Справа № 163/1505/19 Провадження №33/802/869/19 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду - Денісов В.П.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 07 жовтня 2019 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_1 визнано винним за те, що 12.07.2019 о 00 год. 45 хв. на вулиці Мічуріна, у селі Запілля, Любомльського району, Волинської області, він керував автомобілем, марки «Ауді» номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9«а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки подавав клопотання про відкладення розгляду справи місцевим судом, у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні, проте суд першої інстанції розглянув справу у його відсутності, чим порушив право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копію рішення суду отримав після лікування 17 жовтня 2019 року, коли звернувся до місцевого суду. Тому вважає строк на оскарження постанови пропущеним з поважних причин. Не оспорює вчинення ним адміністративного правопорушення та повністю визнає вину у вчиненому, однак посилається на призначення йому надто суворої адміністративної санкції. Зазначає, що до адміністративної відповідальності притягається вперше, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, проживає з матір`ю-інвалідом ІІІ групи, яка потребує допомоги, а перевезення ним товарів з Республіки Польща є єдиним доходом їхньої родини, у зв`язку із чим позбавлення його права керування транспортними засобами залишить сім`ю без засобів існування. З огляду на наведене просить скасувати рішення суду першої інстанції та звільнити його від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю правопорушення, а провадження у справі - закрити.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи місцевим судом. Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 3454, приєднаної до апеляційної скарги, з 07 жовтня до 18 жовтня 2019 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, перебувала на стаціонарному лікуванні. Тому, на думку суду апеляційної інстанції, строк апеляційного оскарження підлягає поновленню, так як він пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляцію у повному обсязі та просив скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Висновки судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не оспорюється і в апеляційній скарзі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Щодо доводів апелянта про звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю правопорушення, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими.

Положення ст.ст.23, 33 КУпАП регламентують, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Тобто застосування вимог ст.22 КУпАП до особи, на думку апеляційного суду, є правом, а не обов`язком суду.

Як вбачається з матеріалів справи, у графі «письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 111098 від 13.07.2019 сам ОСОБА_1 вказав, що «випив пива 1 л, після чого керував автомобілем». З протоколом ознайомився особисто, зауваження до протоколу відсутні (а.с.1).

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння також стверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 13.07.2019, згідно з яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.2).

Дані обставини ставлять під обґрунтований сумнів можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю правопорушення.

Керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння створює загрозу для життя і здоров`я інших учасників дорожнього руху, а тому звільнення від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, не зможе запобігти грубим порушенням ПДР і не забезпечить мети, передбаченої ст.23 КУпАП.

Особи, які вчиняють адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, становлять підвищену суспільну небезпеку для оточуючих, оскільки стягнення у санкції даної статті КУпАП з кожним роком постійно суттєво посилюється і на даний час є безальтернативно суворим, тому підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності в порядку ст.22 КУпАП апеляційний суд не вбачає.

Суд апеляційної інстанції вважає, наведені в апеляції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пом`якшуючі обставини, а саме перше її притягнення до адміністративної відповідальності, позитивні характеристики за місцем проживання та роботи, спільне проживання з матір`ю-інвалідом ІІІ групи, хоча і мають місце та підтверджуються відповідними довідками, але не можуть слугувати підставою для застосування до ОСОБА_1 ст.22 КУпАП.

На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на наведене, постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для скасування постанови суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, - відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 07.10.2019.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 07 жовтня 2019 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов