Номер провадження: 33/813/590/19
Номер провадження: 33/813/597/19
Номер справи місцевого суду: 500/7239/17
Головуючий у першій інстанції Швець В. М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Зінов`єва О.О.,

прокурора відділу сфери запобігання і протидії корупції прокуратури Одеської області Войтова Р.Г.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.01.2018 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.04.2019 року про виправлення описки,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.01.2018 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністратинві правопорушення (далі - КУпАП) та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі пятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. Проте, в резолютивній частині постанови суд помилково вказав про винність ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передадченого ст. 124 КУпАП.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.04.2019 року було задоволено заяву прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області та внесено в резолютивну частину постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.01.2018 року виправлення, вказавши замість ст. 124 КУпАП вірну статтю, а саме - ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.01.2018 року було встановлено, що ОСОБА_1 під час звільнення з посади старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на водному транспорті Управління державної служби України з безпеки на транспорті в Одеській області несвоєчасно подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та декларацію перед звільненням з вказаної посади, зокрема, мав подати електронну декларацію до 01.05. 2017 р., а подав її 10.06.2017 р. та 01.07.2017 р., чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 03.04.2019 р. ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на винесення судом оскаржуваної постанови поза строками накладення адміністративного стягнення.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просить постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.01.2018 р. скасувати та провадження у справі закрити.

Вапеляційній скарзі ОСОБА_1 просить також поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.01.2018 року як пропущеного з поважних причин, зокрема, через винесення 01.04.2019 р. судом постанови про виправлення описки в постанові Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.01.2018 р. та зазначення правильної статті, за якого останнього визнано винним - зокрема, ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що позбавило його можливості звернення до НАЗК із заявою про виключення його з реєстру осіб, що вчинили корупційні правопорушення.

З цих підстав ОСОБА_1 також просить скасувати постанову того ж суду від 01.04.2019 року, якою було виправлено описку в резолютивній частині постанови суду від 03.01.2018 року.

Заслухавши доводи апеляційних скарг, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Зінов`єва О.О., а також прокурора відділу сфери запобігання і протидії корупції прокуратури Одеської області Войтова Р.Г., дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, проте апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційну скаргу на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.01.2018 року ОСОБА_1 подав 04.04.2019 року, тобто лише після того, як суд виправив у вказаній постанові описку. Саме після виправлення описки ОСОБА_1 вважав своє право порушеним, а тому на думку апеляційного суду зазначені обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений апелянтом з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, статтею 6 Європейської Конвенції «Про права людини і основоположних свобод» та практикою Європейського суду по правам людини.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про необхідність скасування постанови суду та закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає їх помилковими, з огляду на наступні обставини.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 під час звільнення з посади старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на водному транспорті Управління державної служби України з безпеки на транспорті в Одеській області несвоєчасно подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та декларацію перед звільненням з вказаної посади, оскільки мав подати електронну декларацію до 01.05. 2017 р., а подав її 10.06.2017 р. та 01.07.2017 р., чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не мав електронного ключа, а тому не мав можливості своєчасно подати електронну декларацію, є безпідставними, оскільки отримання електронного ключа, як і подання електронної декларації - є безпосереднім обов`язком ОСОБА_1

Стосовно доводів ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Зінов`єва О.О. про те, що ОСОБА_1 є першокласним спеціалістом, проте не може працевлаштуватись на державну службу, оскільки він внесений в реєстр як особа, що здійснила корупційні діяння, є слушними, однак не є підставою для скасування законної постанови суду про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Що стосується строків притягнення його до адміністративної відповідальності, то у відповідності до ч. 5 ст. 38 КУпАП України у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення молже бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 по ст. 166 КК України було закрите 22 грудня 2017 року не оспорюється учасниками справи.

Таким чином, судом першої інстанції не було допущено порушення строків притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 38 КУпАП, оскліьки протокол про адміністративне правопорушення складено 22 грудня 2017 року, а оскаржувана постанова суду була винесена 03.01.2018 року.

Що стосується постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.04.2019 року, якою було задоволено заяву прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області та внесено в резолютивну частину постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.01.2018 року виправлення, та вказано замість ст. 124 КУпАП вірну статтю, а саме - ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, то апеляційний суд зазначає наступне. Дійсно суд при винесенні постанови 03.01.2018 року допустився помилки в резолютивній частині постанови, вказавши, що ОСОБА_1 визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП. Проте, із тексту вступної, описової та мотивувальної частини постанови слідує, що ОСОБА_1 визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності саме по ч.1 ст.172-6 КУпАП, а не по ст. 124 КУпАП, однак суд допустив технічну помилку при виготовленні постанови.

Саме у зв`язку цим, суд і виправив помилку в оскаржуваній постанові суду від 03.01.2018 року, оскільки іншим шляхом внести виправлення у вказану постанову суду, не представляється можливим.

При цьому суд допустив аналогію права, та виходив із вимог, передбачених ст. 379 КК України, що визнається апеляційним судом законним і справедливим.

З підстав викладеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.04.2019 року.

Також безпідставними є доводи ОСОБА_1 та його адвоката Зінов`єва О.О. про те, що протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією було складено не 22 грудня 2017 року, а значно раніше, що на їх думку підтверджуєься письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 04.07.2007 року (а.с.68). Такого висновку апеляційний суд дійшов виходячи з того, що матеріали справи не містять іншого протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією ОСОБА_1 , а письмові пояснення він надавав слідчому СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області в рамках кримінальної справи, про яку вказано вище.

Керуючись ст.ст. 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.01.2018 року.

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.01.2018 року та 01.04.2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда