Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/1121/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, не працюючого, який зареєстрований та мешкає в с.Сартана м.Маріуполя по вул.Еллінська, буд.18-б, за ст.130 ч.1КУпАП,

УСТАНОВИЛА:

15 лютого 2019 року до суду надійшов матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, згідно якого останній 31.01.2019 року о 23-30 годин біля буд.1 по вул.Пашковського в м.Маріуполі, був зупинений працівниками поліції за керування автомобілем НОМЕР_2, з явними ознаками наркотичного спяніння (сухість у порожнині рота, тремтіння пальців рук, зіниця ока не реагує на світло), та згідно п.п.1.2, 1.3 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, стало підставою для вимоги про проходження відповідно до встановленого п.п.2, 3 вище зазначеної Інструкції порядку огляду на стан наркотичного спяніння із застосуванням медичного огляду, від якого він відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_2 будучі повідомлений належним чином, у судові засідання не зявився, мотивуючи знаходженням за межами м.Маріуполя.

Захисник ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 22.03.2019 року, зазначав, що провину у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_2 не визнає, оскільки зі слів його підзахисного, 31.01.2019 року він наркотичні засоби не вживав, пояснення в протоколі щодо визнання провини та відмови від медичного обстеження написав під примусом та без участі свідків. ОСОБА_2 працевлаштований, робота повязана з управлінням транспортними засобами, а тому регулярно проходить медичні обстеження, у тому числі на стан алкогольного та наркотичного спяніння, зауважень ніколи не мав.

При цьому свідки, які зазначені в протоколі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на виклики суду не зявились.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю з наступних підстав.

Як убачається з відеозапису від 31.01.2019 року, ОСОБА_2 працівником поліції було запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження медичного обстеження на стан наркотичного спяніння, проте наявності ознак зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, а також присутності двох свідків (ОСОБА_4 та ОСОБА_5С.), які дійсно підтвердили відмову ОСОБА_2 від медичного обстеження, на відео не убачається.

При цьому, пояснення захисника ОСОБА_6 будь яким доказом не спростовані.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до положень ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного вище, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_2 31.01.2019 року за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.247, 280, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП закрити внаслідок відсутності складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду.

Суддя: Т.В. Пустовойт