П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2019 року суддя Черкаського районного суду Тептюк Є.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Черкаського районного відділення поліції Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення від 03.04.2019 року, ОСОБА_1 , 03.04.2019 року, о 14 годині 00 хвилин, в с. Будище по вул. Велика, 70 Черкаського району Черкаської області, керував мотоциклом Мінськ 111, без державного номерного знака, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав і пояснив, що в с. Будище Черкаського району Черкаської області по вул. Велика до нього підійшли працівниками поліції, для перевірки документів. ОСОБА_1 , вказав, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, і зазначив, що його мотоцикл був припаркований біля домоволодіння, він ним не керував. Також ОСОБА_1 , вказав, що свідків присутніх при його спілкуванні з працівниками поліції не було взагалі, а письмові пояснення, відібрані в нього працівниками поліції не читав, так як дуже розхвилювався та є особою похилого віку.

До то ж ОСОБА_1 , забезпечив явку в судове засідання свідка ОСОБА_2 , яка в своїх поясненнях зазначила, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 , біля двору для перевірки документів. Тестування на алкоголь працівники поліції не проводили.

В судове засідання неодноразово викликались свідки, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 Вказані особи повідомлялись шляхом направлення поштових повісток, згідно з якими ОСОБА_5 , їх отримував проте не з`явився для дачі пояснень. ОСОБА_4 , взагалі не проживає за вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення адресою. Судом було забезпечено отримання вказаними особами телефонограми, проте вона також була ними проігнорована.

Будь-які докази, крім протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень двох свідків, що ОСОБА_1 , відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, 21.05.2019 року судом направлено запит на витребування відео запису з камер інспекторів, які проводили оформлення матеріалів з місця вчинення правопорушення. На день розгляду справи відеозапис суду так і не було надано.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.3ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Так, згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція 1950 р.) справедливий судовий розгляд забезпечується через певні права обвинуваченого на: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього; b) мати достатньо часу й можливостей для підготовки свого захисту; c) захищати себе особисто чи використовувати правову допомогу захисника на свій розсуд або, за браком достатніх коштів для оплати послуг захисника, користуватися послугами призначеного йому захисника безоплатно, якщо цього вимагають інтереси правосуддя; d) допитувати свідків обвинувачення або мати право на те, щоб їх допитали, а також вимагати виклику і допиту свідків з його сторони на тих же умовах, що й свідків обвинувачення; e) отримувати безкоштовну допомогу перекладача, якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не говорить цією мовою.

Критерії недопустимості доказів ЄСПЛ віддає на розсуд національному законодавцеві, утримуючись від пред`явлення конкретних вимог.

Аналізуючи практику ЄСПЛ, можна зробити висновок, що при вирішенні питання про недопустимість доказів, національні суди повинні мати на увазі можливість обвинуваченого оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, а також обставини в процесі збирання доказів, що дозволяють їх вважати неприпустимими (Постанови ЄСПЛ у справі «Ялло проти ФРН» від 11.07.2006, у справі «Биков проти РФ» від 10.03.2009). Більш того, при дослідженні і оцінці доказів суди повинні враховувати подані зауваження і доводи сторін по таких доказів. Тільки в такому випадку судовий розгляд на підставі п.1 ст.6 Конвенції 1950 р. можна вважати справедливим.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд не знайшов підтвердження його вини в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України і тому приходить до висновку, що провадження у справі необхідно закрити згідно ст. 247 п. 1 КпАП України, оскільки в діях ОСОБА_1 , відсутня подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 130, 247,283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Є. П. Тептюк