3/758/325/19 Категорія 192
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2019 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Бородій В. М., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДФС в місті Києві, про притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючої на посаді директора ТОВ «Українська харчова компанія», що за адресою: місто Київ, вулиця Іллінська, 8, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1,

за ч.1 ст.163-1 КпАП України,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16.11.2018 року, ОСОБА_1 вчинила правопорушення ведення податкового обліку з порушенням податкового законодавства, а саме: ст.134, ст.140, ст.192, ст.198, ст.201 ПК України, в результаті чого встановлено завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2017 рік у сумі 14384847 гривень, за півріччя 2018 року у сумі 15492002 гривні, занижено податок на додану вартість за вересень 2017 року на суму 16740 гривень, за листопад 2017 року на суму 122201 гривні, що відображено в акті перевірки від 16.11.2018 року №773/26-15-14-02-02/38129143 за період 01.01.2016 року по 30.06.2018 року.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином. На адресу суду надійшли письмові пояснення.

В судове засідання з'явилась захисник ОСОБА_1, який повідомив, що повідомлення-рішення на даний час оскаржується, про що надав відповідні документи.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, акт, копію скарги на податкові повідомлення-рішення, письмові пояснення, суд прийшов до висновку, що відповідно до ст.247 КУпАП справа відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за невстановленістю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження доказів у справі та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, як зазначено в ч.2 ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП і не може бути перекладений на суд.

Вказане відповідає вимогам Конституції України та практиці ЄСПЛ.

Так, відповідно до вимог ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст.6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Як вбачається з матеріалів, наданих суду ОСОБА_1, не погодилась з висновками акту перевірки, також було оскаржено податкові повідомлення-рішення до ДФС України в адміністративному порядку на підставі п. 56.2 та п. 56.3 ПК України. На даний час адміністративне оскарження триває і ДФС України не прийнято остаточного рішення за результатами розгляду скарги. У зв'язку з цим, протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

За таких обставин, відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за невстановленям в її діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163-1, 247, 294, 307, 308 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за невстановленням в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч.5 ст.7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя В. М. Бородій