П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.01.2019 Справа №607/21740/18

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., за участі адвоката ОСОБА_1, розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, громадянина України, директора ТОВ «ТЕР-Добробуд», ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за статтею 124 та частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 423554 від 17 жовтня 2018 року,

ОСОБА_2 17 жовтня 2018 року, в 17 год. 10 хв., керував транспортним засобом «Toyota Camry», н.з. НОМЕР_4 (далі Автомобіль) вулицею С.Будного, у м. Тернополі з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alkotest 6810 ARCD-0524 (повірка дійсна до 06 грудня 2018 року) та огляд в КУТОР ТОНД водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Окрім цього, щодо ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 423555 від 17 жовтня 2018 року у якому зафіксовано, що він порушив вимоги пунктів 2.3 б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення за наступних обставин: 17 жовтня 2018 року о 17 год. 10 хв. у м. Тернополі по вул. Ст.Будного, він, керуючи Автомобілем, не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Citroen Jumpy», р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, після чого останній, за рахунок інерційного руху, зіткнувся з транспортним засобом «Chevrolet Lacetti», р.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_6. Дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки.

ОСОБА_2 згідно поданих до суду пояснень свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення заперечив з мотивів, викладених у вказаних письмових поясненнях. Вказав, що Автомобілем керував не він, а ОСОБА_7. Про це він зазначав поліцейським, однак вони все одно склали протоколи про адміністративні правопорушення.

Таку позицію ОСОБА_2 підтримав у судовому засіданні і його захисник.

Оцінивши наявні у адміністративних матеріалах докази суддя вважає за необхідне зазначити наступне:

згідно частини 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Окрім вказаних протоколів, у матеріалах про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за статтею 124 та частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, із документів, котрі відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення містять будь-які фактичні дані щодо події та можуть вважатись доказами у справі, наявні: схема місця ДТП, яка сталась 17 жовтня 2018 року; пояснення ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 від 17 листопада 2018 року; витяг з ІПНП України від 23 жовтня 2018 року (електронний рапорт); відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції.

З пояснень, наданих ОСОБА_2 суду вбачається, що він заперечує факт керування Автомобілем. Стверджує, що за кермом був ОСОБА_7

Оцінюючи наявні у справі матеріали через призму вказаних доводів ОСОБА_2, суддя вважає за необхідне зазначити таке:

адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Окрім цього, відповідно до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Пунктом 2.3. б Правил дорожнього руху (далі ПДР) визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пункту 12.1. ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно пункту 13.1 ПДР 13.1. водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

У абзацах 3 та 4 пункту 27 постанови пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

У адміністративних матеріалах відсутні достатні докази того, що ОСОБА_2 виконував функції водія Автомобіль за описаних у вказаних протоколах обставин.

ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що він працює механіком у ТОВ «ТЕР-Добробут» і часто виконує функції водія директора цього підприємства, тобто ОСОБА_2 Так було і 17 жовтня 2018 року. Він був за кермом Автомобіля, а ОСОБА_2 сидів на задньому сидінні. Відбулась дорожньо-транспортна пригода. Водій автомобіля «Citroen Jumpy» викликав працівників поліції. Він, тобто ОСОБА_7, зазначав поліцейським, що перебував за кермом Автомобіля. Надавав посвідчення водія, документи на транспортний засіб та поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, однак вони такі його пояснення до уваги не взяли та усі матеріали склали на ОСОБА_2 Аналогічні пояснення дані ОСОБА_7 працівникам поліції безпосередньо на місця події 17 жовтня 2018 року.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що 17 жовтня 2018 року він керував автомобілем «Citroen Jumpy» біля автозаправної станції «Мотто», що у місті Тернополі. Перед його автомобілем рухався інший - «Chevrolet Lacetti». Водій останнього вирішив надати дорогу автомобілю «ВАЗ», котрий виїжджав з автозаправної станції, і пригальмував. Він, тобто ОСОБА_5, також пригальмував, після чого відчув удар у задню частину свого автомобіля, котрий по інерції зіткнувся з «Chevrolet Lacetti». Після цього до нього підійшов чоловік, як пізніше виявилось ним був ОСОБА_2 і у нього, тобто свідка, склалось враження, що саме останній керував автомобілем «Toyota Camry», котрий допустив з ним зіткнення. У подальшому свідок викликав поліцію і відбулось оформлення дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП). Чи керував ОСОБА_2 автомобілем «Toyota Camry» свідок не бачив та гадає, що і водій «Chevrolet Lacetti» також не міг цього бачити. ОСОБА_5 зазначає, що його пояснення, надані на місці події, не відповідають дійсності і підтримує ті, які надав суду. Також зазначає, що окрім ОСОБА_2 у Автомобілі були і інші люди. ОСОБА_7, який на думку свідка і керував Автомобілем, відшкодував йому усі збитки заподіяні пошкодження його транспортного засобу.

Таким чином суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_5, надані працівникам поліції на місці події, в частині, що стосується особи, котра керувала Автомобілем, з огляду на домінування над ними тих, котрі він надав суду безпосередньо.

Щодо ще одного учасника ДТП, а саме водія автомобіля «Chevrolet Lacetti» - ОСОБА_6, то як уже зазначено вище, його пояснення, про те, що Автомобілем керував ОСОБА_2 заперечуються останнім, ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Саме тому виникають об'єктивні сумніви, у їх відповідності реальним обставинам справи.

З метою усунення таких сумнівів судом було прийнято рішення про виклик ОСОБА_6 у судове засідання та заслухання його пояснень безпосередньо. У зв'язку з цим ОСОБА_6 направлялись судові повістки. Однак такі заходи не дали належних результатів і ОСОБА_6 до суду не з'явився.

Натомість захисник ОСОБА_2 надав суду копію розписки від 12 листопада 2018 року, з якої вбачається, що ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_7 грошову компенсацію за завдані збитки при аварії і не має до останнього жодних претензій.

Надавши оцінку вказаним обставинам в комплексі суд сприймає критично пояснення ОСОБА_6 в частині, котра стосується того, що Автомобілем керував саме ОСОБА_2

Аналогічна ситуація мала місце і з ще одним свідком ДТП, тобто ОСОБА_8. Він, як і ОСОБА_6, у своїх поясненнях, наданих поліцейським, вказує, що Автомобілем керував ОСОБА_2 Суд і його викликав з метою заслухати пояснення, однак і він у судове засідання не з'явився.

Саме тому і його покази суд сприймає критично.

Ватро зазначити, що факту керування ОСОБА_2 Автомобілем не зафіксовано і на відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції. На них ОСОБА_2 стверджує, що вказаних транспортним засобом керував не він, а ОСОБА_7

Пояснення ОСОБА_9 не містять інформації щодо того, хто керував Автомобілем, а тому у цьому питанні, вони не є належним та достовірним доказом.

Щодо електронного рапорту, то викладені у ньому відомості сду до уваги не бере, оскільки вони спростовуються показами учасників подій, а саме ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 і не підтверджуються іншими доказами.

Отож викладені у протоколах обставини, щодо керування ОСОБА_2 Автомобілем 17 жовтня 2018 року о 17 год. 10 хв. не мають належного доказового забезпечення та ним заперечуються.

Це породжує об'єктивний сумнів у їх відповідності фактичним обставинам справи, котрі, згідно статті 62 Конституції України, тлумачаться на його користь.

На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_2 не виконував функцій водія Автомобіля за обставин, описаних у вказаних протоколах, тому приходить до переконання, про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не будучи водієм Автомобіля, ОСОБА_2 не міг порушити пункти 2.3б, 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху, що призвело б до пошкодження транспортних засобів, а тому в його діях відсутні також і склад адміністративного правопорушення, передбаченого 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Отож провадження у даній справі слід закрити.

Керуючись статтею 124, частиною 1 статті 130 , статтями 221, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу стосовно ОСОБА_2 за статтею 124 та частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю подій і складів адміністративних правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка