Номер провадження: 33/813/364/19
Головуючий у першій інстанції Позняк В. С.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретарів судового засідання Пойзнер В.Є., Подуст Т.П., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 29.11.2018 року відносно:

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 .

-про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною постановою суду 1- ої інстанції ОСОБА_1 . притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України та на неї накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 352 гривень40 копійок.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 18.10.2018 року о 00 год. 30 хв. ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Д. Ойстраха, 23 в м. Одесі, керувала автомобілем марки «BMW 520i», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, та від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку за допомогою приладу «Drager» та в медичному закладі відмовилась в присутності двох свідків, тим самим порушивши вимоги п. 2.5 ПДР України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що ухвалена із порушеннями норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне:

- суд не врахував, що, всупереч зазначеним в протоколі даним, співробітники поліції зупинили її у зв`язку з несправністю фари, запропонували пройти їй огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою пристрою «Драгер», на що вона погодилась за умови надання сертифікату відповідності пристрою та свідоцтва про його повірку, після чого патрульні поліцейські повернули їй документи та відпустили, не пропонуючи пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, що може підтвердити свідок ОСОБА_2 , який знаходився з нею в авто та відеозапис з нагрудних камер поліцейських;

- посилання в протоколі на присутність при його складенні свідків також не відповідає дійсності, оскільки будь-яких свідків під час її діалогу зі співробітниками поліції не було;

- пояснення свідків зафіксовані на заздалегідь виготовлених шаблонах та суперечать змісту протоколу, зокрема, зазначають таку ознаку алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 як нестійка хода, хоча в протоколі про це не зазначається;

- суд позбавив її права на захист, оскільки вона нічого не знала про складений відносно неї протокол, їй не була відома дата судового засідання та судову повістку вона не отримувала, не дивлячись на наявність рекомендованого повідомлення про її отримання в матеріалах справи;

- в матеріалах справи, в порушення вимог ст. 266 КУпАП, відсутні докази відсторонення її від керування транспортним засобом.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та повторно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вимогами ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Проте, зазначені вимоги закону судом першої інстанції не дотримані в повному обсязі, та без повного дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.

Так, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд 1-ої інстанції мотивував: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №093698 від 18.10.2018 р., письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та іншими документами, долученими інспектором до протоколу, серед яких є рапорт командира взводу ОСОБА_5 про зупинення автомобілю під керуванням ОСОБА_1 з явними ознаками сп`яніння (а.п. 6) та довідка щодо не притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на протязі року за ч. 1 ст. 130 КУпАП(а.п. 1).

Окрім того, свої висновки щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, а також міри необхідного і достатнього стягнення, суд першої інстанції послався на характер та обставини скоєного водієм ОСОБА_1 правопорушення, ступінь вини останньої та її особу, а саме те, що вона не працює, до зали судового засідання не з`явилась, що було сприйнято судом, як ухилення від відповідальності, оскільки в матеріалах провадження міститься повідомлення з відміткою про отримання судової повістки, від проходження медичного обстеження на стан сп`яніння в присутності двох свідків відмовилась.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 оскаржується не лише рішення суду першої, а сам факт складання адміністративного протоколу, під час апеляційного розгляду справи, були повторно досліджені докази, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БР№093698 від 18.10.2018 р.відповідно до змісту якого, 18.10.2018 р. о 00 год. 30 хв. в м. Одесі по вул. Д. Ойстраха, 23 водій ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «BMW 520i», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законному порядку за допомогою приладу «Drager» та в медичному закладі відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України (а.п. 2, 3);

- письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що 18.10.2018 р. о 01 год. 00 хв. він був запрошений в якості свідка поліцейськими патрульної поліції УПП в м. Одесі за адресою: м. Одеса, вул. Д. Ойстраха, 23 при складанні адміністративного протоколу ха ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом марки BMW 520, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода, та в його присутності ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законному порядку за допомогою приладу «Drager» та в медичному закладі (а.п. 4);

- аналогічніписьмові поясненнясвідка ОСОБА_4 (а.п. 5);

