Справа № 621/740/19
Пр. № 3/621/105/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 травня 2019 року м. Зміїв Суддя Зміївського районного суду Харківської області Вельможна І.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Козятинського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

15 березня 2019 року о 08 год. 30 хв. ОСОБА_1 , в с. Махнівка Козятинського району Вінницької області, керував автомобілем MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками стану алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах з порожнини рота), від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 , в судові засідання, призначені на 9 год. 30 хв. 11 квітня 2019 року, 8 год. 45 хв. 25 квітня 2019 року, 9 год. 13 травня 2019 року не з`явився, про причини неявки не повідомив, конверт повернувся з відміткою про неможливість вручення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 року, в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України" (заява N 3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Положеннями ст. 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачено п`ятнадцятиденний строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, при цьомуст. 38 КУпАП, визначає кінцевий строк притягнення до адміністративної відповідальності, який становить три місяці з дня вчинення правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , обізнаний щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про причини неявки суд не повідомив.

Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_1 , якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, виклик його в судове засідання, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи, строки розгляду якої, обмежено законодавством.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Тим більше, щостаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення застаттею 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Ознайомившись з наданими матеріалами, дослідивши надані докази - дані протоколу про адміністративне правопорушення, серії ОБ №033935 від 15 березня 2019 року, довідки про факт отримання ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 від 22.03.2018 року, копії постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, вбачаю склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і дійшов висновку про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік

Стягнути з ОСОБА_1 народження, судовий збір в дохід держави (стягувач Державна судова адміністрація України) в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп., які перерахувати на р/р 0001, одержувач ГУК у м. Києві 22030106, , банк одержувач ГУДКСУ у м. Києві, МФО 820019.

Строк сплати штрафу 15 днів.

Постанова підлягає виконанню протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області.

Суддя: