КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №752/6186/19Головуючий у І інстанції: Дідик М.В.
Провадження №33/824/1955/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 04 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 10 років.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що на час зупинки транспортного засобу працівниками поліції у нього не було жодних документів на підтвердження його особи, а тому він разом із поліцією поїхав додому, проте документів там не було. Повернувшись назад на місце події, з`ясували, що транспортний засіб, на якому він їхав, забрав власник. Дочекавшись власника із автомобілем, працівниками поліції було складено протокол про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що було зафіксовано на відео. В ознайомленні із протоколом йому було відмовлено та повідомлено про те, що він може забрати протокол разом із актом на автомобіль, який забрали у відділення поліції.

Зазначає, що після цих подій він 21.03.2019 року поїхав у відділення поліції, де отримав копію протоколу.

Вважає, що працівниками поліції істотно порушено порядок проведення огляду особи на стан сп`яніння, оскільки він здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Оскільки, з моменту зупинки транспортного засобу працівниками поліції пройшло більше 5 годин, такий огляд на стан сп`яніння не міг бути проведеним.

За наслідком апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 18.03.2019 року 05:40 год. в м. Києві по вул. Столичне шосе, керував автомобілем «Форд», реєстраційний номер «НОМЕР_1 », з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, бліде обличчя. Від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чимпорушив п.2.5 ПДР України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, за результатами чого дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою органів поліції, ОСОБА_1 . 18.03.2019 року 05:40 год. в м. Києві по вул. Столичне шосе керував транспортним засобом «Форд», реєстраційний номер «НОМЕР_1 », з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Даний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Окремими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Викладені в протоколі обставини підтверджуються також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якої вбачається, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, повідомивши про підстави для цього, проте водій у присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився. У зв`язку з цим щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, який він підписав, зазначивши, що «з протоколом не згоден, пояснення надам у суді».

Судом апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_4 , яка підтвердила пояснення ОСОБА_1 та повідомила, що 18.03.2019 року вночі до квартири увійшов її чоловік з працівниками поліції і тривалий час шукали документи, після чого поїхали. Проте показання цього свідка не спростовують встановлені судом обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п.12 розділу 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду для перевірки на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, інспектором не складалось відповідне направлення.

Цим самим спростовуються доводи апелянта про порушення працівниками поліції порядку проходження огляду особи на стан сп`яніння, а також те, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння через 5 годин після зупинки транспортного засобу.

Не знайшли свого підтвердження і апеляційні доводи про невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , щодо дати та місця його складання.

У зв`язку з відмовою водія від проходження огляду, поліцейський, діючи у відповідності до вимог ст.266 КУпАП, правомірно склав протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.130 КУпАП, вказавши, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах визнав його винним у порушенні п.2.5 ПДР України, та притягнув його до відповідальності по ч.3 ст.130 КУпАП.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 10 років, яке є безальтернативним стягненням та відповідає межам санкції ч.3 ст.130 КУпАП, суддя врахував повторність правопорушення, а саме те, що ОСОБА_1 протягом року втретє притягується за аналогічне правопорушення, характер вчиненого правопорушення та особу водія.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначає апелянт у поданій апеляційній скарзі.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 04 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 10 років, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз