ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/564/19 Справа № 216/519/19 Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Крот С.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Вязанкіної Н.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Золотоноша Черкаської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КупАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень без конфіскації виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення та стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 384 гривні 20 копійок, -

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_1 ,

захисника (в режимі відеоконференції) Вязанкіної Н.П.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваної постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, 21 січня 2019 року приблизно о 12:47 годині ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність без державної реєстрації суб`єкта господарювання, а саме: надавав послуги з внутрішніх перевезень пасажирів таксі, за допомогою транспортного засобу «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим порушив вимоги ст. 164 КУпАП, ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову суду - скасувати, а провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною в порушення вимог матеріального та процесуального закону.

Вказує, що суддя першої інстанції не розглянув її клопотання про закриття провадження, при ухваленні постанови не виходив до нарадчої кімнати та оголосив тільки суму штрафу, що підтверджується аудіозаписом, який мається в матеріалах справи.

Також вказує, що в матеріалах справи відсутні та суду не були надані належні та допустимі докази-пояснення свідків-пасажирів, яким би ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення на автомобілі таксі за плату, в тому числі 21 січня 2019 року.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції вважає, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення № 0009580 від 21 січня 2019 року, фототаблицею, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Частина перша ст. 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Відповідно до ч.3 ст. 2, п.24 ст. 7, ч.9 ст. 13 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року № 222-VIII, перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом потребують ліцензування.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону ліцензія - це документ, що надається органом ліцензування, на право провадження суб`єктом господарювання визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, в електронному вигляді (запис про наявність ліцензії у такого суб`єкта господарювання в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) або на паперовому носії.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Статтею 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що ліцензування на автомобільному транспорті спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів, в тому числі на такий вид робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

Цим Законом, зокрема статтею 16 визначено, що до персоналу автомобільного транспорту належать працівники, які безпосередньо надають послуги з перевезення пасажирів чи вантажів, виконують роботи з ремонту та технічного обслуговування транспортних засобів, надають допоміжні послуги, пов`язані з перевезеннями.

Трудові відносини персоналу автомобільного транспорту регулюються трудовим законодавством, у тому числі положенням про дисципліну та правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Стаття 39 визначає, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для юридичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі: для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України; для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Ураховуючи вищенаведене, на такий вид господарської діяльності як надання послуг з перевезення пасажирів чинним законодавством передбачено обов`язкове ліцензування даної діяльності, при цьому на перевізника покладається обов`язок пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті, зокрема, ліцензію, а у випадку, якщо водій таксі перебуває у трудових відносинах із перевізником - юридичною особою - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи.

Даючи оцінку вищевказаним доказам апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, та доведеність винуватості правопорушника поза розумним сумнівом.

Матеріалами провадження встановлено, що наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, які між собою узгоджені, повне відображення події знаходить себе у протоколі про адміністративне правопорушення та у відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що при ухваленні постанови суд першої інстанції не виходив до нарадчої кімнати та оголосив тільки суму штрафу, є безпідставними і задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 283 КупАП та ч. 1 ст. 285 КупАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Вище зазначене свідчить про те, що вихід суду до нарадчої кімнати для винесення постанови у справі вимогами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачений.

Щодо доводів захисника про відсутність належних та допустимих доказів-пояснень свідків-пасажирів, яким би ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення на автомобілі таксі за плату, слід зазначити, що наявність чи відсутність пасажирів в автомобілі на момент виявлення правопорушення, а також відсутність пояснень пасажирів, не є обов`язковими ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч1 ст.164 КУпАП, відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими

Крім того, на переконання апеляційного суду, посилання на обов`язковість наявності систематичності для притягнення до адміністративної відповідальності не ґрунтуються на вимогах Закону. Відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП настає в разі відсутності ліцензії на перевезення пасажирів, відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Вязанкіної Н.П. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КупАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот