Справа № 404/3942/19
Номер провадження 3/404/1218/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, за участю потерпілої ОСОБА_1 та її представника згідно з довіреністю Балясової Т.Л., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ст.164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 22.05.2019 року об 11 год. 00 хв. ОСОБА_2 біля свого будинку займався підприємницькою діяльністю без відповідних документів, а саме фарбував автомобілі, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст.164 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчинені правопорушення не визнав, пояснивши, що господарською та підприємницькою діяльністю не займається, автомобілі «Форд» та «Ваз», що зображенні на фотознімках, долучених до справи, належать відповідно йому та його братові ОСОБА_3 , вони займалися їх фарбуванням. Вказує про наявність конфліктних стосунків із потерпілою ОСОБА_1 , яка подала заяву про вчинення правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що її сусід ОСОБА_2 з травня 2018 року систематично займається господарською діяльністю по фарбуванню автомобілів (які купляє та перепродає) у житловій зоні поруч із місцем її проживання, внаслідок чого страждає вона та її родина, через що вона також змушена проходити лікування. У зв`язку із викладеним просить, щоб суд застосував покарання стосовно ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні надав пояснення, які за своїм змістом повністю аналогічні поясненням ОСОБА_2 .

На обґрунтування вини ОСОБА_2 до справи долучено такі докази: протокол у справі про адміністративне правопорушення від 28.05.2019 року, складений за ст.164 КУпАП (а.с.1), довідку про результати проведеної перевірки за повідомленням ОСОБА_1 (а.с.2), заяву ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 систематично в нічний час по АДРЕСА_2 порушує тишу та погрожує їй фізичною розправою (а.с.3), письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які аналогічним поясненням наданим ними безпосередньо в суді (а.с.4-5), письмові пояснення ОСОБА_4 про те, що жодних претензій до сусідів з будинку АДРЕСА_1 вона не має, а також про те, що сусідка з будинку АДРЕСА_3 постійно скаржиться на всіх (а.с.6), фотознімки двох автомобілів (а.с.7), довідку щодо даних про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 (а.с.8). Крім цього, за клопотанням потерпілої залучено копію письмових пояснень ОСОБА_2 , згідно з якими він не займається підприємницькою діяльність, він купує автомобілі, які реставрує, якщо їх хоче хтось придбати, то продає (а.с.19).

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та надані докази, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, виходячи із наступного.

Диспозицією ч.1 ст.164 КУпАП, зокрема, передбачено відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону. За дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке саме правопорушення, або пов`язані з отриманням доходу у великих розмірах, передбачена відповідальність за ч.2 ст.164 КУпАП.

Згідно з частинами 1 та 2 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

За положеннями ч.1 ст.58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична чи фізична особа підприємець у порядку, визначеному законом.

Разом з тим відповідно до п.14.1.36 ст.14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з положеннями ст.42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» судам роз`яснено, що під систематичною діяльністю, яка містить ознаки підприємницької, розуміється зайняття нею не менше ніж три рази протягом одного календарного року.

У протоколі про адміністративне правопорушення, в порушення вимог законодавства не зазначено, що ОСОБА_2 здійснював господарську діяльність три і більше рази (конкретні обставини цього), тобто здійснював свою діяльність з надання послуг фарбування автомобілів громадян на постійній основі, систематично, а також з метою отримання прибутку.

Фактично на обґрунтування вини ОСОБА_2 до справи долучено лише докази того, що поруч з місцем проживання останнього здійснювалося фарбування двох автомобілів 22.05.2019 року о 11 год. Жодні докази, які б спростовували твердження ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 про те, що ці автомобілі перебували в їх законному володінні та користуванні, а їх фарбування відбувалося для власних потреб, а не з метою отримання прибутку на замовлення інших осіб (або отримання прибутку в інший спосіб тощо) відсутні. Вказані пояснення узгоджуються із наданими суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для огляду свідоцтвами про реєстрації транспортних засобів, копії яких долучено до справи, які підтверджують факт перебування автомобілів у законному володінні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.21).

Пояснення потерпілої ОСОБА_1 та копія долученого епікризу (а.с.18) на переконання суду не є достатніми для спростування наведених доказів, не містять достатніх та конкретних відомостей і фактів щодо систематичності (три та більше разів) діяльності ОСОБА_2 , пов`язаної із фарбування автомобілів (яких саме), направленої саме на отримання прибутку (в який спосіб).

У самому протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_2 здійснював господарську діяльність систематично, три і більше рази, тобто здійснював свою діяльність на постійній основі з метою отримання прибутку.

Підсумовуючи викладене суд вважає, що об`єктивні обставини та твердження про вчинення конкретних фактичних дій (суть адміністративного правопорушення), які викладені в протоколі про адміністративні правопорушення, не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст.164 КУпАП, а вчинення самого правопорушення не доведено належними, достатніми та достовірними доказами.

Також, під час провадження у справі не з`ясовано осіб, яким ОСОБА_2 надавав послуги з фарбування автомобілів за плату, марки самих автомобілів. У протоколі про адміністративне правопорушення такі відомості відсутні.

Таким чином, в даному протоколі лише формально зазначено, що ОСОБА_2 займався підприємницькою діяльністю фарбуванням автомобілів, однак не вказано які саме автомобілі ним було пофарбовано, осіб, яким він надавав вказані послуги, за якою ціною, чи існувала регулярність таких послуг та чи взагалі такі послуги надавалися, в чому полягало отримання прибутку від фарбування та в який спосіб або від кого. Тобто зміст правопорушення конкретно і належно не викладено.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП. За вказаних обставин підстави для залучення судом податкових органів для проведення перевірки ОСОБА_2 , про що вказувала представник потерпілої під час розгляду справи, вже після складання протоколу, який разом з отриманими доказами направлений до суду, відсутні.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на раніше викладене, не з`ясування та не доведення низки обставин, з матеріалів справи неможливо встановити інформацію про те, що ОСОБА_2 займався підприємницькою діяльністю по фарбуванню автомобілів без відповідних документів, які також не зазначені в протоколі.

Оскільки в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, пояснення ОСОБА_1 поставлені під сумнів наявними доказами, не ґрунтуються на інших доказах у справі, суд вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження.

При цьому суд зобов`язаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За викладених обставин суд вважає вину ОСОБА_2 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Крім того, положеннями ст.164 КУпАП визначено три частини, які передбачають відповідальність за допущені порушення. Проте, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 ДОП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області належно не кваліфікував дії ОСОБА_2 за відповідною частиною статті 164 КУпАП, вказавши про вчинення ним правопорушення, передбаченого статтею 164 КУпАП без вказівки на відповідну її частину, тобто не надав діям ОСОБА_2 належної юридичної оцінки, що порушує право останнього на захист.

Таким чином суд розглядає справу в межах тих тверджень про порушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не вправі самостійно встановлювати обставини, які не ставляться в провину особі, а тому вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 КУпАП, яке викладено не конкретно, що також є окремою підставою до закриття провадження у справі відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.164, 247 п.1, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.164 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровоград В.В. Поступайло