Справа №583/3371/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сидоренко Р. В.
Номер провадження 33/816/427/19 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 122-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 583/3371/19 за апеляційною скаргою захисника ТИТАРЕНКА О. М. на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2019, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-2 і ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Титаренка О. М.,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат ТИТАРЕНКО О. М. просить скасувати постанову судді та закрити провадження за відсутністю події і складу правопорушення, оскільки ОСОБА_2 не керував автомобілем, протокол про адміністративне правопорушення складений на значній віддаленості від місця зупинки транспортного засобу, ОСОБА_2 безпідставно затриманий працівниками поліції і йому не роз`яснені права.

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2019 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 грн з позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 384,20 грн судового збору.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 31.07.2019 в 03:11 по вул. Охтирській в с. Кардашівка Охтирського району Сумської області керував автомобілем ВАЗ 2121 д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі чи на місці за допомогою газоаналізатору відмовився в присутності 2-х свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Керуючи автомобілем, на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу за допомогою спеціальних звукових та світлових приладів і гучномовця не зупинився та був зупинений внаслідок утворення затору, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР.

Вислухавши доводи захисника Титаренка О. М., який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі через відсутність складу правопорушення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Будучи згідно ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП своєчасно сповіщеним у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 в судове засідання 18.11.2019 не з`явився і клопотання про перенесення розгляду справи не надав, а тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у його відсутність.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права. Провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 2 ст. 7 КУпАП), а завданнями провадження є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення серії ОБ № 169419 від 31.07.2019 та серії ОБ № 169482 від 31.07.2019, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, а також не виконав вимогу поліцейського про зупинку т/з, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином умотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_2 правопорушень за обставин, викладених у постанові судді, крім протоколів, об`єктивно підтверджується доказами у справі, а саме:

- відеозаписами подій з нагрудного та автомобільного відео реєстраторів поліцейських, згідно яких автомобіль поліції з увімкненими проблисковими маячками червоного кольору та спеціальним звуковим сигналом протягом не менше 10 хв переслідував автомобіль ВАЗ 2121 д. н. з. НОМЕР_1 (п. 8.2 «б» ПДР), вимагаючи за допомогою гучномовного пристрою зупинити автомобіль (п. 8.2 «в» ПДР), а коли автомобіль зупинився внаслідок вивішування на нерівностях ґрунту, то на місці водія знаходився саме ОСОБА_2 , який згодом в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці за допомогою спеціального технічного пристрою, так і у закладі охорони здоров`я;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, згідно якого ОСОБА_2 відмовився за допомогою приладу алкотест Драгер 0214 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою двох свідків;

- показаннями в апеляційному суді свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (працівники патрульної поліції), які підтвердили викладені у протоколах про адміністративні правопорушення обставини, пояснивши, що автомобіль ВАЗ 2121 д. н. з. НОМЕР_1 не виконав вимоги про зупинку, звернув у лісосмугу та почав тікати, постійно перебуваючи в полі їх зору. Коли автомобіль зависнув над обривом, то на місці водія знаходився ОСОБА_2 , а будь-яких інших осіб поряд не перебувало. Оскільки ОСОБА_2 виявляв ознаки алкогольного сп`яніння, то йому запропоновано пройти у встановленому порядку огляд з метою виявлення стану сп`яніння на місці чи в закладі охорони здоров`я, від чого останній відмовився. Огляд пропонували пройти на АЗС, де були люди;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 31.07.2019, згідно яких у їх присутності ОСОБА_2 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу та в медичному закладі.

Досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як докази вини ОСОБА_2 , оскільки ці письмові пояснення містять фактичну інформацію, на основі якої встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Зокрема, письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винною, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності. При цьому вказані особи засвідчують лише факт відмови водія проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у їх присутності, що не оспорюється стороною захисту, і не є очевидцями керування ОСОБА_2 автомобілем, що навпаки, оскаржується захисником.

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП), а згідно ст. 252 цього Кодексу суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, у тому числі і доводами апеляційної скарги щодо обставин події.

Не може апеляційний суд погодитися із показаннями свідка ОСОБА_7 , яка пояснила, що керувала автомобілем, а потім пішла за допомогою, коли він застряг. При цьому свого сина ОСОБА_2 залишила в салоні автомобіля.

Зазначені показання свідка ОСОБА_7 спростовуються доказами у справі, зокрема показаннями працівників поліції та відеозаписами подій.

Свідок ОСОБА_7 є матір`ю ОСОБА_2 і, на думку апеляційного суду, певним чином заінтересована у наслідках розгляду справи та не може бути об`єктивною у повному об`ємі. При цьому пояснення цього свідка є нелогічними, оскільки автомобіль, яким вона нібито керувала, тривалий час переслідував поліцейський автомобіль, який і міг надати необхідну допомогу.

Твердження захисту про нероз`яснені права також не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції і повністю спростовуються відеозаписом подій. При цьому ОСОБА_2 є юристом за фахом, працював слідчим у райвідділі до вказаної пригоди і в силу своїх професійних обов`язків зобов`язаний знати свої права (ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП), а також мав достатньо часу для звернення до професійних адвокатів і отримання кваліфікованої юридичної допомоги, якщо потребував такої правової допомоги.

Той факт, що протоколи складені на значній відстані від місця зупинки т/з, не може свідчити про їх незаконність чи недопустимість як доказу у справі, оскільки, як зазначалося вище, ОСОБА_2 не зупинився на вимогу працівників патрульної поліції і його наздогнали на пересіченій місцевості, де складанню протоколів заважали певні об`єктивні обставини (віддаленість зупинки від населених пунктів, відсутність свідків, необхідних для проходження (чи відмови) огляду тощо). При цьому законодавством України про адміністративні правопорушення не забороняється складати протоколи у іншому місці, якщо це викликано необхідністю, а тому працівником поліції при складанні стосовно ОСОБА_2 протоколів про адміністративне правопорушення дотримані у повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього.

Законність дій працівників поліції щодо застосування до ОСОБА_2 спеціальних засобів не є предметом розгляду судом апеляційної інстанції і віднесено до компетенції інших органів державної влади, які повинні проводити відповідну перевірку у межах закону та своїх повноважень, що ніяким чином не впливає на обов`язок особи, яка керує т/з, дотримуватись вимог п. 2.4 і 2.5 ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

Повертаючись до матеріалів справи, з відеозапису подій убачається, що при складенні протоколів про адміністративне правопорушення на АЗС ОСОБА_2 був вільний у своєму пересуванні та діях, а працівники патрульної поліції роз`яснили свої дії в обох випадках.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що досліджені докази у справі у своїй сукупності і взаємозв`язку є достатніми для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-2 і ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок чого доводи апеляційної скарги захисника у цій частині є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2019 відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ТИТАРЕНКА О. М. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.