Справа 573/976/19
Номер провадження 3/573/422/19
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О. В.,

прокурора: Чухіля С.С.,

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Сумській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією відносно

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи (проходження служби): з 22 червня 2015 по 31 серпня 2018 року Державна установа «Сумська виправна колонія» № 116 на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки», паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Білопільським МВ УМВС України в Сумській області 26 грудня 1995 року, РНОКПП: НОМЕР_2

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :

04 червня 2019 року до Білопільського районного суду Сумської області із Управління захисту економіки в Сумській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України надійшли два адміністративні матеріали з протоколами про адміністративне правопорушення від 29 травня 2019 року № 227/2019 та № 228/2019, складені відносно молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи «Сумська виправна колонія» № 116 ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Зі змісту протоколу № 227/2019 від 29 травня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями, як особа, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чим порушив вимоги абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Крім того, з протоколу № 228/2019 від 29 травня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, несвоєчасно подав без поважних причин наступного року після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, чим порушив вимоги абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Дії ОСОБА_1 за вказаними вище протоколами кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, як за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Постановою судді від 14 червня 2019 року адміністративні матеріали: № 573/976/19 (провадження № 3/573/422/19) та № 573/977/19 (провадження № 3/573/423/19) відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП об`єднані в одне провадження.

Вказані вище адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, мають однаковий ступінь серйозності.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП визнав, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення правопорушення, викладені у протоколах. Враховуючи характер вчиненого правопорушення та його особу, просив врахувати положення ст. 22 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Прокурор Чухіль С.С. обставини, викладені у протоколах про вчинення адміністративних правопорушень, підтримав, зазначив про наявність в діях ОСОБА_1 ознак діяння, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Вважає за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення у виді штрафу.

Заслухавши думку прокурора про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами.

Зокрема, із матеріалів справи вбачається, що наказом начальника Сумської виправної колонії ДПтС України в Сумській області № 116» від 22 червня 2015 року № 57/ОС-16 «По особовому складу» старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 з 22 червня 2015 року (по переводу) призначено на посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки.

Вступаючи до Державної кримінально - виконавчої служби України 24 березня 2014 року ОСОБА_1 прийняв присягу, а також 01 березня 2018 року під підпис попереджений про необхідність дотримання вимог фінансового контролю відповідно до Закону України «Про запобігання корупції».

Наказом начальника виправної колонії № 116 від 31 серпня 2018 року № 161/ОС-18 молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки старшого прапорщика внутрішньої служби Кравченка В.А. звільнено із Державної кримінально-виконавчої служби за власним бажанням з 31 серпня 2018 року.

Тобто, ОСОБА_1 відносився до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування згідно з п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», тим самим є суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону.

Відповідно до примітки ст. 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно із абз. 15 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єкти декларування особи, зазначені у п. 1 п.п. «а» і «в» п. 2, п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього закону.

Абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» зазначено, що особи, визначені у п. 1, п.п. «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, неохоплений раніше поданими деклараціями.

Таким чином, ОСОБА_1 є суб`єктом декларування, який зазначений у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції».

У ході аналізу отриманих доказів встановлено, що ОСОБА_1 своїми діями несвоєчасно без поважних причин 07 вересня 2018 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, що передбачено ч. 2 ст. 45 Закону України « Про запобігання корупції».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону.

Так, згідно із п.п. 1 п. 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 15 липня 2016 року № 958/29088 та із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 18 серпня 2016 року № 1, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 серпня 2016 року за № 1153/29283 і набрало чинності з 23 серпня 2016 року, Національне агентство з питань запобігання корупції визначило, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи.

Крім цього, зазначена у п. 1 цього ж рішення декларація (повідомлення) подається згідно із Законом шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважений на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п.п. 2 п. 5 Розділу ІІ Порядку формування ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10 червня 2016 року № 3, декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення.

Декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України «про засади запобігання і протидії корупції».

Відповідно до положень п.п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції», до повноважень Національного агентства віднесено здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій.

В свою чергу, ОСОБА_1 на виконання вищезазначених вимог Закону України «Про запобігання корупції» та Рішень НАЗК, своїми умисними діями несвоєчасно подав декларацію перед звільненням, а саме 07 вересня 2018 року до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування.

