Провадження № 33/801/930/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Михайленко А. В.
Доповідач: Голота Л. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2019 року м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 26 грудня 2018 року щодо ОСОБА_1 по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 грудня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 10 200 на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 352,40 грн судового збору на користь держави.
13 листопада 2019 року ОСОБА_1 повторно подано апеляційну скаргу на постанову місцевого суду, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції його не було повідомлено, судові повістки він не отримував, оскільки з 21 серпня 2014 року по 08 квітня 2019 року перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , тому судом першої інстанції розгляд справи проведено з порушенням частини першої статті 268 КУпАП.
Окрім цього, протокол про адміністративне правопорушення складено співробітниками Національної поліції, тобто неуповноваженою на те особою, оскільки він станом на 20 жовтня 2018 року був військовослужбовцем. Отже, протокол про адміністративне правопорушення мали право складати посадові особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (пункт 11 частини другої статті 255 КУпАП).
Вказує, що місцевим судом було порушено його право на захист, він не мав можливості скористатися правовою допомогою адвоката, не було забезпечено можливості надати свої заперечення відносно складеного щодо нього протоколу.
Зазначає, що в лікарні під час проходження огляду протокол на нього працівниками поліції складено не було. Висновок лікаря, який міститься у справі, було виготовлено через 11 днів після того як він здав аналізи. У справі відсутній акт медичного огляду, на підставі якого було видано висновок щодо результатів медичного огляду. Судом першої інстанції він не витребовувався, не викликався лікар для допиту та працівник поліції, який слав протокол про адміністративне правопорушення.
Одночасно з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подано заяву про поновлення строку на оскарження постанови місцевого суду.
Заяву обґрунтовано тим, що про розгляд справи судом першої інстанції заявник не знав, та під час прийняття постанови він не був присутнім. З 21 серпня 2014 року по 08 квітня 2019 року він перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , місце розташування якої є м. Житомир. Зазначає, що усі судові повістки надсилалися судом першої інстанції за адресою АДРЕСА_1 , за якою він не проживає з 2014 року, адже він мешкає з 2014 року за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою № 2329 від 08 листопада 2019 року. Про існування вказаної постанови йому стало відомо в жовтні 2019 року після отримання постанови у справі № 127/21936/19.
Перевіривши аргументи поданої заяви, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що в задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).
У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Отже, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи про день та час розгляду справи суд повідомляв ОСОБА_1 за адресую його реєстрації / а.с.13, 15/.

Той факт, що про судове засідання 26 грудня 2018 року о 9.30 год ОСОБА_1 був повідомлений, підтверджує наявна в матеріалах справи телефонограма № 123, прийнята секретарем Волошиною Л.О., у якій йдеться про те, що ОСОБА_1 просив перенести розгляд справи у зв`язку з переломом та неможливістю з`явитися до суду /а.с.17/.

Зі справи слідує, що постанова Вінницького міського суду Вінницької області прийнята 26 грудня 2018 року без участі ОСОБА_1 /а.с. 16/.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 04 січня 2019 року отримав копію постанови місцевого суду /а. с. 19/.
11 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на постанову місцевого суду та вказано адресу місця проживання АДРЕСА_1 , а також заявлено клопотання про поновлення строку на оскарження /а.с. 25-35/.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 04 листопада 2019 року відмовлено ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 26 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, а апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала /а.с. 43-44/.
Наведені в заяві від 13 листопада 2019 року причини пропуску строку на оскарження, суд апеляційної інстанції вважає неповажними, оскільки у справі міститься доказ отримання ОСОБА_1 копії постанови суду 04 січня 2019 року за адресою, яку він вказує як адресу свого проживання в апеляційній скарзі, яку подано ним 11 жовтня 2019 року до Вінницького апеляційного суду /а.с. 25/.
Посилання в заяві на ту обставину, що він відповідно до довідки ДП «ЖЕК «26» ТОВ «ВКС» з 2014 року проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 , суд не вважає такою обставиною, що вказує на направлення судом першої інстанції поштової кореспонденції за невірною адресою, оскільки ОСОБА_1 також вказує адресу АДРЕСА_1 , як адресу свого проживання в попередній апеляційній скарзі.
Інші, зазначені в заяві причини пропуску строку на оскарження, вже були оцінені в постанові Вінницького апеляційного суду від 04 листопада 2019 року, які апеляційним судом визнані неповажними.
За таких обставин твердження ОСОБА_1 про те, що про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо лише в жовтні 2019 року після отримання постанови у справі № 127/21936/19 спростовуються наявними у справі доказами.
Доводи ОСОБА_1 про те, що він з 21 серпня 2014 року по 08 квітня 2019 року перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , місце розташування якої є м. Житомир, а тому не міг отримувати поштову кореспонденцію, яка надходила з суду першої інстанції, в тому числі копії постанови суду, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказується на те, що 20 жовтня 2018 року (в день вчинення ним інкримінованого йому правопорушення) він перебував у відпустці. Разом з тим, заявником не надано доказів її тривалість, а тому витяг із наказу від 08 квітня 2019 року № 78 про період перебування ОСОБА_1 на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , в тому числі 20 жовтня 2018 року, судом до уваги не приймається, так як зазначений витяг не відображає періоду перебування ОСОБА_1 у військовій частині в м. Жмеринка або за її межами з різних причин, в тому числі у відпустці, тоді як висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях, надані ОСОБА_1 докази, достовірно не підтверджують обставини, на які він посилається.
Необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі, зі спливом значного періоду часу, без обґрунтованих підстав, порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Устименко проти України»).
Виходячи з наведеного, оскільки з дня прийняття постанови суду першої інстанції та отримання ОСОБА_1 її копії пройшло більше дев`яти місяців, суд апеляційної інстанції вважає, що в заяві про поновлення строку на оскарження постанови суду не наведено поважних причин його пропуску, а тому в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду слід відмовити.
Керуючись статтями 268, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 26 грудня 2018 року щодо ОСОБА_1 по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 КУпАП.
Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Підпис Л. О. Голота

Згідно з оригіналом
Суддя Л. О. Голота