ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/821/789/19 Справа № 702/694/19 Головуючий по 1 інстанції Мазай Н.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2019 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Єгоровій С.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №702/694/19 відносно ОСОБА_1 , що надійшли з Монастирищенського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23 жовтня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 28.07.2019 о 18 год. 50 хв. по вул. Центральній в с. Сарни Монастирищенського району Черкаської області, керував автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, а провадження по справі відносно нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що місцевим судом розглянуто справу за його відсутності, чим порушено його право на захист. Зазначає, що він не керував транспортним засобом, в зв`язку з чим у нього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Крім того, апелянт вказує на те, що огляд на стан сп`яніння проводився не сертифікованим приладом, а наявний в матеріалах відеозапис є недопустимим доказом у справі, а до показів свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід відноситися критично.

Заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника Нечаєва М.В., які були присутні в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Христинівським районним судом, підтримали апеляційну скаргу, просили її задовільнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок районного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 066082 від 28.07.2019, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 28.07.2019 о 18 год. 50 хв. по вул. Центральній в с. Сарни Монастирищенського району Черкаської області, керував автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2);

- показаннями свідка ОСОБА_2 , який був допитаний місцевим судом, та показав, що попереду нього рухався автомобіль, який було зупинено працівниками поліції, та відразу зупинено автомобіль під його керуванням, і залучено до участі у справі в якості свідка. Під час спілкування у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим було запрошено ще одного свідка, та запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager», на що останній погодився. Покази приладу підтвердили перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння про що останній не заперечував, та не висловлював будь-яких зауважень;

- показами працівника поліції ОСОБА_3 , який був допитаний місцевим судом в якості свідка, та показав, що ним було зупинено автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 за порушення правил користування ременем безпеки. Під час спілкування з ОСОБА_1 в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у в`язку з чим він в присутності двох свідків пройшов огляд за допомогою приладу «Drager». Зауважень чи скарг від ОСОБА_1 не надходило. Відносно ОСОБА_1 було складено адміністративні матеріали за ч.1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову за ч.5 ст. 121 КУпАП;

- письмовими показами свідка ОСОБА_4 , який подав до місцевого суду заяву про неможливість з`явитися в судове засідання, однак підтвердив, що в його присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» та не висловлював будь-яких зауважень щодо показів даного приладу, вину визнавав;

- даними тесту № 4298 відповідно до якого - результат позитивний 1,07 ‰ проміле ( а.с. 1);

- даними акту огляду на стан сп`яніння відповідно до якого ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» № 6810, результат тесту - 1,07 ‰ проміле (а.с. 3);

- даними відеозапису з якого вбачається, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» покази якого - 1,07 ‰ проміле. Крім того ОСОБА_1 поводив себе спокійно, жодних зауважень не висловлював, та не вказував на те, що не керував транспортним засобом (а.с. 5).

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, а тому доводи апелянта в цій частині є неспроможними.

Апелянт вказує на те, що місцевим судом розглянуто справу за його відсутності, чим порушено його право на захист. Однак, дані доводи є безпідставними, оскільки місцевим судом неодноразово за клопотаннями ОСОБА_1 відкладалися судові засідання з метою недопущення порушення його прав, передбачених КУпАП.

Процесуальна поведінка ОСОБА_1 під час розгляду справи місцевим судом свідчить про умисне створення умов для затягування розгляду справи в передбачений ч.1 ст. 277 КУпАП строк. Його участь, виходячи з приписів ст. 268 цього Кодексу, є необов`язковою.

Крім того, слід врахувати, що за неодноразове відкладення розгляду аналогічної справи за клопотаннями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності рішенням ВРП від 25.01.2019 у справі № 194/1дп/15-18 суддю притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Зокрема констатовано, що з огляду на те, що особа, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, була обізнана про розгляд справи, не вживала заходів для явки до суду, її поведінка свідчила про свідоме затягування розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП. За наведених обставин суддя мав вжити всіх заходів для вирішення справи у строки, визначені КУпАП.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Вважаю, що судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_1 на захист, оскільки в суді апеляційної інстанції він особисто приймав участь разом з представником ОСОБА_5 , апеляційним судом було проведено дослідження доказів по справі, а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції, не вплинула на правильність прийнятого районним судом рішення по суті щодо нього.

Посилання апелянта на те, що огляд на стан сп`яніння проводився не сертифікованим приладом, є безпідставним, оскільки останній, відповідно до п.7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» мав право у разі незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, однак матеріали справи не містять даних про те, що апелянт не був згідний з результатами огляду та наполягав на його проведенні в медичному закладі, останній також зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що він згоден з вчиненим адміністративним правопорушенням.

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, не узгоджуються з показами свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та даними протоколу про адміністративне правопорушення і відеозапису, згідно яких ОСОБА_1 не висловлював будь-яких заперечень щодо керування транспортним засобом, вину у вчиненому визнавав.

Крім того, в матеріалах справи міститься постанова відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 КУпАП винесена працівниками поліції за порушення останнім правил користування ременями безпеки. Вказана постанова ОСОБА_1 не оскаржена, та штраф сплачено в добровільному порядку.

Апеляційним судом встановлено відсутність порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 № 1408/27853, та вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Також апелянтом не наведено обґрунтованих підстав для критичної оцінки показів свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та визнання відеозапису недопустимим доказом.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова районного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка