Номер провадження: 33/813/729/19
Номер справи місцевого суду: 499/179/19
Головуючий у першій інстанції Погорєлов І. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю: секретаря Ющак А.Ю.,

представника потерпілого ОСОБА_1. - адвоката Федорончука І.В.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постанову Іванівського районного суду Одеської області від 19 квітня 2019 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрито,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП) закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №074106 від 30.11.2018 р. ОСОБА_3 23.11.2018 р. приблизно о 21.00 год., керуючи автомобілем марки «ДЕО SENS», н.з. НОМЕР_1 , у с.Павлинка перед зміною руху не переконався, що це буде безпечно, чим створив аварійну ситуацію з «РЕНО САНДЕРО» н.з. НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку, різко змінив напрямок руху та здійснив перевертання.

Не погоджуючись із вказаною постановою,13.05.2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови, мотивуючи заяву тим, що він не був присутній у судовому засіданні, і отримав її копію лише 26.04.2019 року, після чого протягом 10 днів, тобто 06.05.2019 року відправив апеляційну скаргу до суду поштою.

Разом з тим, до суду апеляційної інстанції особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 , а також потерпілий - ОСОБА_2 не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомили (а.с.150, 151).

До суду з`явився адвокат Федорончук І.В., який представляє інтереси потерпілого ОСОБА_2 на підставі ордера ОД № 390654 (а.с.118).

До суду також з`явився представник правопорушника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , який діє на підставі довіреності від 28.02.2019 року (а.с.129). Однак, враховуючи, що ОСОБА_4 не може бути захисником особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції не допустив його до участі у справі, оскільки він не лише не є адвокатом, а також не є фахівцем в галузі права, про що він особисто повідомив суду апеляційної інстанції.

При цьому, суд виходив із вимог, передбачених ч.2 ст. 294 КУпАП, якою не передбачено право особи за довіреністю представляти інтереси особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ні потерпілий ОСОБА_2 , ні його представник ОСОБА_5 не були присутніми при винесенні оскаржуваної постанови Іванівського районного суду Одеської області від 19.04.2019 р., її копія їм не направлялась (а.с. 106-17, 108).

Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 отримав лише 26.04.2019 року в суді (а.с.109), та подав апеляційну скаргу через свого представника адвоката Федорончука І.В. поштою 06.05.2019 року, тобто протягом 10 днів після отримання її копії (а.с.122).

Увідповідності до ч. 1 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

За змістом ч.2 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи викладене та те, що апелянт ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, то суд дійшов висновку про те, що зазначені обставини в своїй сукупності є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, який на думку суду апеляційної інстанції був пропущений потерпілим ОСОБА_2 з поважних причин.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника потерпілого ОСОБА_2 . - адвоката Федорончука І.В. та проаналізувавши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно п.7 ч.1 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом статті 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП встановлено що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, постановами Іванівського районного суду Одеської області від 06.12.2019 року, 14.01.2019 року, 06.03.2019 року та 20.03.2019 року даний адміністративний матеріал неодноразово направлявся на доопрацювання (а.с.22-23, 27-28, 59-62, 82-84).

Останній раз матеріали адміністративної справи надійшли до суду 18.04.2019 року (а.с.87).

Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції прийшов до висновків, що провадження по справі підлягає закриттю у відповідності до ст.38, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з наступним.

Згідно ч.2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Відповідно до протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності від 30.11.2018 року серії ОБ №074106, правопорушення ОСОБА_3 було вчинене 29.11.2018 року.

Пунктом 7 ч.1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього кодексу.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, таким чином суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки закриття провадження в справі з підстав закінчення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності є нереабілітуючою підставою для закриття провадження у справі.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на доказах, які маються в матеріалах справи.

Крім того, оскільки правопорушник ОСОБА_3 вказану постанову суду не оскаржував в апеляційному порядку, то таким чином він погодився з тим, що він є винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вирішуючи питання про часткову обгрунтованість апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ст. 124 КУпАП надійшов у провадження судді Погорєлова І.В. 04.12.2018 року (а.с.21).

Однак, судом неодноразово, а саме: чотири рази адміністративні матеріали повертались на доопрацювання, у зв`язку з чим тримісячний строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачений ч.2 ст. 38 КУпАП, збіг.

Разом з тим, суд першої інстанції оскаржуваною постановою фактично визнав винним ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, оскільки закрив провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП, тобто з нереабілітуючих підстав, з посиланням на п. 7 ч.1 ст.247 КУпАП, якою передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

У зв`язку з цим, суду апеляційної інстанції є незрозумілими дії суду першої інстанції, який, зазначивши, що строк притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності сплинув 28.02.2019 року, замість закриття справи у зв`язку із закінченням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, ще двічі прийняв судове рішення про направлення адміністративного матеріалу на доопрацювання: 06.03.2019 рокута 20.03.2019 року

При цьому, апеляційний суд зазначає, що у разі якби суд закрив провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, то він би керувався при винесенні постанови п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Що стосується науково-консультативного висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, то апеляційний суд зазначає, що даний висновок носить рекомендаційний характер.

При цьому апеляційний суд зазначає, що даний висновок протирічить вимогам ст.280 КУпАП, відповідно до якого орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Зазначені обставини свідчать про те, що Закон України, яким є ст. 280 КУпАП, зобов`язує суд встановити вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що в свою чергу стане підставою для відшкодування потерпілій особі матеріальної, та (або) моральної шкоди, у тому числі страховою компанією, незважаючи на підстави закриття провадження у справі.

При цьому, апеляційний суд ще раз зазначає, що суд першої інстанції фактично визнав вину ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, який 29.11.2018 року о 21 годині 00 хвилин в с. Павлинка, керуючи автомобілем Део-Сенс, н.з. НОМЕР_3 , перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, чим створив аварійну ситуацію водію автомобіля Рено-Сандеро н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, різко змінив напрямок руху та здійснив перевертання. При ДТП Део -Сенс та Рено-Сандеро отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки, чим ОСОБА_3 порушив вимоги п.10.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Таких правових підстав дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.04.2019 року, висновок якої забезпечує єдність судової практики шляхом однакового застосування норм права судами різних спеціалізацій, в своїй постанові (а.с.119-121).

Так, касаційний господарський суд вказав, що з правового аналізу положень ст. 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Дійсно, станом на момент прийняття оскаржуваної постанови, суд першої інстанції був позбавлений права накласти адміністративне стягнення на ОСОБА_3 , але, закриваючи провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, повинен був встановити вину особи, відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та зміни оскаржуваної постанови суду, доповнивши мотивувальну частину постанови висновком про винуватість ОСОБА_3 у скоєні 29.11.2018 року ДТП з участю автомобіля Део-Сенс, н.з. НОМЕР_3 , під його керуванням, та автомобіля Рено Сандеро, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Що стосується клопотань, які були надані суду апеляційної інстанції неналежним представником правопорушника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,то апеляційний суд виходить із того, що вказані клопотання надійшли до головуючого у даній справі судді після закінчення з`ясування обставин справи і проведення судових дебатів.

Разом з тим, ознайомившись із наданими суду клопотаннями після оголошення вступної та резолютивної частини постанови, апеляційний суд зазначає, що вони не підлягали розгляду, оскільки надані головуючому у справі після переходу суду до судових дебатів, наданих суду неповноважною особою, та направлені на затягування розгляду справи.

Такого висновку суд дійшов виходячи з того, що предметом апеляційного розгляду є лише те, чи має суд в постанові про закриття провадження по справі через пропуск строку притягнення особи до адміністративної відповідальності по п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП вказувати про наявність в діях особи винних дій, чи ні.

Інші обставини, у тому числі щодо винних дій ОСОБА_3 , не є предметом апеляційного розгляду справи, так як ОСОБА_3 постанову суду, якою було закрито справу про адміністративне провадження з нереабілітуючих обставин, в апеляційному порядку не оскаржував, тобто визнав винність своїх дій.

З цих підстав вимоги клопотань про проведення у справі судової автотехнічної експертизи, виклику для допиту в судовому засіданні осіб в якості свідків, невизнання ОСОБА_2 потерпілою особою, є нічим іншим, як намаганням ОСОБА_3 затягнути розгляд справи, що є недопустимим.

Що стосується клопотання про не поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, то апеляційний суд зазначає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню, про що вказано вище, та у зв`язку з тим, що суд першої інстанції порушив права потерпілого ОСОБА_2 на участь у розгляді справи судом та на направлення йому копії оскаржуваної постанови суду, як то передбачено ст.277-2 та ст. 285 КУпАП.

Керуючись статтями 38, 247, 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Іванівського районного суду Одеської області від 19 квітня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Іванівського районного суду Одеської області від 19 квітня 2019 року змінити та доповнити мотивувальну частину постанови висновком про винуватість ОСОБА_3 у скоєні 29.11.2018 року дорожньо-транспортної пригоди з участю автомобіля Део-Сенс, д.н. НОМЕР_3 , під його керуванням, та автомобіля Рено Сандеро, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В іншій частині постанову Іванівського районного суду Одеської області від 19 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови винесений 03.07.2019 року.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда