Провадження № 3/311/342/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 року місто Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Задорожко Д.А., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Ганюкова В.Д. розглянувши адміністративний матеріал (протокол серії БД № 021574 від 21 квітня 2019 року), що надійшов з Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУ НП в Запорізькій області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого: ВЦМСД місто Дніпрорудне лікар, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 21 квітня 2019 року о 23 годині 20 хвилині в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області по проспекту Ентузіастів, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» відмовився в присутності двох свідків. Медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився в КУ «Дніпрорудненська міська лікарня Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області». Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєному адміністративному правопорушенні не визнав та пояснив, що, дійсно, 21 квітня 2019 року о 23 годині 20 хвилині він керував автомобілем ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по проспекту Ентузіастів в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області та був зупинений працівниками поліції, які повідомили про наявність у нього зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння та запропонували на місці продути трубку алкотестеру, однак він відмовився. Свідків на місці події не було. Після цього, співробітники поліції доставили його до Дніпрорудненської міської лікарні, де йому медичні працівники запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що він відповів згодою. Вважав, що складений за результатами огляду на стан сп`яніння висновок є неналежним доказом, у зв`язку з тим, що проведений з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки лікар ОСОБА_2 , якою підписано медичний висновок, фактично безпосередньо огляд не проводила та її в цей час на місці взагалі не було. Огляд було проведено фактично медичною сестрою.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що 21 квітня 2019 року приблизно о 23-й годині вона прийшла до приймального покою Дніпрорудненської міської лікарні для отримання медичної допомоги. Черговим лікарем була ОСОБА_2 , якої на місці в цей час не було. Коли вона чекала на лікаря, до приймального покою увійшли поліцейські разом з ОСОБА_1 , якому, в подальшому, було проведено огляд для встановлення стану сп`яніння. Лікаря ОСОБА_2 під час проходження ОСОБА_1 огляду, не було, лікар прийшов приблизно через 30 хвилин, коли огляд ОСОБА_1 вже було проведено.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, свідка, суд приходить до наступних висновків.

Згідно положень ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративних правопорушень, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративних правопорушень, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особами у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.п. «а», п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за текстом - Інструкція).

Відповідно до п.2,3 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Розділом III Інструкції визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.

Зокрема визначено, що перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (пункт 1); огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством (пункт 3); метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи (пункт 4); за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (пункт 15) ; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду (пункт 16).

З огляду на викладене, суд зазначає, що вказаними нормативно-правовими актами передбачено проведення огляду особи на стан сп`яніння в медичному закладі саме лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №71 від 21 квітня 2019 року, виданого КУ «Дніпрорудненська міська лікарня Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області», відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, огляд проведено лікарем ОСОБА_2 (а.с. 3).

Одночасно разом з цим під час дослідження доказів у справі, зокрема, відеофайлу із записом проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, неможливо встановити, що огляд на стан сп`яніння проведено саме лікарем ОСОБА_2 , а осіб медичного персоналу, якими фактично проведено огляд ОСОБА_1 , неможливо ідентифікувати.

Навпаки, судом встановлено, що лікар ОСОБА_2 фактично огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводила, що підтверджено письмовими поясненнями ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи та поясненнями свідка ОСОБА_3

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, отже, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що під час проведення процедури огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння допущено суттєві порушення вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших нормативних актів в частині проведення огляду безпосередньо лікарем закладу охорони здоров`я, що відповідно до п.22 Інструкції тягне за собою недійсність висновків щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, та вважає необхідним провадження у справі закрити.

Керуючись п.1 ст. 247, ст.ст. 283,284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А. Задорожко