Справа № 266/6572/19
Провадженя№ 3/266/2286/19
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2019 року м.Маріуполь
Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Д`яченко Д.О., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, тимчасово не працюючого, адреса: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ОСОБА_1 , 23.10.2019 року, о 01 год. 54 хвил., по пр. Нахімова, 194 в Приморському районі м. Маріуполя керував транспортним засобом Fiat UNO45, державний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Огляд проводився з використанням технічного приладу газоаналізатору Драгер Alcotest ARNK-0561, результат огляду 1,38 проміле, від проходження огляду на стан сп`яніння в міському наркологічному диспансері м. Маріуполя відмовився в присутності двох свідків в установленому законом порядку, чим порушив п.2.9а ПДР України.
ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його розписка, із будь-якими заявами, клопотаннями на адресу суду про відкладення розгляду справи не звертався.
Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 своєчасно сповіщений про місце і час розгляду справи, вважаючи причини неявки особи до суду неповажною та, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , на підставі наявних матеріалів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 2.9а ПДР України водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серія БД № 176049 від 23.10.2019 року, ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння та результатами огляду за допомогою технічного засобу Drager Alcotest ARNK-0561, з позитивною пробою 1,38 проміле.

Також обставини викладені в протоколі підтверджуються рапортом, поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою технічного засобу Drager Alcotest ARNK-0561.

З переглянутого судом відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення слід, що ОСОБА_1 керував автомобілем Fiat UNO45, державний номер НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції, в присутності свідків погодився на проходження огляду за допомогою технічного засобу Drager Alcotest ARNK-0561, зафіксовано факт проходження огляду, оголошено про початок розгляду матеріалу, роз`яснені права та обов`язки.

Таким чином, вищенаведеними доказами, які не містять сумнівів щодо їх достовірності та допустимості, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, підтверджується факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , що є порушенням п. 2.9а ПДР України, та як наслідок утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З доданої до матеріалів справи довідки слід, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не документований посвідченням водія.

Таким чином, визначаючи міру адміністративного стягнення, яку необхідно призначити правопорушнику, суд виходить із того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому повинен був усвідомлювати всю відповідальність та настання можливих наслідків та дій, тому суд вважає доцільним призначити адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, без позбавленням права керування транспортним засобом, із стягненням судового збору.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23,40-1,130,221,251,252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомо, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10200,00 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами. (отримувач Донецьке ГУК/м. Донецьк, , код платежу 21081300, номер рахунку UA НОМЕР_2 ).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомо, судовий збір на користь держави у розмірі 384,20 гривень (отримувач коштів: ГУК ум. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA 6026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д`яченко Д. О.