини не можуть бути перевірені на достовірність, а отже це свідчить про їх недопустимість в цій справі. Крім того, в ході допиту пояснення вказаних свідків суперечили один одному, що перешкоджає достовірному встановленню механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди, у якій в залежності від протиправних дій одного водія, залежала поведінка іншого водія. При цьому необхідно зазначити, що в поясненнях свідків переважно викладалась лише їх власна думка щодо причин цього ДТП, разом з цим свідками не було конкретизовано механізм цієї пригоди, а лише загально описано її наслідки, а тому такі показання є оціночними судженнями, а не фактами, які на відміну від попередніх можливо довести або перевірити, а тому, слід вважати пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що лише спрямовані на підтвердження позицій сторін процесу, за клопотанням яких вони були допитані, а не такими, що спрямовані на встановлення істини по справі.

Аргументи адвоката Мізевич Д.А., що в умовах суперечності пояснень обох водіїв-учасників дорожньо-транспортної пригоди та очевидців зіткнення необхідно провести транспортно-трасологічну експертизу, не знайшли свого підтвердження і є виключно формальними та представляють собою спосіб затягування слухання справи, оскільки вирішення таких експертних завдань здійснюється шляхом дослідження слідів, виявлених на місці ДТП, а також пошкоджень транспортних засобів. Однак призначати транспортно-трасологічну експертизу доцільно лише тоді, коли є можливість надати експертові об`єкти, які перебували в контакті, або матеріали справи, у яких зафіксовано відповідні сліди. В матеріалах цієї справи про адміністративне правопорушення відсутні необхідні вихідні дані, які б могли бути надані експертові для проведення відповідної експертизи, оскільки на місці ДТП не було утворено жодних слідів, крім того від контактування транспортних засобів між собою були спричинені пошкодження лише автомобілю «Шкода», без спричинення відповідних пошкоджень автобусу «МАN», а тому, з огляду на зібрані матеріали справи немає можливості надати інформацію, у якій були б зафіксовані необхідні сліди, а надання експертові для дослідження об`єктів, які перебували у контакті, виходить за межі повноважень суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки надання таких об`єктів для дослідження буде порушувати відповідне право власності на такі об`єкти.

Крім того, в клопотанні адвоката Мізевич Д.А. про необхідність допиту в якості свідків інспекторів патрульної поліції, які були присутні під час оформлення даної адміністративної справи, суд не вбачає необхідності, оскільки останні не являлись очевидцями зіткнення транспортних засобів між собою, а лише були повідомлені про дану подію однієї із сторін процесу та прибули на місце вчинення правопорушення тільки лише після цього та з метою здійснення своїх службових повноважень як уповноважені посадові особи на складання протоколу про адміністративне правопорушення. Отже, відповідні клопотання адвоката Мізевич Д.А. суд вважає недоцільним і таким, що лише можуть негативно вплинути на розумність строків розгляду цієї справи, оскільки це не є об`єктивно необхідним для прийняття об`єктивного та обґрунтованого процесуального рішення.

Отже, з матеріалів даної справи про адміністративне правопорушення вбачається сам факт дорожньо-транспортної події, однак, разом з цим, судом вважається недоведеним факт вчинення цього ДТП саме ОСОБА_1 , оскільки будь-яких прямих доказів цьому немає.

Враховуючи спірність даних обставин, оскільки одна із сторін процесу водій ОСОБА_2 стверджує, що він знаходився без руху та зупинився у заїзному кармані в той час коли на нього здійснив наїзд автобус, що здійснював рух заднім ходом, а інша сторона процесу водій ОСОБА_1 стверджує, що взагалі не перебував за кермом автобусу, який припаркував у місці для стоянки, після чого на останній здійснив наїзд автомобіль «Шкода», що заїхав у заїзний карман, суд в даній ситуації не може прийти до однозначного висновку щодо винуватості водія ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження транспортних засобів. З точки зору критерія відповідності доведеності вини особи поза розумним сумнівом, суд вважає, що сукупність зібраних в матеріали даної справи про адміністративне правопорушення доказів є недостатньою та не взаємопов`язаною між собою для того щоб прийти до однозначного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення відносно останнього.

З огляду на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється посадовою особою в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у відповідному протоколі, а також виходячи з матеріалів наданих для розгляду, які були попередньо зібрані та належним чином процесуально закріплені уповноваженою на те посадовою особою, суд позбавлений можливості самостійно усунути недоліки, що виникли у зв`язку з відсутністю відповідних матеріалів адміністративної справи, оскільки до повноважень суду не входить збирання доказів, їх вилучення або долучення іншим чином з інших матеріалів справ про адміністративні правопорушення, при цьому перекладання на себе повноважень посадової особи уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення, в противному випадку, призведе до порушення судом принципу рівноправності сторін.

В світлі даної ситуації, слід вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину патрульною поліцією в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідальність за яке встановлюється за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , притягнутого за ст. 124 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко