Справа № 952/618/19
Провадження № 3/626/932/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.11.2019 року м. Красноград

Суддя Красноградського районного суду Харківської області Рибальченко І.Г., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Зачепилівського ВП Красноградського ВП ГУНП в Харківській області у відношенні: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліда ІІІ групи, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 249268 від 20.08.2019, ОСОБА_1 20.08.2019 року о 20-й годині 20 хвилин на автодорозі Зачепилівка-Рунівщина, керував транспортним засобом ВАЗ-2101, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з рота, нестійка хода, почервоніння обличчя). На вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 вказав, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає. Крім того пояснив, що 20.08.2019 року у вечірній час зупинився на автодорозі Зачепилівка-Рунівщина, оскільки в нього закінчилося пальне. Разом з ним в автомобілі перебував пасажир ОСОБА_4 , який допомогав йому у справах. Після зупинки автомобіля він зателефонував своєму товаришеві ОСОБА_5 та попросив у нього допомоги, а саме підвезти пальне. Приблизно через 15 хвилин до його автомобіля під`їхав патрульний автомобіль поліції. У автомобілі перебував один поліцейський. Працівник поліції перевірив у нього документи, та припустив, що водій перебуває у нетверезому стані, оскільки при виході з машини він захитався. На репліку, що ОСОБА_1 є інвалідом, що і є причиною нестійкої ходи, поліцейський не зреагував. Пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський не запропонував, про можливість проїхати до лікарні для огляду також не говорив, а лише забрав документи, які надав ОСОБА_1 , і поїхав, залишивши водія біля свого автомобіля у розпачі. Через півтори години під`їхав ОСОБА_5 привіз бензин. Він йому розповів про подію, про відсутні документи. Наступного дня водій ОСОБА_1 поїхав до Зачепилівського ВП Красноградського ВП ГУНП в Харківській області, з метою зустріти поліцейського, який вилучив посвідчення водія. 22.08.2019 року поштою він отримав тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. Він заперечує, що вчиняв правопорушення, оскільки не керував транспортним засобом і поліцейський його не зупиняв, від огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся, свідки вказані в протоколі на місці події були відсутні, так як поліцейський в автомобілі перебував сам.

ОСОБА_4 , як свідок події, вказав, що 20.08.2019 року поїхав на автомобілі разом зі своїм знайомим і допомогав ОСОБА_1 , вантажити картоплю до автомобіля. Під час повернення додому автомобіль заглох, так як закінчилось пальне. ОСОБА_1 телефонував знайомим, шукав пальне, йому погодився допомогти ОСОБА_5 . Вони сиділи та чекали в машині коли до них під`їхав працівник поліції. ОСОБА_1 вийшов до поліцейського для спілкування. Через деякий час поліцейський поїхав, а ОСОБА_1 розказав, що в нього забрали посвідчення по підозрі, ніби то він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Як свідок він запевняє, що ОСОБА_1 керував автомобілем тверезий, алкоголь не вживав, хитка хода у нього присутня і пов`язанна з хворобою. Також звернув увагу, що поліцейський був сам, на місці зупинки протокол не складався, і присутніх крім нього та ОСОБА_1 не було.

Свідок ОСОБА_5 вказав, що 20.08.2019 року ввечері йому зателефонував ОСОБА_1 та попросив допомоги, у нього закінчилось пальне серед дороги. Він погодився, але через деякий час, необхідний йому, для закінчення власних справ. Він придбав пальне і поїхав до ОСОБА_1 Під`їхавши до машини він допоміг ОСОБА_1 заправити його автомобіль. При цьому він бачив, що ОСОБА_1 тверезий, жодних ознак сп`яніння не помітив. Порадив йому поїхати наступного дня до Зачепилівського відділення поліції, щоб знайти поліцейського, який забрав його посвідчення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , проаналізувавши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв"язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих,свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення. Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення. Також ці питання врегульовані і галузевими Нормативно-правовими актами органу, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, в даному випадку Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.

Відповідно до положень ст. 255 КУпАП, складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП, віднесено до компетенції органів внутрішніх справ (Національної поліції), які на виконання вимог ст. 256 КУпАП, повинні перевірити та зазначити в протоколі відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно до роз`яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2003 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті " із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, судам при розгляді справ необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247 і 280 КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи суд вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, а при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні тощо.

При цьому, положення ч.1 ст.130 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, у тому числі алкогольного.

Як встановлено під час розгляду справи, 20.08.2019 року був складений протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за те що він керував транспортним засобом та відмовився від проходження медичного огляду, однак даний факт керування автомобілем в зазначений час та місці у складеному протоколі, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Так, в судовому засіданні сам ОСОБА_1 , категорично заперечував факт керування транспортним засобом, в момент коли під`їхали працівники поліції.

Для встановлення об`єктивної істини по справі, в судове засідання викликались свідки даної події, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак в судове засідання будучи належним чином повідомлені, не з`явилися. Працівник поліції, який складав відповідний протокол за викликом суду також не з`явився.

Таким чином, зазначені свідки-поняті, які вказані в протоколі, також не підтвердили факт керування та знаходження за кермом ОСОБА_1 20.08.2019 року о 20-год 20 хвилин, як це зазначено у самому протоколі, а так само і не підтвердили факт відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст.7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Статтею 130 ч.1 КУпАП зазначено: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура огляду на стан сп`яніння чітко визначена законом.

Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння регламентовано ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою визначення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735(надалі Інструкція).

Відповідно до п.6 Розділу І даної інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому згідно з п.7 Розділу І даної інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, згідно з п.22 Розділу ІІІ даної інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

При цьому відповідно до п.6-8 порядку направлення водіїв для проведення огляду від 17 грудня 2008 р. № 1103 - водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто, відповідно до положень вищезазначених нормативних документів, у разі відмови водія від проходження відповідного огляду, працівники поліції зобов`язані були направити його в заклад охорони здоров`я, де в присутності двох свідків скласти відповідний протокол, а не на місці зупинки.

Однак вимоги даного порядку поліцейськими також виконані не були, оскільки ОСОБА_1 взагалі не пропонували пройти огляд на місці, а в подальшому останній не був направлений поліцейським для проведення огляду до найближчого закладу охорони здоров`я, а відповідний протокол складено на місці зупинки.

Таким чином суд приходить до висновків, що проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським, який складав протокол і оформлення його результатів, за наведених вище обставин проведено з грубим порушенням ст.266 КУпАП та інструкції, а згідно з ч.5 ст.266 та п.3.22, висновки та огляди щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї статті та Інструкції, вважаються недійсними.

Частиною 2 статті 19 Конституції України значено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23 рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Таким чином достовірними доказами по справі не підтверджено, що ОСОБА_1 керував 20.08.2019 року о 20 год. 20 хв. автомобілем і так само відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Отже, при розгляді справи не встановлено фактичних даних на спростування доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції не було долучено будь-яких інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому, вважаю, що вина ОСОБА_1 у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння є недоведеною.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол є необґрунтованим належним чином та він суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого, такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в силу ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст.130, ст.ст. 247, 266, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Красноградський райсуд протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Суддя І.Г.Рибальченко