Справа №642/7574/19
Провадження №3/642/1919/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Грінчук О.П., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер невідомий, громадяни України, українки, працюючої секретарем нотаріуса, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

До Ленінського районного суду м.Харкова надійшов вказаний адміністративний матеріал.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №219832 від 12.10.2019 вбачається, що 12.10.2019 о 01 год. 40 хв. в м.Харкові по вул. Пащенківська, 44, водій, ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова, хитка хода, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовилась в присутності двох свідків.

Таким чином, згідно протоколу, ОСОБА_1 порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Балон І.Д. проти інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення заперечував, вказуючи, що на відеофайлі відсутній автомобіль, за допомогою якого здійснено адміністративне правопорушення, немає запису щодо відмови від проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння в медичному центрі, в тому числі вона не дихала в пристрій Drager Alcotest 6820 та їй не було запропоновано пройти такий огляд у медичному центрі, в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння, пояснення свідків виготовлені на надрукованому бланку, в них також відсутні відомості про роз`яснення ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, відсутній відеозапис, з якого вбачається, що ОСОБА_1 знаходилась за кермом, працівники поліції здійснювали тиск осіб, які були присутні при складенні протоколу, ОСОБА_1 не вручено направлення на проведення огляду на стан сп`яніння, крім того, чоловік ОСОБА_1 у той момент перебував у лікарні і вона очікувала знайомих, щоб її відвезли у лікарню. Тому вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю.

ОСОБА_1 в судовому засіданні проти інкримінованого правопорушення заперечувала з підстав, зазначених адвокатом, крім того, заявила клопотання про повернення матеріалу до Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Харківській області для доопрацювання або закриття провадження у справі.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до наступного висновку.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №219832 від 12.10.2019 зазначено про наявність у командира взводу №1 роти №3 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Гюлумян М. підстав вважати, що ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння та вказані такі ознаки: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова, хитка хода, тремтіння пальців рук.

Пунктами 6, 7 Розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає також в ухиленні від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Так, ОСОБА_1 відмовилася в присутності двох свідків від проходження в установленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Матеріали містять пояснення свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Крім того, факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується відеозаписом від 12.10.2019 в матеріалах справи, з якого, в тому числі, встановлено, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 як проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest, так і в медичному закладі. На відео присутній фрагмент, де ОСОБА_1 відмовляється від проходження таких оглядів.

Окрім цього, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується її поясненнями на вказаному відеофайлі та поясненнями в протоколі про адміністративне правопорушення, в яких вона зазначила, що «не могла не сісти за кермо, так як чоловік у лікарні».

Таким чином, заперечення представника ОСОБА_1 адвоката Балон І.Д. повністю спростовуються відеозаписом в матеріалах справи.

Дані свідчення узгоджуються між собою та сумніву у суду не викликають, спростовують заперечення адвоката Балон І.Д. та підтверджують факт винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо зауважень адвоката, що в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння, необхідно зазначити, що згідно п.10 розділу ІІ Інструкції результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Із вказаного положення Інструкції вбачається, що такий акт є обов`язковим саме при фіксуванні результатів огляду на стан сп`яніння, а в даному випадку ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду та, як наслідок, відсутні результати такого огляду, які підлягають фіксуванню у відповідному акті, крім того, ОСОБА_1 інкримінується адміністративне правопорушення не за керування в стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на такий стан.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Крім того, згідно п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції 2, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом скористалася, підписала протокол про адміністративне правопорушення, зауважень щодо невідповідності внесених до протоколу даних не заявляла.

Доказів вчинення поліцейськими тиску на осіб, що були присутні під час складання протоколу суду не надано.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилось в ухиленні від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушено вимоги п.2.5 ПДР України, повністю доведена у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотань ОСОБА_1 та адвоката Балон І.Д. про направлення матеріалу на доопрацювання та закриття провадження у справі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП України передбачено накладення на особу, що визнається винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримувала посвідчення водія НОМЕР_2 від 14.05.2016.

Таким чином, при накладанні адміністративного стягнення, суд вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом.

Відповідно до ст.. 40-1 КУпАП, п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп. в дохід держави.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 23, 40-1, ч. 2 ст. 130, 252, 268, 283-285 КУпАП України, суд, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп. в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя