Номер провадження: 33/813/736/19
Номер справи місцевого суду: 493/337/19
Головуючий у першій інстанції Мясківська І. М.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Павлючук Ю.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Балтського районного суду Одеської області від 08 травня 2019 року,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №368270 від 18.02.2019 року, водій ОСОБА_1 , 18 лютого 2019 року о 15:50 годині в м. Балта Одеської області по вул. Ломоносова, керував автомобілем ВАЗ 2101 д/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода).

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився в КП «Балтська ЦРЛ». Згідно висновку результатів медичного огляду №140, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння 2,35 проміле алкоголю (а.с.4).

Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Балтського районного суду Одеської області від 08 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку в подальшому уточнив та доповнив, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Основні доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що 1) в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він не відмовлявся від проходження медичного огляду в місці зупинення його транспортного засобу, а з результатами медичного огляду в ЦРЛ він не згоден; 2) справу розглянуто судом за його відсутності; 3) ОСОБА_1 не погоджується з результатами його медичного огляду, тому не підписав висновок його обстеження; 4) медичне обстеженняОСОБА_1 проводилось газоаналізатором «Алкофор 307», який не внесений в перелік спеціальних технічних засобів, тому висновок обстеження є неналежним доказом.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про відмову у її задоволенні з наступних підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно п. 6 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Відповідно до вимог ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частиною третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції зобов`язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та своє місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, а також забороняє експлуатацію транспортного засобу до усунення несправностей, виявлених у процесі його огляду, або до демонтажу спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Всупереч доводів апеляційної скарги, вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серіїБД №368270 від 18.02.2019 року, власноруч підписаному ОСОБА_1 без жодних зауважень, в якому ОСОБА_1 зазначено «провину визнаю, прошу суд попередити усно», в якому також міститься відмітка про відсторонення ОСОБА_1 від подальшого керування автомобілем (а.с.3); висновком медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння №140 від 18.02.2019 року, підписаним ОСОБА_1 без жодних зауважень (а.с.4).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» визнано таким, що втратив чинність, спільний наказ Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 вересня 2009 року №400/666, та була затверджена нова Інструкція та додатки до неї.

Пунктами 12 діючої Інструкції встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен за вимогою працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для виявлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Відповідно до пунктів 15, 16, 17, 21 діючої Інструкції 18 лютого 2019 року о 16:00 було проведено медичний огляд ОСОБА_1 , про що було складено протокол медичного огляду щодо результатів медичного огляду №140. Згідно висновку результатів медичного огляду, водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння 2,35 проміле алкоголю (а.с.4).

Посилання апеляційної скарги, що медичний огляд ОСОБА_1 проводився у медичному закладі газоаналізатором «Алкофор», не підтверджується жодним допустимим доказом, а тому не спростовує результату медичного огляду.

Доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 або його представника є необґрунтованими з наступних підстав.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що про дату слухання справи 21 березня 2019 року, 02 квітня 2019 року правопорушник сповіщався належним чином засобом поштового зв`язку, 20 березня 2019 року від нього надійшла заява про відкладення розгляду справив зв`язку із необхідністю звернення за юридичною допомогою, 02 квітня 2019 року від його представника надійшла до судузаява про відкладення судового розгляду у зв`язку погіршенням стану здоров`я правопорушника (а.с.7-11).

Про розгляд справи судом 08 травня 2019 року ОСОБА_1 повідомлявся належним чином засобом поштового зв`язку (а.с.16-17).

08.05.2019 року від правопорушника надійшла до суду заява про відкладення судового розгляду на іншу дату у зв`язку із хворобою представника правопорушника ОСОБА_2 (а.с.18).

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Особи повинні добросовісно користуватись своїми процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Не з`явившись в судове засідання, ОСОБА_1 скористався своїм процесуальним правом.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

При розгляді адміністративної справи суд першої інстанції повно та об`єктивно розглянув справу та прийняв правильне рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення щодо правопорушника ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Балтського районного суду Одеської області від 08 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г.Журавльов