Справа №515/1962/18
Провадження №3/515/36/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 січня 2019 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі: головуючого-судді Семенюк Л.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, його захисника - адвоката ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли від ГРПП ВОДГР УПД ГУНП в Одеській області, про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

04.12.2018 року до суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України відносно ОСОБА_1

Зазначені матеріали, відповідно до п. 26.1 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року №173 були зареєстровані в АСДС та розподілені судді Татарбунарського районного суду Одеської області Семенюк Л.А..

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 334723 від 23.11.2018 року, складеного поліцейським ГРПП ВОДГР УПД ГУНП в Одеській області сержантом поліції Романець О.С., 23.11.2018 року приблизно в 00:30 години, ОСОБА_1 на а/д Одеса-Рені М-15, на 138 км керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Згідно висновку медичного огляду № 31 водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив пункт 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 надав до суду письмові заперечення (а.с.19-21), в яких зазначив, що протокол серії БД № 334723 від 23.11.2018 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КпАП України вважає незаконним, посилаючись на те, що водій ОСОБА_1, під час його зупинки, не перебував у стані алкогольного сп'яніння. Вважає, що протокол був складений з порушенням норм чинного законодавства, зокрема з акту медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 21 від 23.11.2018 року, що наданий КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» на запит адвоката, слідує, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння було проведено у КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» візуальним шляхом. В пункті 20 вказаного акту лікарем не встановлено діагноз, а саме, що останній знаходився у стані алкогольного сп'яніння. Крім того, за отриманою з ЦРБ інформацією, черговий лікар приймального відділення ОСОБА_4, яка проводила огляд та надала висновок щодо ОСОБА_1, наказом по КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» № 40-Л від 04.04.2018 року залучалася для проведення медичних оглядів для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп'яніння, однак відомості, що вказаний лікар пройшов тематичні заняття проведення медичного обстеження вказаної категорії осіб - відсутні.

Тому, він вважає, що висновок складено з порушенням Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно до п.16 Інструкції, висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння, видається на підставі акту медичного огляду, а згідно п.15 Інструкції передбачено, що за результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду.

Однак, під час проведення медичного огляду в КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» у ОСОБА_1 не відбирались зразки біологічного середовища для лабораторних досліджень, передбачених п.п.12,13 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції, а його огляд було здійснено лише візуальним шляхом, на підставі якого було надано висновок, що, нібито, він знаходився в стані алкогольного сп'яніння. Крім того, в порушення п.20 розділу ІІІ Інструкції, йому не видали на руки примірник висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння.

На підставі вищевикладеного вважає дії співробітника поліції незаконними, оскільки ОСОБА_1 зупинили незаконно та факт перебування його у стані алкогольного сп'яніння недоведений, так як докази, на яких базується протокол, за яким останній притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України, добуті з порушенням вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали подані заперечення на оскаржуваний адміністративний протокол, та дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частина 1 ст.9 КУпАП встановлює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відсутність хоча б однієї із встановлених частиною 1 ст.9 КУпАП складових, свідчить про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Частиною першою ст.130 КУпАП, крім інших правопорушень, передбачено відповідальність й за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Порядок такого огляду визначений ст.266 КУпАП, постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок) та Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 9 вересня 2009 року №400/666 і зареєстрованої в МЮ України 06.10.2009 р. за №931/16947 (далі-Інструкція).

Відповідно до цих нормативних актів оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп'яніння, згідно з ознаками такого стану, визначеними МОЗ і МВС України, а сам огляд водія проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення (ч.ч.1 і 2 ст.266 КУпАП, пункти 2-5 Порядку).

У разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, але не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту встановлення відповідних підстав для його здійснення (ч.ч.3, 4 ст.266).

Кожний випадок огляду осіб на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я (ч.4 ст.266, п.3.21. Інструкції).

Крім того, згідно з ч.6 ст.266 КУпАП, направлення для огляду на стан алкогольного сп'яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМ України (постанова від 17 грудня 2008 року №1103), а форма направлення встановлена в Додатку 1 до Інструкції.

Відповідно до Інструкції та Порядку, огляд у закладах охорони здоров'я щодо виявлення стану сп'яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров'я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, за методикою та із застосуванням приладів, дозволених для використання МОЗ (пункти 3.3, 3.7, 3.9, 3.10, 3.12 Інструкції, пункти 10, 12. Порядку),

Лікар, що проводив у закладі охорони здоров'я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ (п.13 Порядку). Такий висновок видається на підставі акта медичного огляду (пукти 3.15. - 3.21. Інструкції).

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними (п.3.22. Інструкції).

Що стосується підстав вважати, що особи, які керують транспортними засобами, перебувають у стані алкогольного чи іншого сп'яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то вони також визначені вказаною Інструкцією, зокрема у її п.1.3.

Аналізуючи вищезазначені норми, суд вважає, що вимог наведених нормативних актів уповноважена особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не дотрималась, про що свідчить наступне.

Як видно з досліджених в судовому засіданні доказів і оскаржуваного протоколу, на місці зупинки працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, а відразу відправили його на медичний огляд в ЦРЛ, хоча чинним законодавством чітко передбачено порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп'яніння в закладах охорони здоров'я лише в разі незгоди водія на проведення огляду та в разі незгоди з його результатами.

При цьому, частиною 5 статті 266 КУпАП встановлено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Також судом встановлено, що в медичному закладі, куди був доставлений ОСОБА_1, огляд останнього було проведено візуальним шляхом, хоча він заперечував факт вживання алкогольних напоїв.

При цьому, згідно наданого до суду акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Акт) № 21 від 23.11.2018 року, ОСОБА_1 в часі та місці орієнтований, мовна здатність не порушена, вегето-судинні реакції без особливостей, дихання не змінене, рухова сфера не порушена, міміка звичайна, тремтіння повік, пальців рук відсутнє, поведінка адекватна, заперечує вживання алкоголю, хоча запах алкоголю з роту присутній (п.17 акту). В п.18 акту щодо використання технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі зазначено - відмовився. В пункті 20 вказаного акту відсутній висновок лікаря за результатами огляду та не встановлено діагноз щодо перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння.

Таким чином, акт медичного огляду №21 від 23.11.2018 року та, складений на його підставі, висновок без номера від 23.11.2018 року щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1, в якому, до речі, зазначено, що він зроблений на підставі даних акту медичного огляду №31, а не №21, без оговорення вказаних розбіжностей, надані суду на підтвердження факту перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння, заслуговують на критичну оцінку та не можуть вважатись належними та допустимими доказами, виходячи з наступного. Висновок, який покладено в основу оскаржуваного протоколу про адміністративне правопорушення, не завірений, як того вимагає його форма, печаткою медичного закладу, чи хоча б лікаря, який проводив медогляд, на ньому відсутній навіть штамп медичної установи з датою реєстрації та номером вказаного документу. А відсутність в пункті 20 акту медичного огляду №21 від 23.11.2018 року висновку лікаря за результатами огляду щодо перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння, ставить під сумнів результат висновку від 23.11.2018 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, суд враховує, що в порушення п.3.20 розділу ІІІ Інструкції, один примірник висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння, під підпис йому не був вручений. Підпис обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду в графі 11 висновку - відсутній, будь-яких записів про відмову від підпису - не має.

На запит адвоката ОСОБА_2 від 03.12.2018 року, наданий лист Комунального закладу «Татарбунарська центральна районна лікарня» № 2170 від 10.12.2018 року, з якого слідує, що черговий лікар приймального відділення ОСОБА_4 наказом по КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» № 40-Л від 04.04.2018 року залучається до проведення медичних оглядів для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп'яніння. Установлених форм документів (посвідчень) про проходження тематичних занять лікарів-дежурантів, які проводять медичний огляд на стан сп'яніння, на вторинному рівні надання медичної допомоги, не існує.

Разом з тим, жодних доказів щодо проходження лікарем ОСОБА_4, яка проводила медичний огляд ОСОБА_1, занять щодо порядку проведення медичного обстеження вказаної категорії осіб, суду не надано.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За вказаних обставин, враховуючи те, що огляд на стан сп'яніння ОСОБА_1 був проведений з порушенням порядку, встановленого законодавством, суд не може вважати допустимим доказом по справі висновок КЗ «Татарбунарської ЦРЛ» від 23.11.2018 року про перебування останнього в стані алкогольного сп'яніння, який навіть не завірений печаткою медичного закладу.

Будь-які інші належні та допустимі докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, в справі відсутні, не здобуті такі докази і в ході судового розгляду.

Наведене свідчить, що працівники поліції при вирішенні питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, діяли не у відповідності до своїх повноважень, визначених законодавством.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відсутність в матеріалах справи належним чином отриманих доказів на стан знаходження ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння, які свідчили б про те, що в день складання протоколу, а саме 23.11.2018 року він перебував в стані алкогольного сп'яніння, дає суду підстави вважати, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП не підтверджена. Разом з тим, обвинувачення щодо особи не може бути висунуто на сумнівних доказах, тому, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч. 1 КУпАП України.

Згідно ст.247 п.1 КУпАП, провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад та подія адміністративного правопорушення.

Таким чином, вважаю за необхідне провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити, в зв'язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.9, 130, 221, п.1 ч.1 ст.247, 251, 252, 260, 266, 280, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілим або захисником.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Л. А. Семенюк