- рапорт командира взводу 2 роти ТОР УПП в Дніпропетровській області ДПП, відповідно до якого, 18.10.2018 р. близько 00 год. 40 хв. на перехресті вулиць Жоліо Кюрі та Д. Ойстраха, біля будинку №23 по вул. Д. Ойстраха, було зупинено автомобіль марки BMW 520і, д.н.з. НОМЕР_1 , який мав технічні несправності у вигляді несправності правої фари та заднього габариту. Під час спілкування з водієм вказаного автомобілю ОСОБА_1 в неї були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: нечітка хода та поведінка, що не відповідає дійсності, після чого на місце події викликаний екіпаж «Океан-370» (а.п. 6).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує факт керування автомобілем BMW 520і, д.н.з. НОМЕР_1 18.10.2018 р. близько 00 год. 40 хв., та зупинку автомобіля працівниками поліції, однак вказує, що зазначена в протоколі інформація не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки автомобіль був зупинений у зв`язку із несправністю фари, а не керування у стані алкогольного сп`яніння та від проходження медичного огляду у медичному закладі вона не відмовлялась. Окрім того, наполягає, що свідки, на яких посилається суд першої інстанції, не приймали участь у складані протоколу, та є «підставними» особами, а пояснення свідків виготовленні на заздалегідь заготовлених бланках, в яких також міститься недостовірна інформація.

Відповідно до приписів п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов`язаний, на вимогу працівника поліції, пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Окрім того, відповідно до приписів ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Статтею 272 КУпАП передбачено, що як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

На виклик органу (посадової особи), у провадженні якого перебуває справа, свідок зобов`язаний з`явитися в зазначений час, дати правдиві пояснення, повідомити все відоме йому по справі і відповісти на поставлені запитання. Нормами КУпАП не передбачається примусовий привід свідків в судове засідання.

Як видно із матеріалів провадження, судом першої інстанції досліджені лише письмові пояснення свідків та жодних спроб щодо виклику вказаних осіб у судове засідання судом не вчинялось (відсутні як судові повістки, так і довідкові листи секретаря, про сповіщення про дату розгляду справи).

Для перевірки та усунення вищезазначених суперечностей, суд апеляційної інстанції неодноразово відкладав розгляд справи та викликав в судове засідання зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. Однак, на неодноразові виклики до суду вказані свідки не з`являлися, чим не підтвердили та не спростували свої письмові пояснення наявні в матеріалах справи, а також правильність складеного протоколу та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що викликає обґрунтовані сумніви у апеляційного суду щодо достовірності складеного протоколу.

Окрім того, в ході апеляційного розгляду скарги отримано відповідь із відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, відповідно до якого особи з такими даними як ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по м. Одесі та Одеській області не значяться.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також наполягає на тому, що про факт скоєння нею правопорушення вона дізналась лише при ознайомленні із судовою справою, при цьому про факт складання протоколу їй не було відомо, а у рекомендованому повідомленні про тримання судової повістки підпис виконано не нею та повістку вона не отримувала. Та на підтвердження своїх доводів остання звернулась до відділення поштового зв`язку за роз`ясненнями щодо підпису від її імені, однак жодних відповідей не отримала (а.п. 19).

Також ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі посилалась на те, що нагрудними камерами поліцейських був зафіксований факт, що підтверджує відсутність вищевказаних обставин, які знайшли своє відображення у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 093698. Вказана позиція правопорушниці вказує на те, що остання не намагається приховати будь-які обставини справи, а навпаки бажає дослідити всі існуючі докази на підтвердження, або спростування факту правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, згідно якої відеофіксація є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, для повного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, апеляційним судом з Управління патрульної поліції Одеської області було витребувано записи з відео-реєстраторів, встановлених на патрульному автомобілі та нагрудних камерах поліцейських на, що отримана відповідь, що надати відеозаписи не має можливості, оскільки вони були знищені за неможливістю зберігання більше ніж 90 діб.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Отже, інформації, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №093698 від 18.10.2018 р. та письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суперечать поясненням ОСОБА_1 , не підтверджені відеозаписами, а також особистими поясненнями тих же свідків в судовому засідання, у зв`язку з чим у апеляційного суду виникає сумнів, щодо складання взагалі протоколу про адміністративне правопорушення. Інших доказів, окрім протоколу про адміністративне правопорушення та письмових пояснень свідків, в обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами. Оскільки вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, якою передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 7, 247, 268, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 29.11.2018 року про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца