Провадження № 3/734/1519/19 Справа № 734/3909/19
ПОСТАНОВА

іменем України

20 листопада 2019 року смт. Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І., за участю секретаря Дідовець М.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кіщака Д.С., розглянувши справу адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, жителя АДРЕСА_1 , за ст.ст. 173, 185, 122-2 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

16.10.2019 року о 09 год.45 хв. знаходячись у пасажирському автобусі по вулиці Магістральна та вул. Богомольця, громадянин ОСОБА_1 на неодноразову вимогу працівника поліції, інспектора БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенанта поліції Цибулько А.В. пред`явити документ, що посвідчують особу, відмовлявся їх пред`являти без зазначення причини, на подальші неодноразові зауваження та попередження працівника поліції щодо недопустимості протиправної поведінки, не реагував.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185, 122-2 КУпАП не визнав повністю, та пояснив, що працює водієм автобуса на одному з підприємств м.Києва, яке займається пасажирськими перевезенням. 16 жовтня 2019 року з ранку його було направлено до складів « ОСОБА_2 », що біля м.Бровари Київської області, для перевезення працівників до смт.Козелець Чернігівської області. Під час руху не бачив патрульного автомобіля, який би його переслідував та зупиняв за допомогою сигналу гучномовця чи проблискових маячків. Близько 10.00 год. зупинився при в`їзді до смт.Козелець для висадки людей. В цей час підійшли працівники поліції і звинуватили його у тому, що при зміні напрямку руху він не увімкнув покажчик повороту та не виконав їх вимогу про зупинку. Пасажири автобусу, яких було близько 30, підтвердили поліцейським, що жодних сигналів гучномовця не було. На вимогу працівників поліції він неодноразово показував посвідчення водія, щоб останні переконалися у тому, що воно у нього є, та пояснив, що пред`явить їм для ознайомлення під час складання адміністративних матеріалів. Оскільки Правил дорожнього руху не порушував, просив поліцейських надати докази та розпочати розгляд справи. Однак, останні, діючи незаконно, у досить грубій формі, витягли його з водійського місця та поклали на підлогу автобуса, хоча жодного супротиву він не чинив. Після цього, не дивлячись на обурення пасажирів, поліцейські силоміць по сходам витягли його з автобуса, та поклавши на землю, вдягнули кайданки. У цей час він дійсно міг нецензурно висловитися, але така поведінка була зумовлена виключно завданням йому фізичного болю працівниками поліції. Потім його було доставлено на патрульному автомобілі до Козелецького відділення поліції, де було складено відносно нього адміністративні матеріали. Після даної події він звернувся до лікарні, де у нього виявили струс головного мозку.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що проживає поруч з автотрасою Київ-Чернігів. З ранку 16 жовтня 2019 року перебував на території господарства та почув шум та крики на дорозі. Коли вийшов надвір, побачив, що працівники поліції у досить грубій формі витягають з автобуса людину, яка лежала в дверях. При цьому поліцейські вели себе неадекватно. При цьому пояснив, що оскільки проживає поруч з автотрасою, стовідсотково чув би сигнали гучномовця патрульного автомобіля, тому впевнено показав, що таких сигналів того ранку не було.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що працює на складах «Фозі», що у Броварському районі. 16 жовтня 2019 року після зміни їхав на автобусі, який віз працівників до смт.Козелець. Жодних звукових сигналів патрульного автомобіля він не чув. При в`їзді у селище автобус зупинився для висадки пасажирів. У цей час підбігли працівники поліції і звинуватили водія у тому, що він не увімкнув покажчик повороту та не виконав їх вимогу про зупинку. Водій сказав, щоб складали протокол на місці та показав посвідчення водія. Після цього працівники поліції забігли до автобуса, заламали руки водію, витягнули на вулицю, та посадивши у свій автомобіль, повезли, залишивши людей, які їхали втомлені з роботи, на дорозі. Такі дії працівників поліції його дуже обурили. Під час даної події водій вів себе адекватно, чемно спілкувався з працівниками поліції. У момент застосування до нього фізичної сили, можливо нецензурно висловися, що жодним чином не порушувало громадський порядок та спокій громадян.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що зранку 16 жовтня 2019 року їхала на автобусі з складів «Фозі», де працює, до смт.Козелець. При в`їзді у селище автобус зупинився для висадки пасажирів. Ніяких звукових сигналів патрульного автомобіля не було. В цей час підійшли працівники поліції і сказали водію, що він не увімкнув покажчик повороту та не зупинився на звукові сигнали. При цьому поліцейські вели себе неадекватно, почали витягати водія з автобуса, заламувати йому руки, поклали на землю та наділи кайданки. Нецензурної лайки від водія не чула. Свідок ОСОБА_6 пояснив, що 16 жовтня 2019 року разом з іншими працівниками їхав на автобусі після зміни із складів «Фозі» до смт.Козелець. Заїхавши селища, водій зупинив автобус для висадки пасажирів. У цей час підійшли працівники поліції, які звинуватили водія у тому, що він не увімкнув покажчик повороту та не виконав їх вимогу про зупинку. При цьому свідок запевнив, що жодних звукових сигналів патрульного автомобіля не було, і що це можуть підтвердити інші присутні у автобусі люди. Водій вів себе адекватно, кілька разів показав посвідчення водія та просив почати розгляд справи. Але поліцейські повели себе зухвало, витягли його з автобуса, викручували руки та вдягли кайданки.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що зранку 16 жовтня 2019 року повертався на автобусі з роботи додому. Жодних сигналів автомобіля патрульної поліції ніхто у автобусі не чув і не бачив. Має стаж водія далекобійника 15 років, і якби були звукові сигнали патрульного автомобіля, то обов`язково їх почув. При в`їзді до смт.Козелець автобус зупинився для висадки пасажирів. У цей час підійшов працівник поліції та пред`явив водію автобуса претензії з приводу не виконання вимоги про зупинку звуковими сигналами та не увімкнення покажчика повороту. На прохання поліцейських водій кілька разів показав посвідчення водія. Потім виник конфлікт, під час якого працівники поліції повели себе неадекватно, грубо, застосувавши безпідставно до водія фізичну силу.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що 16 жовтня 2019 року у ранковий час повертався на автобусі з роботи в смт.Козелець. Він сидів на задньому сидінні і тому стверджує, що жодних спецсигналів патрульного автомобіля поліції не було. Коли автобус зупинився при в`їзді до смт.Козелець, до водія підійшли патрульні поліції і звинуватили у порушенні Правил дорожнього руху. Водій просив розглядати справу на місці, але поліцейські, діючи протиправно, застосували до нього грубу фізичну силу, ламали йому руки, тягли по землі.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_9 пояснила, що є поліцейським взводу №1 роти №3 БУПП в Чернігівській області. 16 жовтня 2019 року на службовому автомобілі разом з напарником ОСОБА_10 на автодорозі Київ-Чернігів переслідували автомобіль марки «Рено Лагуна», який порушив Правила дорожнього руху. На їх автомобілі було увімкнуто синій проблисковий сигнал. У цей час перед ними у лівій крайній смузі рухався автобус під керуванням ОСОБА_1 , який не поступався дорогою та на реагував на звукові сигнали. Біля смт.Козелець, водій автобуса, порушуючи Правила дорожнього руху, не увімкнувши покажчика повороту, перебудувався у крайню праву смугу. Тому було прийнято рішення зупинити даний автобус та перевірити водія. З цією метою було увімкнуто красний проблисковий сигнал та застосовано гучномовець. Але водій, не реагуючи та не вмикаючи покажчик повороту, повернув до смт.Козелець, де зупинився при в`їзді до населеного пункту. Світлові та звукові сигнали працювали у патрульному автомобілі до зупинки автобуса. Після цього ОСОБА_10 підійшов до водія та пояснив, що ним було порушено Правила дорожнього руху. На неодноразову вимогу пред`явити документи, які посвідчують особу, останній продемонстрував посвідчення водія, при цьому затуливши зазначені у ньому дані. ОСОБА_1 було попередженого, що в разі продовження не виконання законної вимоги працівника поліції, його буде затримано. Водію було роз`яснено, що для того, щоб розпочати розгляд справи про адміністративне правопорушення, потрібно встановити його особу. У подальшому водій відмовлявся пред`явити документи, тому до нього було застосовано фізичну силу та вдягнено кайданки. Під час затримання ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою. Оскільки водій скаржився на біль у руці, його було спочатку доставлено до Козелецької ЦРЛ, та після огляду лікарем, до Козелецького відділення поліції, де складено адміністративні матеріали та протокол про затримання у присутності адвоката.

ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що є поліцейським взводу №1 роти №3 БУПП в Чернігівській області. 16 жовтня 2019 року на службовому автомобілі разом з ОСОБА_9 , рухаючись у крайній лівій смузі, переслідували автомобіль, який порушив Правила дорожнього руху на автодорозі Київ-Чернігів. Попереду них рухався автобус, який не поступався дорогою та не реагував на проблискові маячки та звукові сигнали. Пізніше, водій автобуса, не вмикаючи покажчик повороту, чим порушуючи Правила дорожнього руху, перебудувався в крайню праву смугу. Оскільки автомобіль, який переслідувався, зник з поля зору, було прийнято рішення про зупинку автобуса з метою перевірки водія. У подальшому, не реагуючи на світлові та звукові спец сигнали, водій автобуса, не вмикаючи покажчик повороту, звернув з автодороги Київ-Чернігів, та зупинився на в`їзді до смт.Козелець для висадки пасажирів. Коли їх патрульний автомобіль з`їхав з автодороги, світлові та звукові сигнали вже було вимкнено. Підійшовши до водія автобуса, представившись, та пояснивши останньому про порушення ним Правил дорожнього руху, він попросив пред`явити посвідчення водія для складання матеріалів про адміністративне правопорушення. На це, водій продемонстрував водійське посвідчення, затуливши дані про особу, тим самим не давши змоги ознайомитися з ним. ОСОБА_1 роз`яснювалося, що без встановлення його особи, не можливо розпочати розгляд справи про адміністративне правопорушення. Оскільки водій, після неодноразових попереджень, продовжував ігнорувати законну вимогу про пред`явлення документу, який засвідчує особу, до нього було застосовано фізичну силу, вдягнено кайданки та затримано. Під час затримання водій висловлювався нецензурною лайкою. Так як останній скаржився на біль у руці, його було доставлено до Козелецької ЦРЛ, де його оглянув лікар, після чого до Козелецького відділення поліції, де у присутності захисника складено адміністративні матеріали.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.ст.173, 185, 122-2 КУпАП, суд приходить до наступних висновків.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вирішуючи питання, щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, встановлені ст. 185 КУпАП, суд прийшов до наступного.

Статтею 185 КУпАП передбачена відповідальність за у законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Аналіз положень статті 185 КУпАП дає можливість прийти до висновку, що під злісною непокорою розуміється відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Вищевказане вказав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у Постанові від 25 вересня 2019 року (справа №127/19283/17, адміністративне провадження №К/9901/17925/18).

Викладене спростовує доводи водія ОСОБА_1 про те, що він може пред`являти посвідчення водія лише під час складенні відносно нього матеріалів про адміністративне правопорушення.

Дослідженими матеріалами справи, поясненнями свідків та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності встановлено, що 16.10.2019 року о 09 год.45 хв. знаходячись у пасажирському автобусі по вулиці Магістральна та вул. Богомольця, громадянин ОСОБА_1 на неодноразову законну вимогу працівника поліції, інспектора БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенанта поліції Цибулько А.В. пред`явити документ, що посвідчують особу, у тому числі і посвідчення водія, для складання адміністративного протоколу та постанови, відмовлявся їх пред`являти, на подальші неодноразові зауваження та попередження працівника поліції щодо недопустимості протиправної поведінки, не реагував.

Такими діями ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

Вирішуючи питання, щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 та ст. 122-2 КУпАП, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство - це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. При цьому такі дії мають вчинятися безпричинно, з неповаги до громадського порядку і спокою громадян. Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства. Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до дестабілізації стану суспільства.

Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки вказана у протоколі поведінка останнього дійсно була наслідком застосування працівниками поліції щодо нього фізичної сили та засобів обмеження рухомості кайданок. Наведене підтверджуються поясненнями свідків та даними відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників Управління патрульної поліції в Чернігівської області, з яких вбачається, що до застосування відносно ОСОБА_1 фізичної сили, останній при спілкуванні поводить себе адекватно, вживає нормативну лексику, не ображає нецензурними словами працівників поліції, учасників та свідків події. І вже під час застосування до ОСОБА_1 працівниками поліції фізичної сили та засобів обмеження рухомості кайданок, останній дійсно кілька разів висловився нецензурною лайкою, яка не була адресована конкретним особам, а була викликана фізичним болем, що не може розцінюватися, як порушення громадського порядку і спокою громадян з його боку. Тому, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Також, суд звертає увагу, що згідно з п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Цей припис щонайменше передбачає, що водій бачить та/або чує адресовану йому вимогу працівника поліції про зупинку і має можливість зупинитися з дотриманням пунктів розділу 15 Правил дорожнього руху.

Адміністративним правопорушенням, передбаченим статтею 122-2 КУпАП, є невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу. Для того, щоб визнати його встановленим, необхідно встановити, що водій бачить та/або чує адресовану йому вимогу працівника поліції про зупинку і, маючи можливість зупинитися з дотриманням пунктів розділу 15 Правил дорожнього руху, продовжує рух.

На підтвердження обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП ОСОБА_1 , окрім протоколу про адміністративне правопорушення Серії ДПР18 №357833 від 16 жовтня 2019 року та рапорту поліцейського Драпогуз Т.В., суду не надано жодних інших доказів, які підтверджують даний факт. Тобто в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 чув або бачив вимогу поліцейських про зупинку та умисно її не виконав. При цьому свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 у судовому засіданні переконливо пояснили, що жодних сигналів патрульного автомобіля поліції з вимогою про зупинку не було. На відеозапису з б/к СВ00009, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, відсутній звуковий супровід, тому він не може бути прийнятий судом як належний доказ вчинення адміністративного правопорушення. Вищевикладене дає підстави суду також критично ставитися до показань поліцейських ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в частині скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП. Отже суду не надано достатньо належних і допустимих доказів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

В силу положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи положення ч.2 ст.62 Конституції України, якою передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 та 122-2 КУпАП, суд доходить висновку про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.173 та ст.122-2 КУпАП.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його вік, ступінь вини, майновий стан. Обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність не встановлено.

З метою виховання особи, запобігання новим правопорушенням, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення передбачене ст. 185 КУпАП у виді штрафу.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

В зв`язку доведенням винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, з нього підлягає стягненню судовий збір в розмірі 384,20 грн. на користь держави.

Дослідивши матеріали справи, керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 136 грн., на користь держави.

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 та ст. 122-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу зазначених адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 384 гривні 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд протягом десяти діб з дня винесення постанови.

Суддя