КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/2274/2019 Постанова винесена суддею Ул'яновською О.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та захисника Андрейка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Немирові Вінницької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 09 квітня 2019 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_1 23 березня 2019 року о 00 год. 30 хв. в м. Києві, по вул. Симиренка, 24, керував транспортним засобом «Kia Ceed», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» ARHK-0554 в присутності двох свідків, тест № 1594. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9(а) ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 09 квітня 2019 року, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що під час розгляду справи суд порушив його права, передбачені ст.ст. 7, 268 КУпАП, оскільки безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, хоча він (апелянт) бажав скористатися юридичною допомогою, але не встиг укласти договір з адвокатом до судового засідання, таким чином суд позбавив його можливості реалізувати свої процесуальні права в повному обсязі.

Що стосується суті правопорушення, то апелянт зазначає, що він вживав алкогольні напої 22 березня 2019 року (в протоколі помилково вказано 23 березня 2019 року), проте через алкогольну інтоксикацію майже повністю втратив орієнтацію в часі та просторі, а тому не міг навіть говорити, що підтверджується відеозаписом, отже транспортним засобом не керував, а за кермом перебував ОСОБА_2 , який потім залишив автомобіль. Він (апелянт) був впевнений, що поліцейський склав щодо нього протокол за дрібне хуліганство, а погодився пройти тест на алкоголь ("дути в трубочку") тому, що йому було цікаво дізнатися як це відбувається.

При цьому ОСОБА_1 посилається на те, що працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом та порушили процедуру оформлення матеріалів справи за ст. 130 КУпАП. Звертає також увагу на те, що пояснення свідків складені поліцейськими на бланках і в них не зазначено що водієві пропонувався огляд у медичному закладі, до того ж свідки не допитувалися в суді під присягою, а тому їх письмові пояснення не повинні братися до уваги.

Одночасно в апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 09 квітня 2019 року, поважність причин пропуску якого обґрунтував тим, що з матеріалами справи він зміг ознайомитися лише 22 квітня 2019 року та протягом десяти днів від цього часу подав апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку апеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду ОСОБА_1 пропущений з поважних причин, а тому він підлягає поновленню, проте апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9(а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі ж незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічний порядок передбачений Інструкцією "Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція).

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Апеляційним переглядом не встановлено істотних порушень норм процесуального закону під час розгляду та прийняття суддею місцевого суду рішення в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , а також неправильного застосування норм матеріального права.

Доводи апелянта щодо неповноти судового розгляду є непереконливими, суддею місцевого суду всі докази у справі були досліджені, а відомості про те, що ОСОБА_1 порушувалося питання про допит в суді свідків, у провадженні немає. Що стосується клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду, то, на переконання суду апеляційної інстанції, у апелянта було достатньо часу, щоб скористатися юридичною допомогою адвоката до визначеної судом дати розгляду справи.

Разом з тим висновки судді місцевого суду в постанові про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9(а) ПДР України є обґрунтованими та підтверджуються даними, які містяться в:

- протоколі про адміністративне правопорушення від 23 березня 2019 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП (а.с. 1);

- роздруківці даних принтера спеціального технічного приладу, в якій указано назву та номер приладу - «Drager Alcotest 6820» № ARHK-0554 і результати тесту - 1,65 ‰, що засвідчено підписами інспектора патрульної поліції та ОСОБА_1 (а.с. 2);

- акті огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest» № ARHK-0554, за змістом якого огляд проводився у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками сп`яніння (стійкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці), за участю свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підписали акт огляду без жодних зауважень щодо процедури проведення огляду і результатів тесту. Погодився з результатом огляду й ОСОБА_1 , що підтверджується його підписом у вказаному акті (а.с. 3);

- письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які повністю узгоджуються з даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та акті оглядуОСОБА_1 (а.с. 4).

При цьому слід зазначити, що відібрання пояснень свідків на бланку не суперечить вимогам закону і не є підставою ставити під сумнів їх достовірність. Указані письмові пояснення в розумінні ст. 251 КУпАП є доказами в справі та були оцінені судом відповідно до ст. 252 КУпАП;

- зобов`язанні ОСОБА_1 не керувати автомобілем протягом доби, що спростовує доводи апелянта про те, що працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом (а.с. 5);

- відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, який повністю спростовує всі доводи апелянта про недотримання працівниками поліції процедури огляду, передбаченої ст. 266 КУпАП. Зокрема, з відеозапису вбачається, що в той час коли працівники поліції підійшли до автомобіля «Kia Ceed», державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом його перебував ОСОБА_1 та інших осіб в салоні автомобіля або біля нього не було. З огляду на поведінку ОСОБА_1 при спілкуванні з поліцейськими, у нього вочевидь вбачаються ознаки сп`яніння. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» на місці або в медичному закладі у лікаря-нарколога ОСОБА_1 погодився на огляд за допомогою спеціального технічного засобу, а тому в присутності двох свідків було проведено такий огляд, результат якого становив 1,65 ‰, що свідчить про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Результати огляду ОСОБА_1 не оспорював, не заперечував того, що керував транспортним засобом та жодних зауважень, які б могли постановити під сумнів законність вимог та дій поліцейських, не зробив, хоча не був позбавлений такої можливості (а.с. 7).

Указані докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, отримані вони з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи, об`єктивно узгоджуються між собою та переконливо доводять вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що він взагалі не керував транспортним засобом спростовуються доказами у справі.

Так, із матеріалів справи, в тому числі відеозапису, слідує, що працівники поліції, побачивши порушення водієм автомобіля «Kia Ceed», державний номерний знак НОМЕР_1 , п. 11.4 ПДР України, відразу ж прослідували за цим автомобілем та після його зупинки підійшли до водійських дверей. За кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 , інших осіб в салоні автомобіля не було й ОСОБА_1 не заперечував, що керував транспортним засобом. За порушення 23 березня 2019 року о 00 год. 30 хв. п. 11.4 ПДР України ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та сплатив адміністративний штраф в сумі 425 грн.(а.с. 6). При огляді на стан сп`яніння та складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не повідомляв, що автомобілем керувала інша особа, така версія з`явилася вже під час апеляційного провадження, є надуманою та додаткової перевірки, з указаних підстав, не потребує.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції не запропонували йому огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписом та даними акту огляду, не оспорював результати огляду на стан сп`яніння, проведеного на місці з використанням спеціального технічного засобу, а тому у поліцейського і не виникло обов`язку для забезпечення проведення огляду ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я.

Враховуючи наведене, вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 09 квітня 2019 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, отже відсутні законні підстави для скасування судового рішення і закриття провадження в справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, як про це просить апелянт.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог

ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

За вказаних обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 09 квітня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 09 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко