Провадження № 33/801/493/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шлапак Д. О.
Доповідач: Панасюк О. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Антонюком Я. В. на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком на 120 годин за те, що ОСОБА_1 не сплатив аліменти на дитину за шість місяців, що призвело до винекнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Антонюк Я. В. подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив:

- поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2018 року;

- скасувати постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2018 року, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що всупереч приписам статей 7, 268, 271, 277-2 КУпАП суддя суду першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1

Крім того, суддею суду першої інстанції не було взято до уваги те, що заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 59713 грн 54 к. була нарахована в період з 01 листопада 2014 року по 01 серпня 2018 року, тобто до набрання чинності Законом України № 2475-VIII від 03 липня 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», який набрав чинності 06 лютого 2018 року.

Також звертав увагу, що станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повністю погасив суму заборгованості, про що ОСОБА_2 повідомила Вінницький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі ВРВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області) 28 серпня 2018 року.

Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції посилався на те, що про існування постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2018 року ОСОБА_1 дізнався лише 18 квітня 2019 року. Про її існування не міг знати, оскільки з 30 вересня 2019 року по 25 березня 2019 року перебував за межами України.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи 19 жовтня 2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області, доказів вручення її копії содом у справі немає.

Оскільки підготувати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції до отримання копії такої постанови особою, яка не була присутня під час її проголошення, не можливо, то строк на апеляційне оскарження цієї постанови необхідно поновити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною першою статті 277-2 КУпАП встановлено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Пункт 2 частини першої статті 278 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема питання про те, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

В матеріалах справи відсутні докази про належне повідомлення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи.

Отже, оскільки ОСОБА_1 не був повідомлений про час та місце розгляду справи, а відтак був позбавлений можливості подавати докази на спростування обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, то ці докази підлягають дослідженню судом апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення № 25637539 від 04 вересня 2018 року, складеного державним виконавцем ВРВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Паламарчук Ю. В., відповідно до виконавчого листа № 2-502/2011, виданого 02 березня 2011 року Вінницьким районним судом Вінницької області, ОСОБА_1 не сплачував аліменти на дитину, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до виконання (а. с. 8 9).

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно з статтею 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень статті 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення.

Відповідно до цієї норми адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб`єктом правопорушення та за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 183-1 КУпАП встановлена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» шляхом доповнення статтею 183-1 глави 14 КУпАП, який набрав чинності 06 лютого 2018 року.

Оскільки стаття 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів, то ця норма не має зворотної дії в часі.

Таким чином, період часу несплати аліментів особою до вступу в дію статті 183-1 КУпАП, тобто до 06 лютого 2018 року, не може братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною нормою закону.

Отже, оскільки розрахунок заборгованості було здійснено по 01 серпня 2018 року, то з урахуванням зазначених приписів закону та рівного розміру щомісячної суми платежу, заборгованість ОСОБА_1 (з лютого по липень 2018 року) не могла перевищити суму платежів за 6 місяців.

Крім того, 27 серпня 2018 року отримувачка аліментів ОСОБА_2 подала до ВРВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області заяву, якою повідомила, що ОСОБА_1 заборгованість по аліментах сплатив повністю, а тому підстав складати 04 вересня 2018 року протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 183-1 КУпАП державний виконавець взагалі не мав.

Отже, оскільки на час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не мав заборгованості по аліментах, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, то постанову судді суду першої інстанції необхідно скасувати, а провадження у справі закрити через відсутність у діях (бездіяльності) ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею183-1 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2018 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Антонюком Я. В. задовольнити.

Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя підпис О. С. Панасюк

Згідно з оригіналом О. С. Панасюк