Справа № 365/206/19 Номер провадження: 3/365/47/19
ПОСТАНОВА

іменем України

19.06.2019 смт. Згурівка Київської області

Суддя Згурівського районного суду Київської області Денисенко Н.О.,

розглянувши в залі судового засідання справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працездатного, непрацюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколомпро адміністративне правопорушення серії БД № 354658 від 04.04.2019 значиться, що 04.04.2019 о 13 годині 40 хвилин поблизу кладовища по вулиці Каштанова в селі Жуківка Згурівського району Київської області ОСОБА_1 керував автомобілем «ГАЗ-24», номерний знак НОМЕР_2 , із ознаками алкогольного, наркотичного сп`яніння, а саме, порушення мови, координації рухів, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

На підставі ст. 129 Конституції України та за аналогією закону здійснювалось повне фіксування судового засідання звуко- та відеозаписувальними технічними засобами.

Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, дотримання принципу верховенства права є однією з основ демократичного суспільства.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі ЄСПЛ) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

ЄСПЛ з метою справедливого провадження та дотримання статті 6 Конвенції вважає, що провадження у справах про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Лучанінова проти України», «Енгель та інші проти Нідерландів», «Озтюрк проти Німеччини», «Лутц проти Федеративної Республіки Німеччини», «Лауко проти Словаччини» та ухвалу щодо прийнятності у справі «Рибка проти України»).

Крім того, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» (п. 21) Уряд України визнає карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Прокурор, повідомлений про розгляд справи з огляду на рішення ЄСПЛ від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, а також з огляду на повноваження прокурора, визначені статтею 250 КУпАП, не з`явився.

03.05.2019 ОСОБА_1 з`явився у судове засідання. За його клопотанням розгляд справи було відкладено з метою звернення за правовою допомогою. У судові засідання 20.05.2019, 03.06.2019 та 19.06.2019, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, не з`явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності та додав довідку КЗ КОР «Київська обласна психоневрологічна лікарня № 2» про його перебування на лікуванні у цій установі у період з 10.05.2019 по 28.05.2019.

Виходячи із зазначених вище правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вбачається за можливе провести розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постановою суду від 03.06.2019 було витребувано від КЗ КОР «Київська обласна психоневрологічна лікарня № 2» інформацію про причини перебування ОСОБА_1 на лікуванні, залучено захисника для здійснення його захисту за призначенням.

Лікарня надала виписку із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 , із якої вбачається, що він дійсно перебував у зазначений вище період на лікуванні. Виписаний з поліпшенням.

Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області скерував постанову суду від 03.06.2019 до Броварського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги за належністю. Останній рекомендував ОСОБА_1 звернутися особисто за такою допомогою, посилаючись на Закон України «Про безоплатну правову допомогу», надавши необхідні документи.

Відтак суд вчинив всі можливі дії для забезпечення захисту прав ОСОБА_1 під час розгляду справи. Проте він не скористався наданою можливістю.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що він відмовляється від проходження медичного огляду у присутності двох свідків. У письмових поясненнях, наданих суду від 03.05.2019, пояснив, що працівники поліції відмовились провести огляд на стан сп`яніння на місці та запропонували їхати у Згурівську лікарню, відмовившись їхати у м. Березань, куди було ближче. Це його насторожило, тому він відмовився від огляду.

Свідок поліцейський ОСОБА_2 пояснив, що під час його патрулювання 04.04.2019 о 13 годині 40 хвилин в селі Жуківка Згурівського району Київської області було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 та виявлено відсутність договору страхування. ОСОБА_1 вів себе неадекватно, тому йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі в смт. Згурівка, у районі патрулювання, на що останній погодився. Під час руху ОСОБА_1 було роз`яснено, що огляд потрібно пройти на стан наркотичного та алкогольного сп`яніння, після чого останній відмовився від проходження огляду та вони повернулися до місця зупинки автомобіля. Також ОСОБА_1 повідомив, що наркотики взагалі вживав, проте давно. ОСОБА_2 не пам`ятає, чи складав акт огляду та чи видавав направлення на огляд. ОСОБА_1 було повідомлено про проведення відеозйомки.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що під 04.04.2019 в селі Жуківка Згурівського району Київської області він був зупинений працівниками поліції та присутній, коли ОСОБА_1 відмовився їхати на огляд у лікарню в смт. Згурівка. Ця обставина була зафіксована письмово, що він засвідчив своїм підписом. ОСОБА_1 мав неохайний вигляд, комусь телефонував, щоб забрали автомобіль. При цьому розмовляв адекватно, не хитався та він не помітив почервоніння обличчя. Працівники поліції за його присутності не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці, а ОСОБА_1 не наполягав на тому.

Працівники поліції здійснили відеофіксацію події на камеру, до матеріалів справи додано DVD-диск з відповідним записом, із якого вбачається, що ОСОБА_1 пропонував працівникам поліції провести його огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою відповідного прилада. Проте працівник поліції наполегливо пропонував пройти огляд у лікарні.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за такі правопорушення: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи з конституційного принципу поділу влади, завдань та функцій судочинства, будь-яка зміна формулювання суті правопорушення, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, недопустима і є порушенням встановленого у державі правового порядку, а також порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

На підставі викладеного вбачається, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті та унеможливлює винесення постанови про визнання особи винною.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Обов`язок по збиранню доказів покладається на особу (органи), які складають протокол про адміністративне правопорушення і оформляють відповідний матеріал. Суд лише оцінює докази з точки зору їх достатності, достовірності, допустимості і належності.

При цьому, з урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення їх в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247,280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимогст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Заслухавши пояснення свідків, переглянувши відео, дослідивши письмові докази у справі, вбачається за необхідне закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння з наступних підстав.

З фабули протоколу про адміністративне правопорушення неможливо встановити, від якого саме огляду відмовився ОСОБА_1 , на місці зупинки чи в медичному закладі, а суд позбавлений можливості її змінювати. Натомість із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пропонував працівникам поліції провести його огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою відповідного прилада. Проте вони залишили його клопотання без реагування.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 розмовляв адекватно, не хитався та він не помітив у нього почервоніння обличчя. З урахуванням того, що цей свідок є випадковим, не зацікавленим в результатах розгляду справи, підстав не довіряти його поясненням, суд не вбачає.

Свідок - поліцейський ОСОБА_2 не пам`ятає, чи складав акт огляду та чи видавав направлення на огляд. Однак матеріали справи не містять зазначених доказів.

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння у ЦРЛ.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, якою затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок) та Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція).

Зокрема пунктами 2, 6 Розділу Інструкції та п.п. 1-6 Порядку передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до положень пункту 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

З огляду на те, що матеріали справи містять докази того, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, враховуючи те, що поліцейський вбачав у нього ознаки й алкогольного сп`яніння, та відсутні докази того, що він проходив огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а потім з ним не погоджувався, вбачаються підстави для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного і керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня вручення постанови.

Суддя Н.О. Денисенко