"11" червня 2019 р. Справа № 363/1502/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши матеріали, які надійшли від Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

30.03.2019 року о 21 год. 30 хв. на вул. Соборна в смт. Димер водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2102 днз. НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, мови) від проходження медичного огляду у встановленому порядку відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибув та про причини своєї неявки суд не повідомив.

У відповідності до ст. 268 КУпАП, під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадку, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд вважає за можливе розглянути матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за його відсутності, так, як вважає, що його повторна неявка до суду, без поважної причини є небажанням надати пояснення у суді та уникнути відповідальності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Основними доказами по справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 081565, копія постанови Вишгородського районного суду Київської області від 22.05.2018 року у справі № 363/1325/18, розпискою ОСОБА_2 від 30.03.2019 року, довідкою Вишгородського ВП ГУНП в Київській області, а також письмові поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 30.03.2019 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, при цьому підтвердив, що вживав пиво.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КупАП України передбачає в тому числі і ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, а суб`єктивна сторона правопорушення передбачає умисну форму провини.

Ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження медичного огляду є порушенням п. 2.5. Правил дорожнього руху, відповідно до яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, суд доходить висновку, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху є достовірними та підтверджені зазначеними вище доказами.

Як встановлено в ході розгляду даної справи, 22.05.2018 року постановою Вишгородського районного суду Київської області у справі № 363/1325/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ним 30.03.2018 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП та накладено на нього адміністративне стягнення. Постанова набрала законної сили 05.06.2018 року.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні усі ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а його вину у вчиненому правопорушенні, в тому, що він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, доведено повністю.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 скоїв грубе правопорушення, яке у разі не виявлення його працівниками поліції, могло потягнути за собою тяжкі наслідки.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП, пом`якшують або ж обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

Правилами дорожнього руху України встановлено, що водій, це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Як вбачається з довідки Вишгородського ВП ГУНП в Київській області, що міститься у матеріалах справи, згідно бази даних Національної автоматизованої системи МВС України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, тому суд відносить його до категорії інших осіб.

В розумінні вимог закону, особу не можливо позбавити спеціального права у виді позбавлення права керування транспортними засобами, якщо у цієї особи таке право не виникало.

Диспозиція та санкція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння інших осіб у виді штрафу з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також з метою його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, буде доречним застосувати, щодо нього стягнення у межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме у виді штрафу без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки таке стягнення досягне мети його застосування.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 відноситься до категорій осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке, передбачено ч. 2 ст. 130 КУпАП.

При обранні стягнення суд ураховує конкретні обставини справи та дані про особу правопорушника, який щиро покаявся у вчиненому.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 33, ст. 130, 283 і 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 200 (однієї тисячі двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. на користь держави.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя