КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ Справа № 33/824/2492/2019 Суддя 1 інстанції - Старовойтова С.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року суддя Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника Андрейка О.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2019 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду від 11 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду становив 10200 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 , 10.03.2019 року о 15 годині 45 хвилин керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter» державний номер НОМЕР_1 , по проспекту Ватутіна, 30 в місті Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від медичного огляду для встановлення стану сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Дніпровського районного суду від 11 квітня 2019 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 зазначає, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він не відмовлявся.

Апелянт пояснює, що у протоколі серії БД №445829 не зазначено, що правопорушник відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським або у найближчому закладі охорони здоров`я, а також суддя не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб апелянт має пройти на вимогу поліцейського.

На думку апелянта, поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини водія.

На думку апелянта, судом не було звернуто увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння.

Апелянт звертає увагу, що у пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не узгоджуються з постановою, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів, оскільки у своїх письмових поясненнях свідки не вказують на причину зупинки правопорушника, а також на наявні ознаки сп`яніння. Дані показання свідків складені ними не власноруч, а на заздалегідь заготовлених бланках, з виправленнями одним почерком та вкрай нерозбірливо.

Окрім того, апелянт вказує на те, що при наявності суперечливих показань свідків суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв`язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами.

Також зазначає, що ОСОБА_1 не зміг особисто приймати участь у розгляді справи, надавати свої пояснення та заперечення, скористатися послугами адвоката, оскільки своєчасно не був попереджений про час та місце розгляду справи, з вини поліцейського, який складав протокол серії БД № 445829, записи в ньому зроблені практично нерозбірливим почерком , а тому повістки про засідання суду направлялися за невірною адресою.

Заслухавши поясненняособи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а постанову судді необхідно залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення, протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 ,розпискою ОСОБА_4 про доставлення транспортного засобу - автомобіля Фольксваген транспортер днз НОМЕР_1, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом з нагрудних відеокамер поліцейських.

Посилання апелянта на те, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 є безпідставними,оскільки водій відмовився від проведення такого огляду у присутності двох свідків, а тому огляд не проводився.

Записами з нагрудних відеокамер поліцейських спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що водієві ОСОБА_1 не пропонувалось проведення огляду на стан сп`яніння із застосуванням технічних засобів на місці зупинки чи у закладі охорони здоров`я.

Відмова водія ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку була засвідчена двома свідками, а тому відсутність в матеріалах справи направлення на проведення огляду не впливає на вирішення питання про відповідальність водія за порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не можуть бути взятими до уваги і доводи апеляційної скарги про недопустимість як доказів письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки ці пояснення не є суперечливими та підтверджуються записами з нагрудних відеокамер поліцейських.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був присутнім при судовому розгляді справи в суді першої інстанції та був позбавлений можливості реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП, є слушними.

Проте таке недотримання суддею районного суду вимог процесуального закону не може бути підставою для скасування постанови судді районного суду та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, оскільки права особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, були поновлені при апеляційному розгляді справи.

Так, та обставина, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомленим про час розгляду справи в суді першої інстанції, внаслідок чого не міг бути присутнім при розгляду справи суддею районного суду, була врахована суддею апеляційного суду при задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 мав можливість та скористався правами особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Зокрема, ОСОБА_1 давав пояснення як по суті апеляційної скарги, так і з приводу протоколу про адміністративне правопорушення, в судовому засіданні апеляційної інстанції приймав участь його захисник - адвокат Андрейко О.І., апелянт мав можливість заявляти суду клопотання та звертатись до суду із заявами.

За таких обставин, суддя апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування постанови судді Дніпровського районного суду від 11 квітня 2019 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Дніпровського районного суду від 11 квітня 2019 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська