КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/3670/2019 Постанова винесена суддею Агафоновим С.А. Категорія: ч. 1 ст. 204-1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участі захисника Малеки І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Малеки І.В. та ОСОБА_1. на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в :

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., з конфіскацією паспорта громадянина Литви для виїзду за кордон серії № НОМЕР_1 .

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, ОСОБА_1 15 грудня 2018 року о 18 год. 05 хв. у пункті пропуску «Жуляни» в напрямку «Приліт» під час оформлення пасажирів рейсу № 7302 сполучення «Дортмунд-Київ» пред`явила на паспортному контролі паспорт громадянина Литви для виїзду за кордон серії № НОМЕР_1 на своє ім`я, під час перевірки якого було виявлено факт незаконного перетину державного кордону України, всупереч вимогам ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну громадян України», чим порушила п. 2 «Правил перетинання державного кордону України», що затверджені Постановою КМУ № 57 від 27.01.1995, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та захисник Малека І.В., посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, порушення вимог процесуального закону та неправильне застосування матеріального закону, просять постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року скасувати, а справу закрити.

Вважаючи, що протокол про адміністративне правопорушення інспектором прикордонної служби складено безпідставно, а суть викладеного в протоколі правопорушення не узгоджується з диспозицією ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та не відповідає фактичним обставинам, апелянти на обґрунтування свої позиції зазначають, що 25 травня 2017 року ОСОБА_1 набула громадянство Литовської Республіки у спрощеному поряду, як особа литовського походження, на підставі 10 та 30 статті Закону Литовської Республіки «Про громадянство» та 21 пункту 84 статті Конституції Литовської Республіки, а тому 10 липня 2017 року їй було видано паспорт громадянина Литовської Республіки для виїзду за кордон № НОМЕР_1 . За цих же обставин ОСОБА_1 була знята з реєстрації місця проживання в Полтавській області у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання - Литовська Республіка з 15 січня АДРЕСА_3 . В травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася із заявою (клопотанням) на ім`я Президента України про вихід з громадянства України та її громадянство України за таким клопотанням припинене Указом Президента № 125 від 11 квітня 2019 року, про що вона довідалася значно пізніше, оскільки такі Укази не публікуються.

15 грудня 2018 року ОСОБА_1 перетинала кордон України в пункті пропуску Державної прикордонної служби України «Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» відділу прикордонної служби «Жуляни» в напрямку «Приліт». Оскільки вона вилітала з аеропорту Дортмунда (Германія), будучи громадянкою Литовської Республіки, зону Євросоюзу покидала із паспортом громадянина Литовської Республіки для виїзду за кордон № НОМЕР_1 (згідно вимог законодавства держав Європейського Союзу), а з огляду на те, що не була обізнаною щодо вирішення її заяви про вихід з громадянства України, адже подала документи та не знала розглянуто чи ні її відповідне клопотання, пред`явила в пункті пропуску Державної прикордонної служби України паспорт громадянина Литовської Республіки, бо вважала, що в`їжджає в Україну як іноземний громадянин, що ґрунтується на вимогах закону. Приводом для цього було і те, що влітку 2018 року службовими особами впс «Жуляни» під час виліту з України її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП, до того ж вона припускала існування указу Президента України про її вихід з громадянства України, щодо якого ще не була повідомлена і вважала себе вже іноземним громадянином. В той же час паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 так само мала при собі, але при спробі надати такий документ для огляду та контролю у пункті пропуску, інспектором прикордонної служби їй було вказано на відсутність в цьому потреби і запропоновано пройти з ним та надати коротке пояснення відносно паспорта громадянина Литовської Республіки для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , його походження. Після надання такого пояснення відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП з обґрунтуванням такого рішення тим, що вона взагалі не мала права показувати паспорт громадянина Литовської Республіки для виїзду за кордон у пункті пропуску на кордоні України.

Крім того, попри того, що ОСОБА_2 постійно проживає за кордоном (в Германії ), про що вказала інспектору прикордонної служби, останній попросив повідомити адресу, за якою вона буде тимчасово перебувати в Україні, через що ОСОБА_2 вказала адресу: АДРЕСА_4 . Оскільки приліт ОСОБА_1 в Україну був тимчасовим, 10 січня 2019 року вона покинула Україну, отже про дату, час та місце розгляду справи в суді їй не було відомо.

Апелянти також звертають увагу на те, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП полягає у: перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України; або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів; або з використанням підробленого документу; або за документами, що містять недостовірні відомості про особу; чи без дозволу відповідних органів влади. Виходячи з положень статті 2 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 3 3акону України « Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», пунктів 1, 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ № 57 від 27 січня 1995 року, у редакції постанови КМУ від 25 серпня 2010 року № 724, ч. 1 ст. 2, ст. 20 Закону України «Про громадянство України», ОСОБА_1 , в`їжджаючи на територію України із-за кордону, за умови відсутності указу Президента України про припинення громадянства України станом на 15 грудня 2018 року, на кордоні України для контролю мала пред`явити паспорт громадянина України для виїзду за кордон. В той же час вона мала такий документ при собі, але після пред`явлення в пункті пропуску спочатку паспорта громадянина Литовської Республіки для виїзду за кордон, паспорт громадянина України для виїзду за кордон для інспектора прикордонної служби вже став неактуальним і вчинення адміністративного правопорушення він встановив як пред`явлення на паспортний контроль ОСОБА_1 саме паспорта громадянина Литовської Республіки для виїзду за кордон, при наявності в неї паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Тобто приводом складання такого протоколу стала не відсутність паспорту громадянина України для виїзду за кордон, а пред`явлення паспорта громадянина Литовської Республіки для виїзду за кордон, що не утворює об`єктивної сторони правопорушення, у відповідності до змісту диспозиції ст. 204-1 КУпАП.

За наведених обставин, за доводами апелянтів, складений щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП протокол не містить суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, оскільки зазначені у протоколі обставини правопорушення не відповідають всім ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол. Підставою для притягнення громадянина України, який має подвійне громадянство, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 204-1 КУпАП є не наявність у нього паспорта громадянина іншої держави, а перетинання або спроба перетинання державного кордону України без відповідних документів, бо такі громадяни у правових відносинах з Україною визнаються лише громадянами України, отже перетинати державний кордон України можуть лише на підставі документів, які визначені в ч. 1 ст. 2 Закону України "Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України". Разом із цим, в справі відсутні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні будь-яких дій, які б відповідали складу правопорушення, передбаченого ст. 204-1 КУпАП.

При цьому апелянти звертають увагу на те, що обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд, який в свою чергу не може самостійно вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, бо в такому випадку вийде за межі суті правопорушення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, стверджуючи, що в справі відсутні жодні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, апелянти вважають судове рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення незаконним та необґрунтованим. При цьому зазначають і про те, що суд, накладаючи стягнення у виді конфіскації знаряддя правопорушення, яким визнав паспорт громадянина Литовської Республіки для виїзду за кордон № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , не звернув уваги на те, що зазначений паспорт є власністю іншої держави - Литовської Республіки, через що він не може бути предметом конфіскації відповідно до ст. 29 КУпАП, як такий що не перебуває у власності ОСОБА_1 . Будь-яким законом України можливість конфіскації паспорта громадянина іншої держави, який є власністю цієї держави, не передбачена.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та захисник просять поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду від 11 березня 2019 року, обґрунтовуючи клопотання тим, що про розгляд справи в суді ОСОБА_1 у передбачений законом спосіб не повідомлялася та про прийняте рішення дізналася лише 23 серпня 2019 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду ОСОБА_1 пропущений із поважних причин, оскільки судом не були належним чином виконані вимоги ст. 277-2 і ч. 1 ст. 285 КУпАП та в справі відсутні достовірні відомості про те, що ОСОБА_1 повідомлялася про судовий розгляд, який відбувся 11 березня 2019 року, водночас матеріали справи не місять даних про те, що ОСОБА_1 ознайомилася з постановою раніше, ніж 23 серпня 2019 року, у зв`язку з чим процесуальний строк оскарження підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення захисника на підтримку апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, додаткові докази та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 та захисника Малеки І.В. підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених в судовому засіданні та оцінених доказів і вирішити справу в точній відповідності з законом.

Водночас, згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, згідно з положеннями ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Проте, як видно з матеріалів справи, наведені вимоги закону при оформленні матеріалів справи, розгляді справи в суді та винесенні суддею постанови стосовно ОСОБА_1 дотримані не були.

Водночас розгляд справи без участі ОСОБА_1 та за відсутності у справі даних про сповіщення її про місце і час розгляду справи 11 березня 2019 року, бо судовий розгляд 07 лютого 2019 року відкладався, призвів до неповного та неправильного з`ясування судом фактичних справ справи.

Як убачається з матеріалів справи, 15 грудня 2018 року інспектором прикордонної служби відділення контролю другої лінії впс «Жуляни» ОСОБА_4 за місцем підрозділу органу охорони державного кордону - Державна прикордонна служба України «Окремий контрольно-пропускний пункт «Київ» відділ прикордонної служби «Жуляни» складено протокол стосовно гр. України ОСОБА_1 , за змістом якого ОСОБА_1 15 грудня 2018 року о 18 год.05 хв., у пункті пропуску «Київ» ( Жуляни) термінал А КП МА «Київ» (Жуляни) на напрямку «Приліт» під час оформлення рейсу 7302 Дортмунд-Київ, здійснила спробу незаконного перетинання державного кордону України без відповідних документів, а саме: всупереч вимогам ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» пред`явила на паспортний контроль закордонний паспорт гр. Литви № НОМЕР_1 на своє ім`я, чим порушила вимоги п.2 Правил перетинання державного кордону України громадянами України, що затверджені ПКМУ від 27.01.1995 року № 57, тобто вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

В поясненнях, які долучені до протоколу, ОСОБА_1 повідомила виключно про обставини, за яких вона отримала громадянство Литовської Республіки, а також вказала про те, що в травні 2018 року подала документи про відмову від громадянства України.

Між тим, її ставлення до викладених у протоколі обставин, не з`ясовувалося.

Дійшовши висновку про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, суддя місцевого суду в основу такого висновку поклав протокол та долучені до нього документи, тобто відомості, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, а це: рапорт інспектора ПС 1-ї категорії групи КДЛ та документування відділення КДЛ впс "Жуляни" Денека К. та рапорт заступника начальника 1-го відіпс впс "Жуляни" Каледіна К. від 15 грудня 2018 року, які містять аналогічну з протоколом інформацію; пояснення ОСОБА_1 , які стосуються лише обставин отримання нею громадянства іншої держави; фотокопії першої сторінки паспорта громадянина Литовської Республіки для виїзду за кордон № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 і паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 та інформація про те, що в базах даних відсутні відомості про визнання недійсним документа - паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 .

Проте за результатами апеляційного розгляду висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення не знайшли свого підтвердження, з огляду на наступне.

За змістом протоколу суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення полягає в тому, що 15 грудня 2018 року о 18 год.05 хв. у пункті пропуску «Київ» ( Жуляни) термінал А КП МА «Київ» (Жуляни) на напрямку «Приліт» під час оформлення рейсу 7302 Дортмунд-Київ вона здійснила спробу незаконного перетинання державного кордону України без відповідних документів і на обґрунтування таких обставин в протоколі вказано, що під час паспортного контролю ОСОБА_1 пред`явила закордонний паспорт громадянина Литовської Республіки № НОМЕР_1 на своє ім`я, тобто слід розуміти, що не мала при собі та не пред`явила паспорт громадянина України для виїзду за кордон або інший документ, визначений законодавством України.

У письмових поясненнях, направлених суду під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 , заперечуючи свою вину у вчиненні правопорушення, повідомила, що дійсно, достовірно не знаючи, чи задоволена її заява про вихід із громадянства України, 15 грудня 2018 року на паспортному контролі в пункті пропуску «Київ» термінал А КП МА «Київ» (Жуляни) на напрямку «Приліт» вона спочатку надала уповноваженій особі закордонний паспорт громадянина Литовської Республіки № НОМЕР_1 на своє ім`я та пояснила, що їй невідомо чи припинено її громадянство України, але вона має при собі паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Уповноважена особа прикордонної служби повідомила, що відносно неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки вона ще не втратила громадянства України, але пред`явила паспорт громадянина Литовської Республіки, що вже є порушенням законодавства України. Під час оформлення протоколу уповноважених осіб прикордонної служби цікавили лише правові підстави набуття нею громадянства Литовської Республіки, про що вона повідомила у письмових поясненнях, а також надала всі документи, які мала при собі, в тому числі і паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який нікого не зацікавив.

