Справа № 163/2025/19 Провадження №33/802/882/19 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія: ч. 1 ст. 483 МК УкраїниДоповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду - Денісов В.П.,

з участю представника митниці - Пікалюка М.С.,

розглянувши апеляційну скаргу т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Ткачука С.Г. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 16.10.2019 щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1785 (одна тисяча сімсот вісімдесят п`ять) гривень з конфіскацією в дохід держави 250 пачок сигарет загальною вартістю 1785 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384,20 грн судового збору, а також 20,00 грн витрат по справі за зберігання товарів.

Вилучений за протоколом про ПМП автомобіль "Крайслер", номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається Волинською митницею, та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 , що міститься в матеріалах справи, постановлено повернути ОСОБА_1 ..

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він, слідуючи 22.09.2019 через пункт пропуску "Піща" митного поста "Піща" Волинської митниці ДФС з Республіки Білорусь в Україну автомобілем "Крайслер", номерний знак НОМЕР_1 , перемістити через митний кордон з приховуванням від митного контролю позаду задніх сидінь та під настилом в багажному відділенні автомобіля 250 пачок сигарет загальною вартістю 1785 гривень, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

У поданій апеляційній скарзі т.в.о. заступника начальника митниці просить скасувати постанову судді та ухвалити нове судове рішення, яким визнати ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил за ч.1 ст.483 МК України, наклавши на нього адміністративне стягнення в повному об`ємі відповідно до санкції даної статті. Посилається на те, що суддя безпідставно не прийняв рішення про конфіскацію автомобіля "Крайслер", у якому в контексті визначення п. 53 ст. 4 Митного кодексу України були сховища (тайники).

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду апеляційного суду. Жодних клопотань від нього про відкладення розгляду справи не надходило.

А тому відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП його неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення представника митниці Пікалюка М.С., який підтримав апеляційну скаргу т.в.о. заступника начальника митниці у повному обсязі, просив скасувати постанову і прийняти нову, перевіривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі кваліфікація дій та доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, не заперечуються т.в.о. заступника начальника митниці, ці обставини апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що місцевий суд, всупереч вимогам закону, не прийняв рішення про конфіскацію автомобіля, який був обладнаний спеціально - виготовленим сховищем, такі доводи є безпідставними.

Відповідно до ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту ст.279 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення підлягає судовому розгляду в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Тому ці обставини, з урахуванням положень ст.494 МК України щодо змісту протоколу про порушення митних правил, мають бути викладені в протоколі конкретно, у спосіб, який унеможливлює їх неоднозначне тлумачення, та відповідати диспозиції закону про адміністративну відповідальність за вказане правопорушення.

За змістом протоколу в провину ОСОБА_1 використання сховищ (тайників) в розумінні п.53 ст.4, ст.465 МК України не ставилось, через що суддя дійшов обґрунтованого висновку, що підстави для конфіскації транспортного засобу відсутні і він підлягає поверненню володільцю без стягнення витрат на його зберігання та експертне дослідження.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України", "Малофєєва проти Росії", суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Із урахуванням наведеного, суддя обґрунтовано наклав на ОСОБА_1 стягнення, яке визначене санкцією ч.1 ст.483 МК України, без конфіскації транспортного засобу.

Постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Ткачука С.Г. - залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 16.10.2019 щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов