ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №645/5552/18 Суддя 1-ї інстанції: Горпинич О.В.
Провадження № 33/818/17/19
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.01.2019 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю захисника особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.10.2018 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.10.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 6 вересня 2018 року о 13:19 по вул. Василя Мельникова, 9/2 в м. Харкова, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ЗАЗ Lanos» державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotester 6810 ARBL 0633» в присутності двох свідків, який показав результат - 3,13%.

Дії водія ОСОБА_2 кваліфіковані як порушення п. 2.9 Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.10.2018 року скасувати, та закрити провадження щодо нього, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи тим, що судове засідання було проведено без його участі, а копію рішення він отримав лише 6 листопада 2018 року.

В апеляційній скарзі вказує, що постанова є незаконною та необґрунтованою, а також винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначив, що висновку суду не відповідають фактичним обставинам, оскільки він не погоджувався на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Drager Alcotester 6810 ARBL 0633», а навпаки наполягав на проходженні огляду в закладі охорони здоров'я.

Наголосив, що суд в порушення вимог п. 3 ст.278 КУпАП не повідомив його належним чином про дату та час судового засідання, а висновки суду про зворотне є необґрунтованими, оскільки відповідно штампу він отримав виклик до суду лише 25 жовтня 2018 року о 13-00 годині.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3, який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повідомлені причини такого пропуску апеляційний суд вважає поважними, та відмовити в задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Приймаючи рішення по відмову в задоволенні апеляційних вимог, апеляційний суд виходить з того, що згідно наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських ОСОБА_2 було зупинено АДРЕСА_2 під час керування ним транспортним засобом «ЗАЗ Lanos» державний номер НОМЕР_1. На вимогу поліцейського ОСОБА_2 вийшов з транспортного засобу, та повідомив що вжив спиртні напої лише 100 грам. Йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою технічного засобу Драгер або у закладі охорони здоров'я, на що ОСОБА_2 погодився пройти огляд на місці зупинки (відеозапис останні цифри 0277, 12:23 год.)

Згідно відеозапису останні цифри 0282 о 13.50 ОСОБА_2 в присутності двох свідків пройшов огляд за допомогою технічного засобу Драгер, за результатом якого встановлено у видихуваному повітрі 3.13 проміле. Проти отриманого результату ОСОБА_2 не заперечував. При цьому згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД 040294 від 06.09.2018 року останній в письмових поясненнях зазначив, що згоден з вчиненим ним правопорушенням.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд не бере до уваги доводи ОСОБА_2, що він ніби то наполягав на проходженні огляну на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (ПДР) встановлено, що водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а також ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Що стосується доводів про неналежне повідомлення ОСОБА_2 про час та місце судового розгляд у суді першої інстанції, апеляційний суд їх відкидає, оскільки в судове засідання суду першої інстанції призначене на 22.10.2018 року прибув захисник ОСОБА_3, який за договором про надання правової допомого від 21.10.2018 року представляв інтереси ОСОБА_2, що свідчить про обізнаність останнього про час та місце розгляду справи. Згідно до звукозапису судового засідання, ОСОБА_3 не заявляв клопотання про перенесення судового засідання у зв'язку з відсутністю ОСОБА_2, а просив час для ознайомлення з матеріалами справи.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд гне вбачає підстав вважати необґрунтованим висновок суду першої інстанції, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 040294 від 06.09.2018 року, поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, актом огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою технічного засобу, розпискою ОСОБА_2, чековою роздруківкою, відеозаписом з нагрудних камер.

Вказаним доказам суддею суду першої інстанції було надано повну та належну оцінку, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови за доводами апеляційної скарги немає.

Апеляційний суд також відмовляє в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП, оскільки правопорушення вчинене ОСОБА_2 було вчинено 06.09.2018 року, та постановою суду від 25.10.2018 року на нього накладено адміністративне стягнення, тобто в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 обґрунтовано притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопопрушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.10.2018 року у відношенні ОСОБА_2 задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вказану вище постанову без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.П.Цілюрик