Номер провадження: 33/813/362/19
Номер справи місцевого суду: 493/2531/18
Головуючий у першій інстанції Мясківська І. М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю: секретаря Ющак А.Ю.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Балтського районного суду Одеської області від 18 січня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбачненого ч.1 ст.130 КУпАП,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 384,20 грн.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 10.11.2018 року о 00:15 годині в с. Пасат Балтського району Одеської області по вул. Мазура керував автомобілем ВАЗ 21053 д/з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, незв`язна мова). Згідно висновку медичного огляду № 123 від 10.11.2018 року, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 01 лютого 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Балтського районного суду Одеської області від 18 січня 2019 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення суддею норм матеріального та процесуального права. Також просить суд повернути йому вилучене у нього посвідчення водія.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови та закриття провадження у справі, апелянт зазначив, що судом порушені права та інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: судом не досліджувались обставини які мали суттєве значення для правильного вирішення справи.

Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Балтського районного суду Одеської області від 18 січня 2019 року, мотивуючи його тим, що він хоч і був присутнім у судовому засіданні 18.01.2019 р., проте дану постанову отримав лише 30.01.2019 року поштою, оскільки повний текст постанови не був виготовлений у день її проголошення.

До суду апеляційної інстанції правопорушник ОСОБА_1 жодного разу не з`явився, будучи чотири рази повідомленим про час і місце судового засідання, із них - належним чином - двічі, рівно як і його представник ОСОБА_2 .

У зв`язку з цим, апеляційний суд вирішив слухати справу у відсутність правопорушника ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із підпису ОСОБА_1 на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення із штрих-кодовим ідентифікатором 507 (а.с. 41), копію зазначеної постанови він отримав 26.01.2019 року. Також зі штемпеля Балтського районного суду Одеської області на аркуші справи № 42 вбачається, що апелянт звернувся до суду зі скаргою 01.02.2019 року, що свідчить про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений апелянтом з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, статтею 6 Європейської Конвенції «Про права людини і основоположних свобод» та практикою Європейського суду по правам людини.

Що стосується доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР), водій зобов`язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дотримався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №368219, згідно з яким водій ОСОБА_1 10.11.2018 року о 00:15 годині в с. Пасат Балтського району Одеської області по вул. Мазура керував автомобілем ВАЗ 21053 д/з НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. З протоколу вбачається, що ОСОБА_1 , особисто засвідчив, що випив 300 грам горілки та керував автомобілем ВАЗ 21053 (а.с.1).

Матеріали справи також містять висновок медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння № 123 від 10.11.2018 року, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта на те, що районний суд при винесенні постанови не врахував, що працівники поліції порушили порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки перед тим як доставляти його до медичного закладу не запропонували йому пройти такий огляд на місці вчинення правопорушення, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_1 сам визнав факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що під час зупинення його працівниками поліції він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а підписав протокол про адміністративне правопорушення та медичний висновок під примусом працівників поліції та страхом вилучення автомобіля, спростовуються матеріалами справи, зокрема згаданим протоколом, де ОСОБА_1 у графі для пояснень власноручно написав «я випив 300 грам водочки та керував автомобілем ВАЗ 21053», таким чином визнавши факт вживання алкоголю. Будь-яких інших доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 підписав вказані документи під примусом зі сторони працівників поліції, останній суду не надав.

Посилання апелянта на те, що результати медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння показали 0,2 проміле, що не перевищує встановлену норму та не морже вважатися підтвердженням перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, спростовуються самим висновком медичного огляду № 123 від 10.11.2018 року, в якому у пункті 10.2) вказано «алкогольне сп`яніння 2,2 проміле», що значно перевищує норму та є підтвердженням перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Обґрунтовуючи скаргу, апелянт посилається також на те, що результати медичного огляду на стан сп`яніння вважає не дійсними, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про проходження лікарем приймального відділення Балтської ЦРЛ ОСОБА_3 тематичного удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, що має підтверджуватись відповідним свідоцтвом. Вказані доводи ОСОБА_1 апеляційний суд вважає такими, що не можуть вплинути на результат розгляду справи. Разом з тим зазначені доводи є суперечливими, оскільки останній одночасно вказує у апеляційній скарзі, що результати медичного огляду показали вміст алкоголю на рівні 0,2 проміле, що не може свідчити про перебування його у стані алкогольного сп`яніння.

Будь-яких інших доказів у підтвердження своїх доводів апелянт не зазначив.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п.2.9 а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування або для зміни оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Балтського районного суду Одеської області від 18 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Балтського районного суду Одеської області від 18 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда