Провадження № 3/161/4224/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 22 листопада 2019 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Крупінська С.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, -

- за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що відносно ОСОБА_1 23.09.2019 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що він не керував транспортним засобом, він сидів на передньому сидінні автомобіля, за кермом була інша особа.

Адвокат Шестернін В.Д. надав до суду письмове заперечення, яке підтримав в суді, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, так як він не керував транспортним засобом та не було підстав для проведення його огляду на стан сп`яніння.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_2 зазначив, що дійсно в ніч з 22 на 23 вересня 2019 року керував транспортним засобом ВАЗ 21011 та при зупинці автомобіля працівниками поліції переліз на заднє сидіння, так як злякався, оскільки при собі не мав посвідчення для керування транспортним засобом.

Проте, суд ставиться критично до наданих пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в суді з наступних підстав.

Допитані судом поліцейські УПП у Волинській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що здійснили зупинку транспортного засобу у зв`язку з тим, що автомобіль ВАЗ 21011 рухався із вимкненими фарами та габаритними вогнями. Крім того, водій ОСОБА_3 при зупинці транспортного засобу пересів на місце пасажира, а особа, яка сиділа біля водія, намагалася пересісти назад, але його ноги залишилися на передньому сидінні, так як він не встиг пересісти, то ОСОБА_1 був змушений сісти на його ноги. При складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення ніхто із присутніх не вказував на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, вели себе відсторонено, будь-яких пояснень давати не хотіли. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці вчинення адміністративного правопорушення, його було доставлено до лікаря нарколога, де він також відмовився від огляду.

Посилання правопорушника на ту обставину, що він не керував транспортним засобом , суд оцінює критично, як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. Факт відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком від 23.09.2019 року (а.с. 5), правопорушник відмовився від підпису під час проведення огляду на стан сп`яніння так і при складанні відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, не надав будь-яких пояснень з приводу даних обставин. Даючи пояснення в суді ОСОБА_1 підтверджував, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Докази по адміністративних справах надаються посадовій особі відповідно до ст. 251 КУпАП при складанні протоколу. Така особа має право надати письмове пояснення, чого не було зроблено зі сторони ОСОБА_1 Особа, яка з`явилася в суд при розгляді справи та дала пояснення, а саме ОСОБА_2 не зазначив при зупинці транспортного засобу, що саме він керував транспортним засобом і не спростував пояснень поліцейських, що всі були п`яні в автомобілі і на будь-які їх запитання не відповідали. Відсутність на місці водія, будь-якої особи при зупинці транспортного засобу працівниками поліції в першу чергу тягне відповідальність особи, якій належить транспортний засіб і вона в момент зупинки в разі заперечень керування повинна була вказати на особу, яка б дійсно це робила, однак, ОСОБА_1 цього не здійснив, так як сам він був за кермом

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння згідно з п. 3, 4 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до ч. 2, 3, 4, 5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до Розділу І п. п. 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, свідків, вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення вимог п. 2.5 ПДР та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, що підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення від 23.09.2019 року серії БД № 204123; висновком лікаря нарколога від 23.09.2019 року (а.с. 4), рапортом поліцейського УПП Бондар Т.В., відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, копією протоколом про накладення адміністративного стягнення серії ДП № 243175 від 23.09.2019 року.

Складеним протоколом щодо особи правопорушника перелічено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя.

Згідно з абз .2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Тобто, необхідною умовою притягнення до відповідальності особи у разі відмови від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я є належне оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

З наданих пояснень в суді ОСОБА_1 вбачається, що він відмовився проходити тест на стан сп`яніння по місцю зупинки, а наполягав на проведені огляду лікарем наркологом, де в подальшому відмовився від огляду. Така поведінка ОСОБА_1 зафіксована нагрудним реєстратором поліцейського та в протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з диспозицією ч. 1ст.130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само і за відмову осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.

Відповідно до ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Надані до адміністративної справи докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 , а тому доводи правопорушника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суддя вважає, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а його вина повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При призначенні адміністративного стягнення, суд врахує відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення; характер правопорушення, що є небезпечним для інших учасників дорожнього руху; особу порушника, ступінь його вини, що була повністю встановлена в судовому засіданні; а тому вважає, що йому слід призначити адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1ст. 130 КУпАП, що є необхіднім та достатнім для виправлення та запобігання новим правопорушенням в сфері дорожнього руху.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення, керуючись ч.1 ст. 130 КУпАП та з урахуванням характеру ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп., за наступними реквізитами: (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банк отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA6026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанова суду може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С.Крупінська