Справа № 212/9727/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкін І.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 160 ч.1 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонерки, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

учасники справи про адміністративне правопорушення: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №108303 від 07.11.2019 року, 07.11.2019 року о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_1 по вул. Десантна біля буд. № 8, здійснювала торгівлю продуктами харчування (четвертю курячою у кількості 10кг.), у невстановленому для торгівлі місці, тим самим своїми діями порушила вимоги ч. 1 ст. 160 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, суду пояснила, що працює за цивільно-правовим договором, у свого сина, який офіційно здійснює підприємницьку діяльність, зареєстрована як фізична особа-підприємець та вчасно сплачує всі належні податки. Торгувала на місці сезонної торгівлі, має відповідну санітарну книжку, а отже її дії не носять складу адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачене ч.1 ст. 160 КУАП України.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. ст.245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, тобто, поліцейського, який в даному випадку провів перевірку та склав протокол.

Диспозиція частини 1 статті 160 КУпАП передбачає відповідальність за торгівлю в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під`їздах, скверах та в інших невстановлених місцях.

Суб`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, а саме, особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх вчинення буде порушений порядок провадження торговельної діяльності і прагне цього.

В якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 160 КУпАП до суду наданий лише протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №108303 від 07.11.2019 року, згідно якого 07.11.2019 року о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_1 по вул. Десантна біля буд. № 8, здійснювала торгівлю продуктами харчування (четвертю курячою у кількості 10 кг.), у невстановленому для торгівлі місці, зберігальна розписка ОСОБА_1 та копія паспорту на ім`я ОСОБА_1 .

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відсутні докази та фактичні дані, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме, не надано доказів того, що місце, де ОСОБА_1 здійснювала торгівлю, є невстановленим для здійснення торгівлі. В протоколі відсутнє посилання на документ, яким заборонено здійснювати торгівлю в зазначеному місці, такого документу до протоколу також не додано.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування ринку споживчих товарів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 2006 р. N 833 суб`єкт господарювання провадить торговельну діяльність після його державної реєстрації, а у випадках, передбачених законодавчими актами, за наявності відповідних дозвільних документів (ліцензії, торговельного патенту тощо). Суб`єкт господарювання може мати: торговельні об`єкти оптової торгівлі, складське приміщення або мережу складів - для провадження оптової торговельної діяльності; роздрібну, дрібнороздрібну торговельну мережу - для провадження роздрібної торговельної діяльності; мережу закладів ресторанного господарства (ресторани, кафе, кафетерії тощо) - для здійснення ресторанного обслуговування. Відповідно до п.7 вказаного Положення торговельними об`єктами є: 1) у сфері оптової торгівлі: склад товарний (універсальний, спеціалізований, змішаний); магазин-склад; 2) у сфері роздрібної торгівлі: магазин, який може бути: - продовольчим, непродовольчим, змішаним (за товарною спеціалізацією); - універсальним, спеціалізованим, вузькоспеціалізованим, комбінованим, неспеціалізованим (за товарним асортиментом); - з індивідуальним обслуговуванням, самообслуговуванням, торгівлею за зразками, торгівлею за замовленням (за методом продажу товарів); павільйон; кіоск, ятка; палатка, намет; лоток, рундук; склад товарний; крамниця-склад, магазин-склад. Торговельні об`єкти розміщуються в установленому порядку. Згідно з п.9 Положення суб`єкти господарювання повинні забезпечити: відповідність приміщення (місця) для провадження діяльності у сфері торгівлі і ресторанного господарства необхідним санітарним нормам, а технічного стану приміщення (місця), будівлі та устаткування - вимогам нормативних документів щодо зберігання, виробництва та продажу відповідних товарів, а також охорони праці; наявність на видному та доступному місці куточка покупця, в якому розміщується інформація про найменування власника або уповноваженого ним органу, книга відгуків та пропозицій, адреси і номери телефонів органів, що забезпечують захист прав споживачів; розміщення торговельного патенту, ліцензії відповідно до встановлених законодавством вимог; продаж товарів та їх обмін згідно з установленими правилами і нормами. Торгівля поза означеними об`єктами є порушенням суспільних відносин в сфері торгівельної діяльності.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відсутні докази та фактичні дані, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме, чи є ОСОБА_1 суб`єктом даного адміністративного правопорушення, оскільки не спростовано, що вона перебувала в цивільно-правових відносинах з ФОП ОСОБА_2 та її діяльність відповідала нормам законодавства.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, виноситься постанова про закриття справи.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що у даному випадку вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 160 КУпАП не знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а отже провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.160 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 160 ч.1, 247, 283-284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 160 КупАП закрити, в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: І. Б. Чайкін