Справа № 199/8120/18
ПОСТАНОВА

іменем України

08 січня 2019 року Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, не працюючого, гр. України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 101231, ОСОБА_1 08.10.2018 року близько 05-30години керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Луговська 179 в м. Дніпро з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова). Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку водій відмовився в присутності двох свідків, тим самим було порушений п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав та суду показав, що дійсно 08.10.2018року біля 05-30години він рухався на своєму автомобілі НОМЕР_1 по вул. Луговська в м. Дніпро. Біля будинку № 179 по вул. Луговський в м. Дніпро його зупинили працівники патрульної поліції. В ході спілкування поліцейські повідомили йому, що у нього не горить габарит заднього лічильника. Він повідомив, що у нього завжди горять габарити. Патрульні почали у нього вимагати страховий поліс, на що він повідомив, що автомобіль ніколи не страхує, після чого патрульні почали говорити, що він знаходиться в стані алкогольного сп'яніння. Він патрульним казав, що він не спав більш суток та він дуже втомлений, тому що проводив зовнішнє стеження за чоловіком, якого не може назвати. На нього був тиск зі сторони працівників патрульної поліції. Патрульні вихватили з його рук водійське посвідчення. Від проходження медичного огляду він відмовився, тому що в машині був сам та злякався. Працівники патрульної поліції зупиняли свідків, які писали свої пояснення. Після чого в супроводі поліцейських він відігнав машину на вул. Луговську, де біля швидкої допомоги залишив її на парковці. Після чого поліцейські відвезли його до дому на АДРЕСА_1, та він відразу ліг спати. Автомобіль він забрав наступного дня, оскільки довгий час спав. В медичний заклад він не звернувся, тому що не знав. Дії працівників поліції він не оскаржував. Вважає що протокол відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП був складений працівниками патрульної поліції з явними порушеннями.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 були сповіщені про дату закінчення судового розгляду справи судовими повістками, які направлялися поштою, а також через офіційний веб-сайт судової влади, тобто судом прийнято вичерпні заходи для їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 та його представник не з'явились в судове засідання для закінчення розгляду справи відносно нього, визнано можливим розгляд справи у їх відсутність,на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що провина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення також підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 101231 від 08.10.2018року, де викладені обставини скоєння правопорушником ОСОБА_1 адміністративного правопорушення;

- відеозаписом з камер нагрудного спостереження, на якому зафіксовано, що правопорушник ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився на місці від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу Драгер 6820, та на неодноразові пропозиції працівниками патрульної поліції проїхати в спеціалізований медичний заклад для здачі аналізів, ОСОБА_1 також відмовився.

- поясненнями свідків - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які письмово підтвердили той факт, що водій ОСОБА_1 відмовився на місці від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу Драгер 6820;

- рапортом працівника патрульної поліції Мішина С.М., в якому він підтвердив відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу Драгер 6820 на місці, та проходження огляду в медичному закладі;

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Згідно ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Також огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відомості щодо наявності таких свідків вносяться у сам протокол про адміністративне правопорушення, а їх покази повинні бути зафіксовані у відповідних письмових поясненнях, з метою подальшого використання у відповідності до ст. 251 КУпАП, як докази к адміністративній справі.

Вказані положення повністю зіставляються з положеннями п. 1 Розділу П Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у відповідності з якими до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків адміністративного правопорушення у разі їх наявності; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; акт огляду на стан сп'яніння у разі проведення огляду на стан сп'яніння; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

З наявних матеріалів справи вбачається, що правопорушник ОСОБА_1 відмовився пройти тест на місці на стан алкогольного сп'яніння, та відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров'я, що підтверджується відеозаписом з камер нагрудного спостереження співробітників поліції та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Суд вважає, що докази по адміністративній справі згідно ст. 251 КУпАП є об'єктивними, допустимими та достовірними.

Судом було задоволено клопотання ОСОБА_1 про виклик до суду свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, Мішина С.М. та патрульного поліцейського, який працював на одній зміні разом з інспектором Мішиним С.М. Однак, з невідомих суду причин викликані особи не з'явились в судове засідання. Суд вважає, що їх неприбуття до суду не перешкоджає закінченню розгляду справи відносно ОСОБА_1

До доводів ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, суд відноситься критично, оскільки його пояснення спростовуються об'єктивними доказами та доказами безпосередньо здобутими у суді, оцінку котрим дав суд, а невизнання ОСОБА_1 своєї вини та неодноразові намагання останнього відкласти розгляд справи, як спосіб його захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ним правопорушення, створення штучних умов для можливого спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Суду надані об'єктивні, безперечні докази провини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. І ст.130 КУпАП, що дозволяє суду, визнати останнього винним та відмовити в його клопотанні про закриття провадження у зв'язку з відсутністю події і складу правопорушення.

За таких обставин дії ОСОБА_1, враховуючи межі складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, повинні бути вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння.

Призначаючи ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення, відповідно до ст.33, ст.35 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, вчинення правопорушення в стані сп'яніння.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

ОСОБА_1 провину не визнав, скоїв адміністративне правопорушення, яке має велику суспільну небезпеку, могло мати негативні наслідки, тому суд вважає за необхідне та можливе обрати йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.

Крім того, з ОСОБА_1 підлягає стягнення на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у сумі 384.20 гривень.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 245, 280, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (, одержувач УДКСУ в АНД районі м. Дніпро МФО 899998 р/рахунок 4003 код надходжень ЄДРПОУ АНД районного суду 02891279 банк одержувач: Державна казначейська служба України) 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок судового збору.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів від дня винесення постанови.

Суддя:

08.01.2019