Згідно із листом НАЗК від 02 березня 2017 року № 03-05/4886/17, дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» співпадає з фактичною датою подання суб`єктами декларування документів до Реєстру.

Так, з публічної частини Реєстру вбачається, що декларація перед звільненням ОСОБА_1 подана 07 вересня 2018 року о 12 год. 54 хв., що виходить за межі термінів, які визначені у рішенні НАЗК від 10 червня 2016 року №3.

Перед початком заповнення електронної декларації, ОСОБА_1 особисто ознайомився із Правилами заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування і натиснувши кнопку «Із загальними методичними настановами щодо заповнення форми ознайомився» та перейшов до заповнення форми декларації.

Також встановлено, що ОСОБА_1 не вперше подає декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та 24 березня 2017 року і 12 березня 2018 року вже подавав щорічні декларації за 2016-2017 роки і тому є обізнаним з порядком Реєстру та умовами подання декларації.

Підтвердженням усіх дій щодо несвоєчасного подання декларації перед звільненням є листи НАЗК від 25 січня 2019 року за № 44-05/4757/19 з інформацією про те, що з 13 серпня 2018 року до 01 вересня 2018 року ОСОБА_1 до реєстру взагалі не заходив, а декларацію перед звільненням почав заповняти лише 01 вересня 2018 року та подав 07 вересня 2018 року.

Рішенням НАЗК від 04 квітня 2017 року № 124 «Про визначення поважної причини несвоєчасного подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено поважною причиною несвоєчасного подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування лише неналежне функціонування Реєстру.

Відповідно до листа Державного підприємства «Українські спеціалізовані системи» від 08 жовтня 2018 року № 07-1475 за період з 01 січня 2018 до 08 жовтня 2018 року включно доступ суб`єктів декларування до Реєстру був відсутній тільки один раз 15 березня 2018 року з 08.00 год. до 12 год. 45 хв. Іншим часом у визначений період Реєстр функціонував у штатному режимі.

Під час аналізу доказів та складання протоколу не встановлено будь-яких поважних підстав, причин, які перешкоджали ОСОБА_1 відповідально поставитись до виконання свої обов`язків та належним чином виконати вимоги, передбачені абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та Рішенням НАЗК від 10 червня 2016 року № 3, але останній своїми умисними діями зробив це не своєчасно.

Першочерговою справою держави та загальними засадами протидії корупції є запобігання корупційним та пов`язаним із корупцією правопорушенням.

Таким чином, молодший інспектор відділу нагляду і безпеки Державної установи «Сумська виправна колонія № 116» ОСОБА_1 ., внаслідок своєї бездіяльності безвідповідально поставився до виконання своїх обов`язків, як суб`єкта декларування та маючи на меті, за власною ініціативою. Припинення діяльності пов`язаної з виконанням функції держави або місцевого самоврядування та фактично 31 серпня 2018 року припинив таку діяльність, несвоєчасно подав без поважних причин 07 вересня 2018 року декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме особи яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (перед звільненням), що є вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за що встановлена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Днем виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП слід вважати дату складання протоколу про адміністративне правопорушення 29 травня 2019 року.

Окрім цього, враховуючи вище викладені обставини судом встановлено, що абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» зазначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у п.п. «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому ч. 1 цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Із викладеного, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є особою, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у п.п. «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону, так само і суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону.

У ході аналізу отриманих доказів встановлено, що ОСОБА_1 після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, своїми несвоєчасно без поважних причин 05 квітня 2019 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, що передбачено ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Кравченко ОСОБА_2 на виконання вищезазначених вимог Закону України «Про запобігання корупції» та рішень НАЗК, своїми умисними діями несвоєчасно подав 05 квітня 2019 року до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію після звільнення.

Відповідно до положень п.п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону України «про запобігання корупції» до повноважень Національного агенства віднесено здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання або оприлюднення таких декларацій.

Згідно із листом НАЗК від 02 березня 2017 року № 03-05/4886/17, дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» співпадає з фактичною датою подання суб`єктами декларування документів до Реєстру.

