Справа № 170/537/19 Провадження №33/802/863/19 Головуючий у 1 інстанції:Матвійчук С. П.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду - Денісов В.П.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

його захисника - адвоката Рудися Р.В.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову судді Шацького районного суду Волинської області від 18 вересня 2019 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_1 визнано винним за те, що 30 липня 2019 року о 06 год. 10 хв. у с. Світязь, на вул. Жовтнева, Шацького району, він керував автомобілем, марки OPEL ASTRA д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9(а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскаржує його з мотивів незаконності. У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує на те, що не був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, а копію постанови отримав лише 30 вересня 2019 року у Володимир-Волинському ЦВПЗ № 2, що підтверджується відповідною довідкою. З огляду на наведене просить поновити строк на оскарження рішення суду першої інстанції. В апеляційній скарзі посилається на те, що не керував транспортним засобом, а стояв на узбіччі, після чого до мене підійшли працівники поліції із запитанням, чи не потрібна мені допомога. Зазначає, що вживав алкогольні напої приблизно за 20 годин до цього. На його прохання показати відеофіксацію його керування автомобілем, поліцейські відповіли, що можуть не знімати правопорушників. Вказує, що судом не взято до уваги його пояснень щодо неможливості керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а справу розглянуто поверхнево і формально. Стверджує, що 5 років працює на посаді водія-експедитора ТзОВ «ГРАНД ІДЕЯ», а позбавлення його права керування транспортними засобами спричинить звільнення з роботи та поставить у тяжке скрутне становище його сім`ю, оскільки його дружина не працює, перебуває у декретній відпустці, а на його утриманні перебуває ще одна малолітня дитина. З огляду на наведене просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати останню, а матеріали справи передати на розгляд трудового колективу ТзОВ «ГРАНД ІДЕЯ».

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи місцевим судом. А згідно довідки УКРПОШТИ від 21.10.2019 рекомендоване відправлення із копією постанови від отримав 30.09.2019. Тому, на думку суду апеляційної інстанції, строк апеляційного оскарження підлягає поновленню, так як він пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляцію у повному обсязі, просили скасувати постанову судді і передати матеріали справи на розгляд трудового колективу, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Вимоги ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 30.07.2019 ДПР18 № 218266 30 липня 2019 року о 06 год. 10 хв. у с. Світязь, на вул. Жовтнева, Шацького району, ОСОБА_1 керував автомобілем, марки OPEL ASTRA д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (а.с.1).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи апелянта не узгоджуються з іншими доказами у справі.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння також стверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 30.07.2019, згідно з яким особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, перебувала у стані алкогольного сп`яніння із результатом 1,73 проміле (а.с.2).

Піддавати вказаний висновок сумніву в апеляційного суду немає підстав.

Крім того, у графі «письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» протоколу про адміністративне правопорушення сам ОСОБА_1 вказав, що напередодні вживав алкогольний напій. З протоколом ознайомився особисто, зауваження до протоколу відсутні (а.с.1).

Доводи апеляції про обов`язкову відеофіксацію поліцейськими керування ОСОБА_1 автомобілем, апеляційний суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, від 07.11.2015 № 1395, це не є обов`язком працівників патрульної поліції у даному випадку.

Таким чином, вищенаведеними доказами в їх сукупності повністю спростовуються доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заперечення вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, апеляційний суд розцінює як спосіб уникнення останнім адміністративної відповідальності.

За таких обставин, вважаю рішення суду першої інстанції про порушення водієм пункту п.2.9«а» Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, правильними.

Нових доказів суду апеляційної інстанції стороною захисту надано не було.

На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суддя відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив ОСОБА_1 безальтернативне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про можливість застосування щодо ОСОБА_1 . положень ст.21 КУпАП, то вони є безпідставними і не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, положеннями ст.21 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Тобто застосування вимог ст.21 КУпАП до особи, на думку апеляційного суду, є правом, а не обов`язком суду.

Сам ОСОБА_1 категорично не визнає свою вину у правопорушенні, яке ставиться йому у провину.

Дана обставина ставить під обґрунтований сумнів можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та застосування щодо нього положень ст.21 КУпАП.

Керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння створює загрозу для життя і здоров`я інших учасників дорожнього руху, а тому звільнення від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, не зможе запобігти грубим порушенням ПДР і не забезпечить мети, передбаченої ст.23 КУпАП.

Особи, які вчиняють адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, становлять підвищену суспільну небезпечність для оточуючих, оскільки стягнення у санкції даної статті КУпАП з кожним роком постійно суттєво посилюється і на даний час є безальтернативно суворим, тому підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності в порядку ч.1 ст.21 КУпАП апеляційний суд не знаходить.

Суд апеляційної інстанції вважає, наведені в апеляції сторони захисту пом`якшуючі обставини, а саме наявність у ОСОБА_1 на утриманні дружини у декретній відпустці та малолітньої дитини, хоча і мають місце, але не можуть слугувати підставою для передачі даних матеріалів справи на розгляд трудового колективу ТзОВ «ГРАНД ІДЕЯ».

Враховуючи вищенаведене, підстави для скасування постанови суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шацького районного суду Волинської області від 18.09.2019.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Шацького районного суду Волинської області від 18 вересня 2019 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов