Провадження № 33/4820/313/19
Справа № 686/859/19 Головуючий в 1-й інстанції Навроцький В. А.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Бездітного В.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бездітного В.В. на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 березня 2019 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 березня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 07 грудня 2018 року о 23 год. 55 хв. в смт. Чорний Острів по вул. Центральна Хмельницького району, керував транспортним засобом «BMW 520», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, змазаність мови), а після зупинення працівниками патрульної поліції транспортного засобу, в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В своїй апеляційній скарзі, як видно з її змісту, захисник просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, яка прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вказує, що судом допущено неповноту судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на неналежних, недопустимих і недостовірних доказах. Суд першої інстанції розглянув справу у відсутність апелянта, без відомостей про повідомлення його про судовий розгляд, чим порушено його права. Вважає, що протокол щодо ОСОБА_1 складений з порушенням вимог законодавства, працівниками поліції порушені вимоги Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортного засобу, що вказує на те, що у останнього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння. Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 3 червня 2019 року, що є підставою для поновлення строку на оскарження.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бездітного В.В., в підтримання доводів апеляційної скарги, які під час апеляційного розгляду просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати постанову суду щодо нього та закрити провадження в справі, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_2 - частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, з прийняттям нової постанови з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній в засіданні суду першої інстанції 7 березня 2019 року. Відомості про вручення ОСОБА_1 повістки про виклик до суду в провадженні відсутні, попередні повістки повернені до суду з відміткою працівника відділення зв`язку «за закінченням встановленого строку зберігання», відомості про те, що судом ОСОБА_1 повідомлявся про судове засідання 7 березня 2019 року в провадженні відсутні взагалі. В інший спосіб ОСОБА_1 не повідомлявся про судове засідання. Відомості про вручення йому копії постанови в визначений законом строк в провадженні відсутні. Згідно даних справи копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав лише 3 червня 2019 року (а.с. 34, 35) та того ж дня укладено договір з адвокатом (а.с. 33). За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску захисником строку оскарження постанови суду щодо ОСОБА_1 , в зв`язку з чим захиснику слід поновити строк оскарження постанови суду.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не можуть бути прийнятими до уваги, позаяк спростовуються сукупністю досліджених апеляційним судом доказів, в той же час апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, що суд розглянув справу у відсутність правопорушника з порушеннями вимог ст. 268 КУпАП.

Як видно з оскарженої постанови суду першої інстанції суддя, ухвалюючи рішення проводити судовий розгляд в відсутність ОСОБА_1 , вказував про те, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 18).

Як видно з матеріалів справи, розгляд справи щодо ОСОБА_1 відбувся 7 березня 2019 року у відсутність особи, що притягується до відповідальності, за відсутності в суду даних про його повідомлення про місце, день та час судового розгляду. Попередні повістки, якими ОСОБА_1 викликався до суду першої інстанції на вказані дати, були повернуті поштовим відділенням, з відмітками про причини невручення «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 7-8, 10-11, 13-14, 16-17), про судове засідання 7 березня 2019 року ОСОБА_1 не повідомлявся взагалі. В інший спосіб ОСОБА_1 судом не повідомлявся.

Зважаючи на відсутність будь-яких даних про повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання 7 березня 2019 року, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що той не був повідомлений про судове засідання, в якому суд ухвалив оскаржуване ним рішення, матеріалами справи не спростовано.

Положеннями ст. 268 КУпАП передбачено можливість розгляду справ (в яких участь особи, що притягується до відповідальності не є обов`язковою) у відсутність цієї особи в разі, якщо в суду є відомості про повідомлення особи про судовий розгляд справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, що в суду першої інстанції, за відсутності об`єктивних даних про те, що ОСОБА_1 в передбачений законодавством спосіб був повідомлений про судовий розгляд, не було підстав проводити судовий розгляд в відсутність ОСОБА_1 , чим судом порушено його право на захист, що тягне за собою скасування судового рішення з прийняттям нової постанови з наступних підстав.

Апеляційний суд зауважує, що з огляду на рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції; Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що конституційне право на участь в судовому засіданні, право бути належним чином повідомленим про дату судового розгляду не може бути формальним.

Як видно з постанови суду першої інстанції, суд в основу доведеності вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП поклав протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги захисника Гарматюка В.М. про відсутність в справі належних та допустимих доказів в підтвердження його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом прийняті до уваги не можуть з наступних підстав.

Апеляційним судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими апеляційним судом доказами.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 8 грудня 2018 року був складений поліцейським СРПП Летичівського ВП старшим сержантом поліції Кіданчуком Д.С., 7 грудня 2018 року о 23 год. 55 хв. в смт. Чорний Острів по вул. Центральна Хмельницького району, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 520», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, змазаність мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та такі його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, в якому апелянт зазначив, що випив 0,5 пива та відмовляється від огляду на стан сп`яніння, будь-яких зауважень з приводу змісту складеного протоколу не надходило (а.с.1) та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с. 2,3).

Обєктивних доказів в підтвердження доводів апелянта, що підписи в протоколі вчинені не ОСОБА_1 , апелянтом не надано, відтак не можуть бути врахованими апеляційним судом.

За змістом п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, зокрема, в разі наявності запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови (а доводи апеляційної скарги захисника, що в протоколі зазначено про «змазаність мови», що не передбачено Інструкцією, як відсутність підстав для такого огляду не можуть бути враховані, позаяк вказують на наявність порушень мови та на підстави для проведення такого огляду).

Обґрунтованих підстав вважати складений щодо ОСОБА_1 протокол недопустимим доказом, апелянт не навів ні в апеляційній скарзі, ні в апеляційному суді. Твердження апелянта не вказують про те, що протокол був складений з істотними порушеннями вимог законодавства та не дають апеляційному суду підстав вважати такий доказ недопустимим, відтак такі доводи апелянта на увагу не заслуговують.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015року за № 1413/27858.

Відсутність в справі даних щодо відсторонення водія від керування транспортного засобу свідчить, на переконання апеляційного суду, лише про відсутність в справі таких даних, та аж ніяк не вказує про відсутність в ОСОБА_1 ознак вживання алкогольних напоїв.

З врахуванням викладеного, підстави для закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні, та такі доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли.

Однак, на час ухвалення апеляційним судом рішення закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відтак, відповідно до приписів п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі має бути закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Поновити захиснику Бездітному В.В. строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 березня 2019 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 . адвоката Бездітного В.В. задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 березня 2019 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в сумі 384 грн. 20 коп. - скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі закрити в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя