Справа № 234/6486/19
Провадження № 3/226/517/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року суддя Димитровського міського суду Донецької області Клепка Людмила Іванівна, за участю секретаря Юріної Г.В., прокурора Малюги В.В.,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Димитров Донецької області, громадянки України, працюючої юрисконсультом, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного оперуповноваженим Донецького управління департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, який надійшов до Димитровського міського суду з Краснолиманського міського суду Донецької області за територіальною підсудністю, ОСОБА_1 , перебуваючи в період з 29.12.2015 року по 05.09.2018 року на службі в органах Національної поліції України на посаді інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП Національної поліції України, будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до п.п. «з» п.1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст.45 зазначеного Закону, яка зобов`язує суб`єкта декларування не пізніше дня припинення діяльності в органах та підрозділах поліції, на офіційному веб-сайті Національного агентства заповнити декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, раніше не охоплений деклараціями, за формою, що визначається Національним агентством, порушила зазначені вимоги, подавши декларацію 11.09.2018 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час судового розгляду матеріалу ОСОБА_1 суду пояснила, що вона в період з 29.12.2015 року по 05.09.2018 року перебувала на службі в органах Національної поліції, де обіймала посаду інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ. Була обізнана з тим, що в разі припинення своєї діяльності на виконання вимог фінансового контролю має в день звільнення заповнити декларацію на сайті НАЗК. 05.09.2019 року її було звільнено зі служби в поліції за власним бажанням, і цього ж дня, її під підпис знову було ознайомлено з обов`язком подати в день звільнення декларацію за період, який не охоплений раніше поданими деклараціями, проте вона цього не зробила, так як електронний ключ, яким вона користувалася, не зчитувався. В подальшому вона змушена була звернутися за допомогою до ОСОБА_2 , де їй видавався електронний ключ, і тому декларацію подала з запізненням на шість днів. В квітні 2019 року її було викликано до Донецького управління Департаменту внутрішньої безпеки для надання пояснень з приводу несвоєчасного подання декларації перед звільненням, а 12 квітня працівником Донецького управління Департаменту внутрішньої безпеки відносно неї було складено протокол за ст.172-6ч.1 КУпАП. Зазначала, що умислу на вчинення адміністративного правопорушення не мала.

Прокурор вважав вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП доведеною і просив суд притягнути її до адміністративної відповідальності, визначивши їй адміністративне стягнення в виді штрафу.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши протокол та додані до нього докази, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст.245 цього Кодексу є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України «Про запобігання корупції». Згідно абз.5 ч.1 ст.1 цього Закону корупційним правопорушенням є діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Суб`єктами, на яких поширюється дія Закону «Про запобігання корупції», є зокрема, державні службовці, особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої ст.4 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно ст.11 Закону України «Про запобігання корупції» виключно Національному агентству з питань запобігання корупції належать повноваження щодо: проведення аналізу стану запобігання та протидії корупції в Україні, діяльності державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування у сфері запобігання та протидії корупції; здійснення моніторингу, координації та оцінки ефективності виконання Антикорупційної стратегії; здійснення моніторингу та контролю за виконанням актів законодавства з питань, зокрема, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб; здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Для виконання своїх повноважень, у тому числі й зазначених вище, згідно зі статтею 12 Закону Національному агентству з питань запобігання корупції надано ряд прав, зокрема:

- одержувати в установленому законом порядку за письмовими запитами від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань інформацію, необхідну для виконання покладених на нього завдань;

- проводити перевірки організації роботи із запобігання і виявлення корупції в державних органах, органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, зокрема щодо підготовки та виконання антикорупційних програм;

- отримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, письмові пояснення з приводу обставин, що можуть свідчити про порушення правил етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом, щодо достовірності відомостей, зазначених у деклараціях осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно ч.3 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням Національного агентства. У разі виявлення ознак іншого корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції. Висновок Національного агентства є обов`язковим для розгляду, про результати якого воно повідомляється не пізніше п`яти днів після отримання повідомлення про вчинене правопорушення.

Відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 розділу 1 Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції». Контроль здійснюється на засадах верховенства права, через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції, та автоматично засобами програмного забезпечення Реєстру.

Згідно п.2 - п.5 розділу II Порядку, саме НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб`єкта декларування та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку. Тобто, всі обов`язкові дії по проведенню контролю та перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

Як свідчать матеріали справи, 14.09.2018року начальником Департаменту патрульної поліції на адресу НАЗК направлено повідомлення про несвоєчасне подання декларації при звільненні інспектором роти №2 батальйону патрульної служби поліції в м. Краматорськ та Слов`янську Соколовською В.М. (а.с.23).

І лише 06.02.2019року з Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя НАЗК на адресу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України надійшов лист, в якому вказується, що національним агенством встановлено, що декілька осіб, в тому числі ОСОБА_1 , несвоєчасно подали декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Також в листі зазначається, що у зв`язку з відсутністю територіальних органів НАЗК та враховуючи повноваження підрозділів внутрішньої безпеки національної поліції та положення ч.1 ст.255 КУпАП, направляється витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» щодо послідовності дій суб`єкта декларування при поданні декларації та інші матеріали для вжиття заходів з перевірки цих фактів та, у разі встановлення підстав, складання протоколів за ст.172-6 КУпАП з метою притягнення осіб до адміністративної відповідальності. В додатку до зазначеного листа, що стосується ОСОБА_1 , зазначається, що на адресу Управління внутрішньої безпеки в Донецькій області направляється копія повідомлення Національної поліції про факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 на 1 арк. з послідовністю дій з ІТС Реєстр на 5 арк. в 1 прим. Будь-яких інших документів за результатами обов`язкових дій по проведенню контролю та перевірки, обгрунтованого і затвердженого висновку НАЗК про порушення ОСОБА_1 законодавства у сфері запобігання корупції, яке б могло бути правовою підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, на адресу Управління внутрішньої безпеки не направлено.

Як встановлено судом, досудова перевірка по справі, в тому числі збирання доказів, направлення запитів, відібрання пояснень у ОСОБА_1 . здійснювалося Донецьким управлінням ДВБ Національної поліції України.

Між тим, Департамент ВБ Національної поліції України не відноситься до суб`єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці ВБ НП України, відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно у випадку встановлення факту неподання декларації або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціально уповноважений суб`єкт у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів, скласти протокол про адміністративне правопорушення. Покладення на Департамент обов`язків, що не належать або виходять за межі його компетенції, згідно Загальних положень «Про департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України» не допускається.

Тобто, всі обов`язкові дії по проведенню контролю та перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності, а органи Національної поліції позбавлені контролюючої функції. Такий висновок узгоджується з висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.04.2018 року за касаційною скаргою на рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 року у справі за позовом до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії (справа № 814/886/17), де Суд зазначив, що НАЗК здійснює повну перевірку декларацій у порядку, передбаченому статтею 50 Закону №1700-У11. Здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції НАЗК.

Таким чином, досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим органом. Відсутність територіальних органів Національного агенства з питань запобігання корупції не наділяє Департамент ВБ Національної поліції України повноваженнями, які відносяться до повноважень НАЗК, а формування НАЗК витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» щодо послідовності дій суб`єкта декларування при поданні декларації ще не свідчить про здійснення перевірки.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства. Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом «Про запобігання корупції, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Рішенням ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи. Наведена правова позиція повністю кореспондується зі змістом ст. 62 Конституції України, за якою усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так як суд з урахуванням аналізу діючого законодавства в сфері корупції дійшов висновку, що досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим на те органом, це дає підстави для висновку про недопустимість доказів у справі та закриття провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7,9,247,251,279,280,283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, до Донецького Апеляційного суду через Димитровський міський суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Клепка Л.І.