Номер провадження: 33/813/747/19
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Павлючук Ю.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через адвоката Козлова Олександра Олександровича, на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2018 року,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №093942 від 13.07.2018 року, 30 вересня 2017 року о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Миколаївська дорога, буд. 281 в м. Одесі, керуючи мотоциклом марки «К-750», державний номер НОМЕР_1 , виїхав на регульоване перехрестя з вул. Лузанівська на заборонений (червоний) сигнал світлофору в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_2 , котрий рухався по вул. Лузанівська на зелений сигнал світлофору. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 8.7 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2018 року, в якій постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2019 року виправлено описку, відмовлено у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з підстав закінчення термінів притягнення до адміністративної відповідальності передбачених ст. 38 КУпАП.

Не погодившись з прийнятою постановою ОСОБА_1 через адвоката Козлова О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду змінити, виключивши з неї мотивування щодо встановленої вини ОСОБА_1 у скоєні ДТП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що: 1) ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду справи; 2) у скоєні ДТП є вина водія автомобіля «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_2 , оскільки перехрестя було нерегульоване та водій автомобіля повинен був пропустити ОСОБА_1 ; 3) протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений з порушеннями строку, через 10 місяців після ДТП; 4) закриваючи провадження у справі за спливом строку суд першої інстанції не повинен був встановлювати вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки в судовому засіданні участі не приймав, сповіщеним про час та місце розгляду справи не був, копію постанови йому направлено не було та він її отримав лише 07 травня 2019 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Цимар Є.А. наполягала на задоволенні апеляційної скарги. Зазначено, що закриваючи провадження у справі за спливом строку суд першої інстанції не повинен був встановлювати вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення.

Дослідивши зміст та строки подачі поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку про наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення регламентується ч. 2 ст. 294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 16 листопада 2018 року, про розгляд справи ОСОБА_1 повідомлявся належним чином судовою повісткою, про що в матеріалах справи містяться докази (а.с.31-33).

З матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваної постанови суду не було направлено ОСОБА_1 , докази отримання апелянтом постанови матеріали справи не містять.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що копію оскаржуваної постанови було отримано представником ОСОБА_2 адвокатом Козловим О.О. 07.05.2019 року (а.с.46).

Виходячи з наведеного, клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Козлова О.О., яке було підтримано в суді апеляційної інстанції адвокатом Цимар Є.А. про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про відмову у задоволені апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 30 вересня 2017 року о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Миколаївська дорога, буд. 281 в м. Одесі, керуючи мотоциклом марки «К-750», державний номер НОМЕР_1 , виїхав на регульоване перехрестя з вул. Лузанівська на заборонений (червоний) сигнал світлофору в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_2 , котрий рухався по вул. Лузанівська на зелений сигнал світлофору. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Всупереч доводів апеляційної скарги, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №093942 від 13.07.2018 року, постановою про закриття кримінального провадження від 28.06.2018 року, схемою ДТП. При цьому постановою про закриття кримінального провадження від 18.06.2018 року встановлено, що в умовах події водій автомобіля «Mitsubishi» державний номер НОМЕР_2 , належно виконуючи вимоги п. 12.3 ПДР, не мав технічної можливості запобігти зіткненню та знаходився в аварійній ситуації. В причинному зв`язку з розглянутою подією знаходяться дії водія мотоциклу «К-750» р.н. НОМЕР_1 . Таким чином, відповідно до зібраних у кримінальному провадженні доказів, встановлено, що причиною ДТП, яка призвела до спричинення тяжких тілесних ушкоджень водієві мотоциклу ОСОБА_1 явилися допущені саме ним порушення пунктів: 2.1 «г»; 2.3. б); 8.7.3. е); 8.10.; 12.4.; розділ 33 «Дорожні знаки»; розділ 34 «Дорожня розмітка» ПДР (а.с.1,4-7,13).

Також з матеріалів справи вбачається, що адміністративний протокол, схема ДТП підписані ОСОБА_1 власноруч без жодних зауважень.

Посилання апеляційної скарги на не сповіщення ОСОБА_1 судом про час та місце розгляду справи апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що про розгляд справи ОСОБА_1 повідомлявся співробітником поліції під час складання протоколу та судом першої інстанції, причин неявки суду не сповістив.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, скориставшись своїм процесуальним правом.

Доводи апеляційної скарги про те, що закриваючи провадження у справі за спливом строку, суд першої інстанції не повинен був встановлювати вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, є необґрунтовані з огляду на наступне.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення 30.09.2017 року, таким чином, на момент розгляду вказаної справи, закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП.

При цьому при закритті провадження по справі, суд першої інстанції всупереч доводів апеляційної скарги, дійшов вірного висновку встановивши вину ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП України. Вказані висновки суду першої інстанції, викладені в мотивувальній частині оскаржуваної постанови відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Поновити строк ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2018 року,

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через адвоката Козлова Олександра Олександровича, залишити без задоволення.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г.Журавльов