Крім того, ОСОБА_1 зазначила про те, що з часу отримання нею в 2017 році паспорта громадянина Литовської Республіки для виїзду за кордон під час перетинання кордону України в напрямках приліт/виліт у неї завжди виникали непорозуміння з посадовими особами прикордонної служби, які здійснювали паспортний контроль. Частина з цих осіб звертали її увагу на те, що вона має пред`являти на паспортний контроль паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а інші, з огляду на її повідомлення про звернення із заявою про вихід із громадянства України - паспорт громадянина Литовської Республіки для виїзду за кордон, тому вона завжди мала при собі обидва документа. Постійна наявність обох паспортів була викликана і тією обставиною, що Закон України «Про громадянство України» пов`язував припинення громадянства України із датою видання Президентом України відповідного Указу, який не публікується, отже видання такого завжди могло стати для неї на кордоні несподіванкою, водночас наявність Указу Президента автоматично припиняє дію документів, що підтверджують громадянство України. Через потребу у завершенні особистих справ в Україні вона періодично прилітала в Україну, тому через необізнаність щодо Указу Президента першим надавала паспорт громадянина Литовської Республіки для виїзду за кордон, а наступним паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що відбулося і 15 грудня 2018 року.

Наведені ОСОБА_1 обставини опосередковано підтверджуються долученими до апеляційної скарги документами.

Так, згідно з консульською довідкою № ІКР65-32 від 26 вересня 2017 року Посольства Литовської Республіки в Україні ОСОБА_1 25 травня 2017 року набула громадянство Литовської Республіки у спрощеному порядку, як особа литовського походження, на підставі 10 та 30 статті Закону Литовської Республіки «Про громадянство» та 21 пункту 84 статті Конституції Литовської Республіки.

За змістом частин 1, 12, 15 статті 18 Закону України «Про громадянство України» громадянин України, який відповідно до чинного законодавства України є таким, що постійно проживає за кордоном, може вийти з громадянства України за його клопотанням. Вихід з громадянства України допускається, якщо особа набула громадянство іншої держави або отримала документ, виданий уповноваженими органами іншої держави, про те, що громадянин України набуде її громадянство, якщо вийде з громадянства України. Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного Указу Президента України.

Та обставина, що ще у травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася із заявою (клопотанням) на ім`я Президента України про вихід з громадянства України нічим не спростована, разом із цим її громадянство України за відповідним клопотанням припинене Указом Президента № 125 від 11 квітня 2019 року та 22 квітня 2019 року відповідне повідомлення було надіслано Департаментом консульської служби Міністерства закордонних справ України до посольства України у Литовській Республіці.

Із фотокопії паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 вбачається, що загальний строк його дії закінчується 10 березня 2021 року, а з огляду на припинення громадянства України - 11 квітня 2019 року. За цим документом ОСОБА_1 неодноразово перетинала державний кордон України, в тому числі і після набуття нею громадянства Литовської Республіки.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги щодо безпідставного складання 15 грудня 2019 року протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , в судове засідання апеляційного суду викликався інспектор прикордонної служби відділення контролю другої лінії впс «Жуляни» Денека К.А., який склав указаний протокол, проте він без поважних причин до суду не прибув.

Враховуючи неповноту даних щодо фактичних обставин правопорушення в матеріалах справи, доводи ОСОБА_1 про те, що 15 грудня 2018 року у пункті пропуску «Київ» (Жуляни) термінал А КП МА «Київ» (Жуляни) на напрямку «Приліт» під час паспортного контролю вона мала при собі паспорт громадянина України для виїзду за кордон та намагалася його пред`явити посадовій особі прикордонної служби до завершення процедури контролю нічим не спростовуються. Разом із цим, сама по собі та обставина, що ОСОБА_1 на паспортному контролі спочатку пред`явила паспорт громадянина Литовської Республіки для виїзду за кордон на своє ім`я, який отриманий нею у встановленому законодавством Литовської Республіки порядку, не свідчить про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, оскільки такі дії за відсутності достовірних даних про те, що вона, будучи громадянином України та перетинаючи державний кордон України, не мала при собі та не пред`явила під час паспортного контролю відповідні документи, не утворюють об`єктивну сторону складу цього правопорушення.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини за результатами оцінки наявних у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, за змістом яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, та вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП, відповідно до яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а тому судове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року щодо ОСОБА_1 , як постановлене з порушенням вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 268, 280 КУпАП, підлягає скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та захисника Малеки Ірини Василівни задовольнити.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року, якою ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, застосоване до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., з конфіскацією паспорта громадянина Литви для виїзду за кордон серії № НОМЕР_1 та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко