Справа №560/918/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Сидоренко З.С., за участю представника Служби у справах дітей Дубровицької райдержадміністрації начальника Служби Лобзун О.П., розглянувши матеріали справи, які надійшли з ВПС "Дубровиця" Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

22 червня 2019 року об 11 год. 50 хв. ОСОБА_1 на відстані 1600 м. від лінії державного кордону з Республікою Білорусь в районі прикордонного знаку 0814 незаконно перетнула державний кордон України, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України "Про державний кордон України" від 09.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 22 червня 2019 року був затриманий на території Республіки Білорусь під час збору дикорослих рослин. Під час затримання, не мав при собі документу, що посвідчує особу.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Однак, з поданої ним заяви вбачається, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та просив справу розглянути без його участі.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тому, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення ПнРУ №301612 від 23.06.2019 року відносно ОСОБА_1 , його письмові пояснення, наявні у матеріалах справи, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 34 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, визнається щире каяття.

Відповідно до ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено.

Згідно ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121-127, частинами першою, другою і третьою статті 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 174, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив це адміністративне правопорушення у віці 17 років.

Дане адміністративне правопорушення згідно ч. 2 ст. 13 КУпАП не відноситься до переліку тих, на підставі яких неповнолітні несуть відповідальність на загальних підставах, а тому йому слід визначити покарання з числа передбачених у ст. 24-1 КУпАП заходів впливу, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, який ніде не працює, вважаю, що на ОСОБА_1 на підставі ст. 24-1 КУпАП застосувати захід впливу у виді попередження.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Заходи впливу, передбачені ст. 24-1КУпАП не є адміністративними стягненнями в розумінні ст. 23 КУпАП, а є альтернативними заходами впливу, які можуть бути застосовані тоді, коли виховання неповнолітнього правопорушника є можливим без накладення адміністративного стягнення у загальному порядку. Тому, при застосуванні до неповнолітнього ОСОБА_1 заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, стягнення судового збору не допускається.

Отже, враховуючи, що до неповнолітнього ОСОБА_1 застосовано захід впливу - попередження, яке не є адміністративним стягненням, суд прийшов до висновку, що з останнього не підлягає стягненню сума судового збору у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 24-1, 40-1, 204-1, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та застосувати до неповнолітнього ОСОБА_1 захід впливу, передбачений ст. 24-1 КУпАП у вигляді попередження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно

Голова Дубровицького

районного суду Сидоренко З.С.