Так, з публічної частини Реєстру вбачається, що декларація після звільнення ОСОБА_1 зареєстрована в Реєстрі 05 квітня 2019 року о 15 год. 53 хв., що виходить за межі термінів, які визначені у ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Перед початком заповнення електронної декларації, ОСОБА_1 особисто ознайомився із Правилами заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування і натиснувши кнопку «Із загальними методичними настановами щодо заповнення форми ознайомився» та перейшов до заповнення форми декларації.

Також встановлено, що ОСОБА_1 не вперше подає декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та 24 березня 2017 року і 12 березня 2018 року вже подавав щорічні декларації за 2016-2017 роки і тому є обізнаним з порядком Реєстру та умовами подання декларації.

З приводу вказаного правопорушення, ОСОБА_1 пояснив, що декларацію після звільнення він створив, почав заповняти відповідні розділи та подав лише 05 квітня 2019 року.

При цьому, ОСОБА_1 маючи рівні можливості з іншими суб`єктами декларування (які за таких же умов подали декларацію своєчасно), не був позбавлений можливості заповнити та подати декларацію після звільнення до 01 квітня 2018 року.

Рішенням НАЗК від 04 квітня 2017 року № 124 «Про визначення поважної причини несвоєчасного подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено поважною причиною несвоєчасного подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування лише неналежне функціонування Реєстру.

Відповідно до листа НАЗК від 11 травня 2019 року № 71-03/38357/19 починаючи з 04 березня 2019 року в окремих користувачів при роботі з ІТС Реєстр спостерігали помилки, які в повній мірі були усунуті адміністратором ІТС Реєстр ДП «УСС» 06 березня 2019 року о 14 год. 40 хв.

В той же час у зазначені дні ОСОБА_1 вхід до Реєстру не здійснював.

Під час аналізу доказів та складання протоколу не встановлено будь-яких поважних підстав, причин, які перешкоджали ОСОБА_1 відповідально поставитись до виконання свої обов`язків та належним чином виконати вимоги, передбачені абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», але останній своїми умисними діями зробив це не своєчасно.

Таким чином, ОСОБА_1 , після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функції держави або місцевого самоврядування несвоєчасно 05 квітня 2019 року подав без поважних причин декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік після звільнення, що є вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України « Про запобігання корупції», відповідальність за що встановлена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Виходячи з системного аналізу положень ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, та є одним із основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП фактичні дані, що стосуються справи, зокрема наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні, інші обставини, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими документами.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, особи притягаються до адміністративної відповідальності за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно із примітками ст. 172-6 КУпАП та п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 займає посаду, яка відноситься до діяльності, пов`язаної з виконання функцій держави або місцевого самоврядування та є суб`єктом відповідальності за адміністративне порушення передбачене ст. 172-6 КУпАП.

У відповідності до приписів ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування в тому числі й особи, зазначені у п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язані подавати декларацію відповідного до цього Закону.

На виконання ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Виходячи зі змісту ст. 57 Конституції України, в державі діє презумпція знання закону всіма громадянами, якщо закон був доведений до їх відома шляхом його офіційного оприлюднення.

Закон України «Про запобігання корупції» опубліковувався у офіційних виданнях та ОСОБА_1 не заперечує факту необхідності подачі ним декларації у визначені законом строки.

На підставі ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються, у тому числі, до адміністративної відповідальності.

Оцінюючи зазначені вище докази, суд приходить до висновку, що вони є належними і допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки містять фактичні дані, на основі яких встановлено наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.

Таким чином, у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_1 несвоєчасно подав без поважних причин декларацію (перед та після звільнення), як особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

При накладенні стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи відомості про особу ОСОБА_1 та обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення - щире розкаяння у вчиненому, відсутність умислу в діях ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що обтяжують покарання визначених ст. 35 КУпАП, а також зважаючи на ту обставину, що останній порушив незначний період подачі декларації та допущене порушення усунув самостійно в найкоротші строки, вважаю, що до ОСОБА_1 можливо застосувати норми ст. 22 КУпАП, та звільнити його від адміністративної відповідальності, так як вчинене ним порушення можливо вважати малозначним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 36, ч. 1 ст. 1726, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та звільнити його від адміністративної відповідальності, на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись щодо нього усним зауваженням.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: