Справа № 574/652/19
Провадження № 3/574/139/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року м. Буринь

Суддя Буринського районного суду Сумської області Куцан В.М., з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Буринського ВП Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ст.130 ч.1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , о 17 годині 30 хвилин 12 травня 2019 року, по вулиці Незалежності в м. Буринь Сумської області, керував автомобілем «Сітроен Пікассо С4» номерний знак НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п.п.2,9а ПДР України.

ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився по невідомій причині, клопотання про відкладення судового засідання не надав.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є данні про своєчасне її повідомлення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Надаючи оцінку процесуальній поведінці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності вважаю, що причина неявки ОСОБА_1 є неповажною, так як останній зловживає своїми процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст.6 §1 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

В своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З врахуванням наведеного приходжу до висновку про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 за наявними доказами, оскільки останній зловживає своїм процесуальним правом з метою затягування розгляду справи для закінчення передбачених ст.38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення.

Свідок ОСОБА_2 показав, що 12.05.2019 року він чергував у складі групи СРПП Буринського ВП Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області. Близько 1730 год. ним був зупинений автомобіль Сітроен, яким керував ОСОБА_1 .. Останній мав посвідчення водія на право керувати таким видом транспорту, він особисто його перевірив. Водій викликав підозри щодо керування автомобілем в стані наркотичного сп`яніння, а тому його було направлено до Буринської ЦРЛ, де він пройшов відповідний огляд та здав для цього необхідні аналізи. Через декілька днів вони забрали в Буринській ЦРЛ висновок, з якого вбачалося, що ОСОБА_1 на момент керування транспортним засобом перебував у стані наркотичного сп`яніння. 19.05.2019 року він склав протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, ознайомив з ним ОСОБА_1 , але він в присутності свідків відмовився від його підпису та надання будь-яких пояснень.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожний окремо, підтвердили, що 19.05.2019 року ОСОБА_1 , у їхній присутності, відмовився від підпису адміністративного протоколу та надання пояснень з приводу вказаних в ньому обставин.

Дослідивши надані докази, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за вищевикладених обставин повністю доведена в судовому засіданні.

Зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД№389742 вбачається, що ОСОБА_1 12.05.2019 року о 17 год. 30 хв., по вулиці Незалежності в м. Буринь Сумської області, керував автомобілем «Сітроен Пікассо С4» номерний знак НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п.п.2,9а ПДР України (а.с.1).

Та обставина, що ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу про адміністративне правопорушення не тягне наслідків у виді визнання даного документу не належним чи не допустимим доказом, оскільки протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, в ньому наявний запис про відмову ОСОБА_1 від його підписання, що відповідає вимогам частини третьої цієї статті та підтверджується показами свідків.

Крім цього, факт відмови в підписанні даного протоколу був зафіксований працівниками поліції на відеокамеру, запис якої міститься на CD-R диску і був оглянути в судовому засіданні.

З висновку щодо результатів медичного обстеження, проведеного 12.05.2019 року о 1810 год. в Буринській ЦРЛ лікарем ОСОБА_5 вбачається, що на момент огляду ОСОБА_1 перебував в стані канабіоїдного, тобто наркотичного, сп`яніння (а.с.2).

Зазначений огляд ОСОБА_1 проведений в закладі охорони здоров`я відповідно з дотриманням процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння визначеної ст.266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (зареєстрована за № 1413/27858 11.11.2015 р.).

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В силу п.п.2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, суддя вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для того, щоб покласти в основу цієї постанови щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за вищевикладених обставин.

Таким чином, вважаю, що вина ОСОБА_1 доведена в судовому засіданні і його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП, так як він керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

При накладенні стягнення, у відповідності до ст. 33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

ОСОБА_1 не працює, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

Обставин що пом`якшують та обтяжують відповідальність не вбачається.

Враховуючи вказані обставини вважаю, що з метою виховання порушника і запобіганню вчинення ним нових порушень його необхідно піддати адміністративному стягненню передбаченому законом у виді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст.283-285 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь спеціального фонду Державного бюджету 384 гривні 20 копійок судового бору.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.М.Куцан