Справа № 577/2514/19
Провадження № 3/577/556/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" червня 2019 р. м. Конотоп

суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Гетьман В.В. з участю прокурора Тищенка С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Сумській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кузьки Конотопського району, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,-

за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією передбаченого ч. 1 ст.172-6 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 згідно наказу директора ДП Конотопське лісове господарство від 31.12.2015 р. №281-к Про переведення на інше місце роботи з 01.01.2016 р. переведено єгерем даного лісництва. Наказом №35-к від 18.02.2019 р. останнього звільнено з роботи по ст. 38 КзпП України за власним бажанням. ОСОБА_1 відноситься до осіб, уповноважених виконання функцій держави або місцевого самоврядування, згідно п.п. в п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції».

Відповідно до примітки ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно абзацу 15 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування - особи, зазначені у п. 1, підпунктах "а" і "в" п. 2, п.п. 4 і 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Абзацом 1 ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» зазначено, що особи, зазначені у п. 1, підпунктах "а" і "в" п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

ОСОБА_1 є субєктом декларування, який зазначений у ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» та не вперше подає декларацію особи уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування та 20.04.2017 р. і 23.03.2018 р. вже подавав електронні декларації і тому є обізнаним з порядком роботи Реєстру та умовами подання декларації.

18.02.2019 р. останній припиняючи діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, своїми діями несвоєчасно без поважних причин 19.02.2019 р. подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, що передбачено ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції».

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав.

Прокурор у судовому засіданні вважає вину ОСОБА_1 доведеною в повному обсязі, тому він підлягає відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Вислухавши учасників судового розгляду, розглянувши надані матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Згідно наказу директора ДП Конотопське лісове господарство від 31.12.2015 р. №281-к Про переведення на інше місце роботи ОСОБА_1 з 01.01.2016 р. переведено єгерем даного лісництва (а.с.11-12). Наказом №35-к від 18.02.2019 р. останнього звільнено з роботи по ст. 38 КзпП України за власним бажанням (а.с.13).

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено положеннями ст. ст. 10,11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Суб`єктивна сторона адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Частина 1 статті 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 подав декларацію 19.02.2019 р. (а.с.23-24).

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 245/2019 від 31.05.2019 року (а.с.1 - 8).

До обставин, які пом`якшують відповідальність порушника, суд відносить ту обставину, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, щиро розкаявся у вчиненому.

Обставин, які б обтяжували відповідальність порушника суд не вбачає.

Водночас, вирішуючи питання щодо можливості накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення даного адміністративного правопорушення, суд приймає до уваги положення ст. 22 КУпАП, які вказують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

При цьому, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Будь-яких застережень щодо неможливості застосування до окремих складів адміністративних правопорушень положень ст. 22 КУпАП закон не містить.

Таким чином, враховуючи обставини справи, те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, беручи до уваги суб`єктивне ставлення останнього до вчиненого, а саме те, що він не мав на меті умисно приховати свій майновий стан, дане правопорушення не потягло настання будь-яких негативних наслідків суспільним або державним інтересам, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження, органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справу, виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись ст.ст. 22, 34, ч. 1 ст. 172-6, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого порушення і обмежитись усним зауваженням.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Сумського Апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В. В. Гетьман