КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

потерпілого ОСОБА_1

захисника Чехонадського А.О.

особи, провадження щодо якої закрито ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року, якою

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_2 24 грудня 2018 о 16 год. 20 хв. у м. Києві на перехресті пр. Оболонського - вул. М.Тимошенка, керуючи автомобілем «Хонда» державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної дистанції та швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «Мітсубісі» державний номерний знак НОМЕР_2 , який від удару зіткнувся з автомобілем «Опель» державний номерний знак НОМЕР_3 . Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.Водій ОСОБА_2 , порушивши п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити, виключити з мотивувальної частини постанови висновок про встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що з метою дотримання встановлених законом строків на апеляційне оскарження, подає апеляційну скаргу без належного мотивування, так як постанову суду першої інстанції поштою не отримано, і тільки після вивчення мотивів суду буде подано доповнення.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_2 просить постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, виключити з мотивувальної частини висновок про встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В доповненнях ОСОБА_2 зазначає про те, що суд дійшов помилкового висновку про його винуватість, оскільки детально зміст досліджених доказів не розкрив, не співставив з іншими доказами у справі, не проаналізував їх у сукупності, та не виклав результати цього аналізу у постанові.

Як зазначає апелянт, судом першої інстанції були проігноровані його поясненняпро те, що 24 грудня 2018 року орієнтовно о 16 годині він рухався на автомобілі «Хонда Аккорд» по проспекту Оболонському в районі станції метро «Мінська» в напрямку станції метро «Оболонь». Зупинився у другому ряду чотирисмугового руху на світлофорі між двох виходів зі станції метро «Мінська». Загорівся зелений сигнал світлофора, і всі машини в сусідніх рядах почали рух, крім ряду, в якому рухався він.

Апелянт вказує, що він простоявши деякий час, не розуміючи, чому його ряд не рухається, почав дивитися по сторонах у пошуках альтернативного рішення для руху автомобіля. Побачивши, що праворуч від нього ряд виявився порожнім, подивившись, що в цьому ряду немає машин, переконавшись, що сигнал світлофора ще зелений, почав переміщуватися в правий ряд, який був вільним для руху. Коли перемістився в правий ряд, рухався повільно, так як не впевнився, що попереду немає перешкод, а потім подивився на світлофор, на ньому горіло зелене світло, і раптом відчув досить сильний удар в переднє крило машини іншою машиною - «Міцубісі Лансер».

Апелянт звертає увагу на те, що водій автомобіля «Міцубісі Лансер» не подавав ні звукових сигналів, ні світлових сигналів. Коли він вийшов з авто і запитав у водія « Міцубісі Лансер », де і як той їхав, то не отримав від нього чіткої відповіді. Він уникав відповіді, сказавши, що рухався повільно, так як пробка, і не міг би через неї швидко їхати.

ОСОБА_2 наголошує на тому, що потім зрозумів що інший учасник ДТП саме того і боявся, щоб не подумали, що останній їхав швидко. Після ДТП і під час спілкування з поліцейськими він (ОСОБА_2) був в шоковому стані, розгублений, і мало що розумів з того, що відбувається на місці оформлення ДТП, не розумів добре дій і запитань поліцейських, механічно підписував всі папери, що вони йому давали.

Також ОСОБА_2 акцентує увагу на тому, що не має юридичної освіти, а право на правову допомогу працівники поліції йому не роз`яснили.

Крім того, ОСОБА_2 стверджує про те, що з наявних у матеріалах справи його пояснень та пояснень водія транспортного засобу «Міцубісі Лансер» ОСОБА_1 вбачається, що ДТП сталось після маневрування у вигляді перестроювання транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 в русі з однієї смуги на іншу (в праву смугу руху).

Тому, як наголошує апелянт, за таких обставин пояснення водіїв спростовують зміст протоколу,оскільки безпечна дистанція - це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру, а безпечний інтервал - відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Окрім того, апелянт вказує, що відповідно до пояснень водіїв та схеми ДТП зіткнення відбулось боковими частинами автомобілів, проте поліцейські в недодержанні саме безпечного інтервалу ОСОБА_2 не обвинувачують.

З посиланням на положення ч. 2 ст. 251 КУпАП, апелянт наголошує, що УПП у м. Києві зобов`язано було зібрати докази по цій справі шляхом запиту до КП «Інформатика» про надання відеозапису з камер спостереження, де зафіксовано обставини спірної ДТП, проте з незрозумілих причин не зробило цього. Зазначені недоліки справи унеможливлюють прийняття законного й обґрунтованого судового рішення, а тому без усунення зазначених недоліків розгляд справи є неможливим.

На переконання апелянта, працівниками поліції не надано будь-яких допустимих та належних доказів суду першої інстанції щодо недотримання ним п. 12.1 та п. 13.1 ПДР України, що знаходиться в причино-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, що було проігноровано судом першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, опитавши працівників патрульної поліції у м. Києві, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, а також доповнення, подані до апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, місцевий суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 про порушення ним п.п. 12.1, 13. 1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, з посиланням на наявні в матеріалах справи докази, характер пошкоджень транспортних засобів та розташування транспортних засобів. З посиланням на положення ст. 38 КУпАП закрив провадження у справі, оскільки закінчилися строки накладення адміністративного стягнення (ас. 28-29).

Однак, апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції частково, з огляду на таке.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, при розгляді даної справи суд першої інстанції цих вимог закону дотримавсяне в повному обсязі, фактичні обставини справи не встановив та не звернув увагу на те, що вони не були дотримані й під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та доповнення до неї, просив її задовольнити та пояснив, що керував транспортним засобом «Хонда», перелаштовувався в іншу смугу руху з другої смуги руху. Швидкість руху автомобіля під його керуванням була невеликою. Він ( ОСОБА_2 ) зупинився на світлофорі, очікував, коли загориться зелений сигнал світлофору. В подальшому автомобілі на сусідніх смугах розпочали рух, а автомобілі в його смузі руху стояли. Перед його автомобілем стояло велике авто, яке заважало оглядовості. Праворуч від нього ( ОСОБА_2 ) автомобілів не було, і він перелаштувався в третю смугу. В подальшому відчув удар. Момент удару відбувся майже на третій смузі руху. Удар прийшовся в передню праву частину транспортного засобу, пошкоджено крило. Чи знаходився в момент зіткнення автомобіль під його керуванням на межі смуг руху, він не пам`ятає. У іншого учасника пригоди в автомобілі було пошкоджено ліва та права частини автомобіля. На його ( ОСОБА_2 ) думку, в його діях немає складу адміністративного правопорушення, так як він не порушував ПДР України, перебував в шоковому стані, і він думав, що протокол складається щодо ОСОБА_1

При уточненні смуги, по який здійснював рух автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , останній пояснив, що він рахував смуги з лівої сторони.

Захисник Чехонадський А.О. підтримав апеляційну скаргу разом з доповненнями та пояснив, що ОСОБА_2 правил дорожнього руху не порушував. Чи вмикав він покажчик повороту, ОСОБА_2 не пам`ятає, оскільки перебував в шоковому стані. Працівники поліції під час складання адміністративного матеріалу допустили порушення, з огляду на те, що не було роз`яснено право на захист, жодним чином не пояснили свої дії, а тільки в службовому автомобілі склали протокол щодо ОСОБА_2 Також, працівники поліції не з`ясували, чи був в автомобілі хоча б в одного з учасників пригоди відеореєстратор, який би містив відео фіксацію події. Працівникам патрульної поліції не здійснено запит до КП «Інформатика» з метою отримання відеозапису з місця пригоди.

Потерпілий ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, а також щодо доповнень до апеляційної скарги, пояснив, що він керував транспортним засобом «Мітсубісі Ланцер» та знаходився в другій смузі руху, права сторона була запаркована транспортними засобами. Перед ним смуга руху була вільна. В подальшому він ( ОСОБА_1 ) відчув удар в переднє ліве колесо, яке відірвалось в результаті удару. Що стосується розмітки на тій частині дороги, де сталася ДТП, можливо, працівники поліції не побачили, що там 4 смуги руху саме у зв`язку з тим, що на першій смузі були припарковані автомобілі. Він не порушував правил дорожнього руху, спокійно рухався на автомобілі по проїзній частині, і внаслідок порушень ПДР України з боку ОСОБА_2 сталося зіткнення автомобілів.

З метою перевірки доводів апелянта, судом апеляційної інстанції, за клопотанням захисника Чехонадського А . О . допитані інспектори патрульної поліції.

Так, інспектор патрульної поліції ОСОБА_3 пояснила, що 24 грудня 2018 року патрулювала Оболонський район м. Києва. Від чергового надійшло повідомлення на службовий планшет про ДТП, у зв`язку і з чим прибули на місце пригоди. По прибуттю на місце пригоди, учасники пригоди не заперечували факту самої події. ДТП відбулося між автомобілями: «Хонда», «Мітсубісі Ланцер», «Опель». Водія автомобіля «Опель» на місці пригоди - не було, були водії автомобілів «Хонда» та «Мітсубісі Ланцер». Хто саме з водії був винуватцем пригоди, вона ( ОСОБА_3 ) не пам`ятає. Пам`ятає, що один із водіїв перелаштовувався в смугу руху, по якій рухався інший автомобіль, не дотримався швидкості та інтервалу, внаслідок чого сталося ДТП, в результаті якого другий автомобіль відкинуло на припаркований автомобіль. Було оформлено протокол, відібрали пояснення, склали схему пригоди. На момент пригоди на проїзній частині був мокрий сніг, розмітку було погано видно. Чи були камери відеоспостереження на місці пригоди, з яких можливо було б відібрати відеозапис, то таке питання екіпаж патрульної поліції не з`ясовував. У схемі ДТП місцезнаходження автомобілів зафіксоване так, як вони були розташовані на дорозі. Також патрульна поліція не зверталась із запитом до КП «Інформатика» з метою отримання відеозапису з місця пригоди. Чому було зазначено у протоколі про недотримання водієм дистанції під час ДТП, пояснити не може.

Інспектор патрульної поліції ОСОБА_4 пояснив, що 24 грудня 2018 року екіпажем патрульної поліції виїхали на виклик у зв`язку з ДТП між трьома автомобілями. На місці пригоди було встановлено, що права смуга руху була запаркована автомобілями. По іншій смузі рухався один автомобіль, а другий автомобіль перелаштовувався смугу, по якій рухався перший автомобіль. Погодні умови на час пригоди були несприятливі. Один з водіїв транспортного засобу не дотримався бокового інтервалу і вдарив інший автомобіль. Ширина однієї смуги руху становить близько 3 м. Також особою, відносно якої було складено протокол, не було дотримано безпечної швидкості руху, але й можливо, що не була дотримана дистанції. До висновку про винуватість ОСОБА_2 дійшов з огляду на кінцеве розташування транспортних засобів та їх пошкоджень. Водій, який здійснював перестроювання, повинен був впевнитись в безпеці свого маневру. Чи зверталась патрульна поліції із запитом до КП «Інформатика», йому ( ОСОБА_4 ) невідомо. Водії транспортних засобів так зіткнулись, що могло бути порушення як безпечного інтервалу, так і дистанції. Інших доказів патрульною поліції не надавалось та не витребовувалось.

Відповідно до наявних у справі фотознімків, автомобіль «Опель» припаркований на першій смузі руху, передньої частиною на тротуарі. Автомобіль «Мітсубісі Ланцер» більшою частиною перебуваю на першій смузі руху, задня частина лівої сторони автомобіля перебуває на другій смузі руху; автомобіль «Хонда» перебуває передньою частиною на другій смузі руху, задня ліва частина на третій смузі руху.

Пошкодження, які отримали автомобілі в результаті ДТП: автомобіль «Хонда Аккорд»: деформація переднього правого крила, деформація передньої правої дверки, деформація переднього правового правого крила; в автомобілі «Мітсубісі Ланцер» пошкоджено: деформація переданого бампера, переднього правого, переданого лівого крила, відбите ліве дзеркало, тріщина лобового скла, відірвана піввісь (ас. 2 зворот).

Оцінюючи та аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд, враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів вказані вимоги закону не дотримані.

Пунктом 12.1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_2 п. 12.1 ПДР України, оскільки, здійснюючи перестроювання з однієї смуги руху в іншу, ОСОБА_2 з урахуванням дорожньої обстановки, в т.ч. погодних умов, оглядовості дільниці дороги, по якій він рухався, повинен був вибрати таку швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним. Проте, внаслідок не дотримання вказаних положень Правил дорожнього руху з боку ОСОБА_2 під час перестроювання з однієї смугу в іншу, сталося зіткнення транспортних засобів, що призвело до їх пошкодження, і не дотримання ОСОБА_2 ПДР України знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що посилання у постанові суду на недотримання ОСОБА_2 під час перестроювання безпечної дистанції слід виключити з мотивувальної частини оскаржуваної постанови з огляду на те, що під час апеляційного розгляду постанови не встановлено, що ОСОБА_2 під час руху на автомобілі не дотримано безпечної дистанції.

Так, відповідно до п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, безпечна дистанція - це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

Безпечний інтервал - відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Як встановлено під час розгляду справи, автомобілі «Хонда» та «Міцубісі Ланцер» рухалися в різних смугах руху, а, відтак, вказані обставини унеможливлювали недотримання водієм ОСОБА_2 безпечної дистанції, про що зазначено працівниками патрульної поліції у протоколі.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Щодо доводів апелянта про те, що при закритті провадження у справах про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 284 КУпАП передбачено, що у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП; про закриття справи.

При цьому, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП.

Пункт 7 ст. 247 КУпАП, за яким закрито провадження у справі щодо ОСОБА_2 , регламентує, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов:

- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

- сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).

При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Тобто закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент її розгляду строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою підставою, а відтак не звільняє суд обов`язку з`ясувати передбачені ст. 280 КУпАП обставини про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, та навести виклад установлених під час розгляду справи обставин у постанові.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, апеляційний суд доходить висновку про зміну постанови місцевого суду, та виключення із мотивувальної частини постанови посилання на те, що ОСОБА_2 не порушено вимоги п. 13.1 ПДР України.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП - змінити, виключити з мотивувальної частини постанови посилання на те, що ОСОБА_2 порушені вимоги п. 13. 1 ПДР України.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва