Провадження № 3/161/289/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року м.Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Пушкарчук В.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), який проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

- за ст. 212-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А :

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 212-15 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №50-22/341 від 02.11.2018 року, за результатами аналізу Звіту встановлено, що 25.05.2018 року громадянин ОСОБА_1 надав внесок у сумі 149 000,00 грн шляхом перерахування коштів з розрахунковим номером № рs 27307073_5Р010/20 про що зазначено у підпункті 1 пункту 1.1. розділу III Звіту.

Згідно листа Державної фіскальної служби України від 12.09.2018 року № 16344/5/99-99-17-02-16 ОСОБА_1 станом на 25.05.2018 мав податковий борг у сумі 55 180,00 грн.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ознаками ст. 212-15 КУпАП, порушення порядку надання внеску на підтримку політичної партії.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Крючков В.О. просив справу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 212-15 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Суду пояснив, що ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 було відкрито провадження у справі № 803/854/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Вказує, що подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. Жодних доказів про те, що ОСОБА_1 знав про наявність податкового боргу, тобто був належним чином повідомлений про нього надано не було.

Дослідивши всі обставини справи, заслухавши думку представника, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 4 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються її права і обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі. Діючим КУпАП не передбачено складання протоколу без участі особи, відносно якої він складається.

У порушення вказаних вище норм, протокол про адміністративне правопорушення №50-22/341 від 02.11.2018 року було складено без участі ОСОБА_1, без роз'яснення йому прав і обов'язків та вручення примірника протоколу про адміністративне правопорушення у визначеному законом порядку.

Суд не бере до уваги посилання уповноваженої особи НАЗК в протоколі на те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце складання даних протоколів рекомендованим поштовим відправленням, оскільки відсутні докази на підтвердження отримання особисто ним вказаного відправлення.

Таким чином суд не може розцінювати протокол про адміністративне правопорушення №50-22/341 від 02.11.2018 року як належний доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-15 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про політичні партії в Україні» держава гарантує політичним партіям право на кошти та інше майно для здійснення своїх статутних завдань.

При цьому, статтею 15 даного Закону передбачені обмеження у здійсненні внесків на підтримку політичних партій.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 15 Закону України «Про політичні партії» не допускається здійснення внесків на підтримку політичної партії фізичними та юридичними особами, які мають непогашений податковий борг.

Диспозицією п.8 ч. 1 ст. 15 Закону заборонено здійснювати внески особам, які мають непогашений саме податковий борг.

Судом встановлено, що підставою складання Національним агентством з питань запобігання корупції протоколу про адміністративне правопорушення № 50-22/341 від 02.11.2018 року є наявність податкового боргу, про що було зазначено в листі ДФС України від 12.09.2018 року № 16344/5/99-99-17-02-16.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 було відкрито провадження у справі № 803/854/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. ст. 19, 20, 35 ПК України саме податковий орган наділений повноваженнями та має обов'язки щодо належного інформування платника податків про існування у нього податкового боргу, а також здійснення контролю та вжиття заходів щодо своєчасного погашення податкових зобов'язань платника податків.

Відповідно до норм податкового законодавства платник податків несе відповідальність лише за узгоджене податкове зобов'язання, що у разі не сплати у встановлені строки стає податковим боргом платника податку.

Відповідно до п. 56.15. Податкового кодексу України, скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

В листі ДФС України від 12.09.2018 року № 16344/5/99-99-17-02-16, зазначається про наявність податкового боргу у ОСОБА_1 станом на 25.05.2018 року. Однак в ДФС у вищевказаному листі не зазначає про те, що станом на 11.05.2018 року відкрито провадження про скасування податкового повідомлення рішення. Позов ОСОБА_1 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення було задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 20.06.2015 року №36852-17.

Положеннями пункту 58.3 статті 58 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Більше того, 19.09.2017 набрав чинності наказ Мінфіну від 21.07.2017 р. № 658 «Про затвердження Змін до Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків». Цим наказом внесено зміни до наказу Міністерства фінансів України від 28.12.2015 р. № 1204 «Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків».

Зокрема, наказом № 658 уточнено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному ст. 42 ПКУ.

Так, згідно пунктів 42.1 та 42.2 статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Жодних доказів про те, що ОСОБА_1 знав про наявність податкового боргу, тобто був належним чином повідомлений про нього надано не було.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 212-15 КУпАП відносно ОСОБА_1 необхідно закрити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 212-15, 247, 251, 284, 289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 212-15 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її ухвалення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук