Справа № 308/6735/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Стегури Н.Р., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/697/19, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.07.2019.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 100 (сто) двадцяти годин.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп..

Із протоколу про адміністративне правопорушення №4 від 11.06.2019 та постанови судді від 08.07.2019 вбачається, що ОСОБА_1 не сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 , які зобов`язаний сплачувати відповідно до виконавчого листа виданого 15.12.2016 Ужгородським судом у справі №308/8727/16, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати аліментів, яка станом на 21.05.2019 становить 20 597, 42 грн., що перевищує суму сукупного розміру заборгованості аліментних платежів за шість місяців. Боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування постанови судді від 08.07.2019 та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом винесено постанову без належного з`ясування фактичних обставин справи, внаслідок чого прийнято незаконне рішення, яке не відповідає вимогам ст. ст. 245, 280 КУпАП. Вказує, що всупереч ст. 256 КУпАП в основу складання протоколу про адміністративне правопорушення покладено заборгованість за весь період стягнення аліментів, а не з моменту дії ст. 183-1 КУпАП, який набув чинності 06.02.2018 та не має зворотньої дії в часі. У зв`язку з чим період несплати аліментів до вступу в дію вказаної норми КУпАП, не може братися до уваги при розрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до відповідальності за вказаною нормою. При цьому звертає увагу, що станом на 2018 рік у нього була відсутня заборгованість по сплаті аліментів, а заборгованість за 2019 рік становить 6040 грн., що не перевищує суму необхідних платежів за шість місяців.

-2-

Одночасно ОСОБА_1 ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що про постанову суду першої інстанції дізнався від працівників органу пробації тільки 27.09.2019, жодного повідомлення про розгляд справи судом не отримував, оскільки кореспонденція суду направлялась не по місцю проживання, а по місцю реєстрації, де не проживає .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Стегури Н.Р., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді та апеляційна скарга підлягають задоволенню, з таких підстав.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи, при цьому копія постанови про адміністративне правопорушення надіслана ОСОБА_1 із значним порушенням, строку передбаченого ст. 285 КУпАП, що стверджується наявним у матеріалах справи супровідним листом від 11.09.2019 за №308/6735/19.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, визнаються поважними, у зв`язку із чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а строк поновленню.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не дотримані.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП, суддя місцевого суду, не звернувши уваги на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений без дотримання вимог ст. 256 КУпАП, виходив з того, що ОСОБА_1 мав заборгованість по сплаті аліментів, стягнутих на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей, згідно виконавчого листа №308/8727/16, виданого 15.12.2016 Ужгородським міськрайонним судом, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання і станом на 21.05.2019 складає 20597,42грн.

Однак висновок суду першої інстанції про те, що дії ОСОБА_1 за встановлених судом обставин, утворюють склад правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, є помилковим, з огляду на наступне.

Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, запроваджена Законом України № 2234-VІІІ від 07.12.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів", який набрав чинності 06.02.2018.

-3-

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

За загальним положенням, встановленим цією статтею Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили як закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом.

Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність і саме тому мають зворотну силу.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

З огляду на те, що стаття 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, то дана норма не має зворотної дії в часі. При цьому період часу несплати аліментів особою до вступу в дію статті 183-1 КУпАП не може братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення.

Між тим, із матеріалів справи вбачається, що заборгованість внаслідок несплати аліментів у ОСОБА_1 виникла ще до дати введення положень статті 183-1 КУпАП в дію, з 2016 року і саме починаючи з цього періоду державним виконавцем проведено нарахування заборгованості по аліментах, а суддею місцевого суду її загальний розмір з 2015 року по травень 2019 року визнано таким, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, і притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, тобто без урахування вищевказаних вимог закону.

Як пояснив ОСОБА_1 при апеляційному розгляді, протокол про адміністративне правопорушення складений неправомірно, оскільки він від сплати аліментів та утримання своїх дітей не ухиляється.

Зз довідки - розрахунку заборгованості по аліментах від 31.05.2019 № 19-53234554/18 виданої особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення,- старшим державним виконавцем Ужгородского МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області Мигович М.М. вбачається, що з 2016 року ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 20 597,42 грн. При цьому із цієї ж довідки розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 майже щомісячно виплачувалися аліменти за виконавчим листом, про те їх розмір не відповідав визначеному у виконавчому листі, і станом на кінець 2018 заборгованість по сплаті аліментів відсутня із зазначенням надлишково сплачених аліментів у розмірі - 9643,64, а за 2019 рік така складає 10 708, 25 грн..

-4-

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, приймаючи рішення в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суддя місцевого суду, всупереч вимогам ст. ст. 8, 245, 251, 252, 280 КУпАП, належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, розглянув справу без об`єктивного з`ясування фактичних обставин, не врахував положень закону про те, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення, а тому дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП.

При цьому апеляційний суд не вправі вирахувати заборгованість, яку має сплатити ОСОБА_1 на утримання дітей з моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» № 22234-VIII від 07.12. 2017, а саме з 06.02. 2018, оскільки це входить до компетенції особи, що складала протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, в порушення вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, із протоколу про адміністративне правопорушення №4 від 11.06.2019, складеного державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області не вбачається, на утримання кого повинен сплачувати аліменти ОСОБА_1 , в який період утворилась заборгованість по несплаті аліментів та за якою частиною статті 183-1 КУпАП, яка складається з трьох частин, ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності.

На вказані порушення суд першої інстанції увагу не звернув, та самостійно встановивши обставини, не зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення №4 від 11.06.2019, прийшов до передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, з огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.09. 2016 у справі «Карелін протии Росії», відповідно до якого у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист і свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

Висновок суду не ґрунтується на зібраних матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яка до того ж розглянута з грубим порушенням вимог ст. 268 КУпАП, а сама постанова щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1КУпАП, є не вмотивованою.

Апеляційний суд приходить до висновку, що наведені обставини події, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, дають підстави стверджувати, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, а винність останнього у його вчиненні не знайшла свого підтвердження вказаними доказами у справі, а тому постанова судді підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП.

За наведених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню .

-5-

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.07.2019.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.07.2019 про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: