Номер провадження: 33/813/1198/19
Номер справи місцевого суду: 521/9938/19
Головуючий у першій інстанції Гарський О. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Ткачука В.О.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 25 липня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 25 липня 2019 року притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 384 гривень 20 копійок (Отримувач коштів: УК у м. Одесі /Малиновський р-н /22030101 ; код за ; банк отримувача: Казначейство України; код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: 5007).

Відповідно до оскарженої постанови суду, ОСОБА_1 , 28.05.2019 року о 13 годині 40 хвилин, керував транспортним засобом «Ніссан Кашкай» державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одесі по вул. Мельницькій, 32, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, не стійка хода, чим порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306. Від проходження медичного огляду та тесту прибором «Drager» на стан алкогольного сп`яніння, в присутності двох свідків, відмовився.

За даним фактом 28.05.2019 року співробітниками поліції, складено протокол серії БД № 156949 про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій також просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 25 липня 2019 року, скасувати вищевказану постанову та закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі та клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Апеляційним розглядом справи встановлено, що розгляд справи судом першої інстанції відносно ОСОБА_1 був здійснений за його відсутності.

При цьому, в абзаці третьому мотивувальної частини постанови суд зазначив: - « ОСОБА_2 В. про місце та час розгляду протоколу сповіщався належним чином шляхом направлення судових повісток, однак в судове засідання не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив».

Разом з тим, вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, в матеріалах справи містяться повістки про виклик до суду на ім`я « ОСОБА_1 » (а.с. 9,10), однак доказів їх направлення та відповідно доказів про їх вручення ОСОБА_1 в матеріалах справи немає.

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про дату час та місце судового засідання в суді першої інстанції, що є грубим порушенням його прав, передбаченіих ст.269 КУпАП.

Крім того, відомостей про направлення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови суду, у матеріалах справі також немає.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції.

Отже, зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Так, як було вже встановлено апеляційним судом, справа про адміністративне правопорушення була розглянута судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та без належного її сповіщення про час та місце розгляду справи, що є порушенням права ОСОБА_1 , передбаченіого ст.268 КУпАП.

Тобто, судом першої інстанції не було виконано обов`язок щодо забезпечення кожному учаснику реального доступу до правосуддя, що вимагається ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що тягне за собою безумовне скасування постанови суду першої інстанції.

При цьому, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути порушення закону, допущені судом першої інстанції, оскільки відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно з п.7 ст.247 КУпАП, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення цей строк закінчився, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

У протоколі про адміністративне правопорушення від 28.05.2019 року серія БД №156949 зазначено, що датою вчинення адміністративного правопорушення є 28.05.2019 року (а.с.2 ).

Оскільки на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції строк, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП, закінчився, провадження в ній підлягає закриттю.

Накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення поза межами цього строку є незаконним.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов:

- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

- сплив встановленого законом строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні з дня його виявлення).

Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Водночас слід враховувати, що однією з самостійних підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення законодавець визначає відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП). Тобто, у разі якщо факту вчинення адміністративного правопорушення встановлено не буде, то провадження у справі підлягатиме закриттю на підставі п. 1 (відсутність події і складу адміністративного правопорушення), а не п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу).

Таким чином, початок перебігу встановленого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення законодавець пов`язує з вчиненням (виявленням) адміністративного правопорушення, встановлення наявності або відсутності якого повинно здійснюватися при вирішенні питання про закриття провадження у справі.

Крім того, статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу вимог ст. 245, 251, 252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне судове рішення.

При цьому, норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить. Натомість, як зазначалось вище, застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе у разі встановлення наявності протиправної винної дії чи бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

Судовим розглядом встановлено, що інспекторами поліції були вжиті всі необхідні заходи для встановлення наявності чи відсутності алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Разом з тим, останній відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим своїми діями порушив п 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.

Обставини правопорушення й вина правопорушника підтверджуються зібраними в порядку ст. 251 КУпАП доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія БД №156949 від 28.05.2019 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 28.05.2019р.;

- протоколом про адміністративне затримання;

- відеозаписом;

- довідкою з обліку даних АП УПП у м. Одеси від 04.06.2019 року, згідно якої ОСОБА_1 на протязі року за ч. 1 ст. 130 КУпАП не притягувався.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також враховуючи, що повноваження суду на з`ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні передбачені ст. 280 КУпАП, суд вважає, що висновок суду першої інстанції про встановлення винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є правильним та спростуванню не підлягає.

Разом з тим, апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування постанови на підставі ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП та закриття провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.38, 269, п.7 ч.1 ст.247, п.2 ч.8 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 25 липня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 25 липня 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра