Справа №591/788/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Янголь Є. В.
Номер провадження 33/816/188/19 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,з участю ОСОБА_3, захисника Лопаткіна О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 25 березня 2019 року, якою

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 384,20 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 25 березня 2019 року встановлено, що 03 лютого 2019 року, о 01:40 год., в м. Суми, по вул. Харківська, 125, ОСОБА_3, керував транспортним засобом Hyundai Tucson д/н НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується показами газоаналізатора Alkotest і складає 1,63% алкоголю, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 не погоджується з прийнятим судовим рішенням, просить скасувати постанову судді, а провадження в справі закрити з підстав, передбачених ст. 247 КУпАП.

За змістом доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 посилається на порушення його права на захист при розгляді справи, яка була розглянута у його відсутність, не дивлячись на те, що його захисником було заявлено клопотання про перенесення справи на іншу дату, а також відповідні документи на підтвердження того, що він знаходився у відрядженні.

Звертає увагу на те, що при розгляді справи в суді першої інстанції не приймала участі сторона обвинувачення та суд перебрав на себе функції обвинувачення, в зв'язку з чим було порушено право на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки складений на неналежному бланку та у протоколі не сформульована суть звинувачення . Окрім того, йому не роз'яснювалися його права, передбачені вимогами ст. 268 КУпАП, ст.ст. 55,56,59,63 Конституції України.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу, суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові суду, підтверджується зібраними доказами, які були всебічно, повно досліджені судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 160160 від 03 лютого 2019 року (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням технічних засобів, з якого вбачається, що результат огляду ОСОБА_3, за допомогою газоаналізатора Алкотест позитивний - 1,63 проміле, і що огляд проводився в присутності свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6

При цьому, ОСОБА_3 погодився з результатами огляду, про що свідчить його підпис (а.с.3), роздруківкою приладу відповідно до якого результат тестування становив 1,63 ‰ (а.с.2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які кожен окремо підтвердили, що в їх присутності водій ОСОБА_3 проходив огляд на місці запинки на стан сп'яніння за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест і після продуття приладу показник склав 1.63 ‰ ( а.с. 4-5), розпискою від 03 лютого 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_8 зобов'язувався доставити транспортний засіб, належний ОСОБА_3, за місцем перебування останнього і не допускати ОСОБА_3 за кермо ( а.с. 6), відеозаписом (а.с. 10), а також іншими матеріалами справи, належним чином дослідженими суддею.

При цьому, допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтвердив факт вживання алкоголю та керування транспортним засобом.

Не є обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_3 на бланку, форма якого не відповідає тій, що передбачена законом.

Відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, від 6 листопада 2015 року, № 1376, бланк протоколу про адміністративне правопорушення повністю відповідає вказаним вимогам Інструкції, при цьому, протокол складено поліцейським відповідно до вимог ст. ст. 254; 256 КУпАП, оскільки в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала, та особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення. При складанні протоколу ОСОБА_3 були роз'яснені його права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджено його особистим підписом у протоколі про адміністративне правопорушення.

Будь яких підстав вважати, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, як доказ, що є недопустимим на підтвердження факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції, не встановлено.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим і вмотивованим.

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_3, що судом його позбавлено права на захист через незабезпечення участі у судовому засіданні, позаяк такі твердження суперечать матеріалам справи, відповідно до яких судом вживались достатні і необхідні заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності.

Зокрема, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_3 неодноразово повідомлявся про розгляд справи та викликався до суду, проте він до судового засідання не з'являвся, а його захисник від його імені подавав клопотання про відкладення розгляду справи. Так, за клопотаннями захисника ОСОБА_3 - адвоката Лопаткіна О.В. справа відкладалась: 28.02.19, 04.03.19., 11.03.19., 18.03.19., і коли черговий раз, а саме 25 березня 2019 року, адвокат Лопаткін О.В. знову звернувся з клопотанням про відкладення справи, суддя обґрунтовано дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_3

Крім того, як вірно замічено суддею місцевого суду, безпосередньо ОСОБА_3, впродовж тривалого часу перебування справи в суді, розглядом справи не цікавився і з заявами про відкладення справи не звертався, а в суді першої інстанції інтереси ОСОБА_3 представляв його захисник.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, вважає, що суддя дотримався вимог ст.268 КУпАП та розглянув справу у відсутність ОСОБА_3, врахувавши при цьому скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП, а також те, що в судовому засіданні 25 березня 2019 року брав участь захисник Лопаткін О.В., який представляв інтереси ОСОБА_3

Також суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 стосовно того, що суд першої інстанції при розгляді даної справи виконував функцію сторони обвинувачення.

Так, практика Європейського суду з прав людини в першу чергу виходить з презумпції незалежності судів. Незалежність розуміється, як здатність суду розглядати справу та ухвалювати рішення, не перебуваючи при цьому у будь якій залежності від волі сторін чи органів державної влади. Принцип безсторонності передбачає відсутність у судді особистої заінтересованості у справі та спроможності виконати роль безстороннього арбітра, який вирішує справу незалежно, підпорядковуючись виключно закону.

З огляду на таку практику, приймаючи до уваги, що нормами КУпАП не передбачена обов'язкова участь інспектора патрульної служби поліції для підтримки складеного ним протоколу про адміністративне правопорушення, суддя не перебрав на себе функції звинувачення, оскільки розглядаючи дану справу за ст. 130 КУпАП, не виходив за межі протоколу про адміністративне правопорушення.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Враховуючи викладене вважаю, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 25 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуМатус В. В.