ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/565/19 Справа № 183/705/19 Суддя у 1-й інстанції - Болкарьова О. В. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є.,

за участю: прокурора Лісняк А.І.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2019 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює начальником відділення повітряно-десантної техніки повітряно-десантної служби військової частини НОМЕР_1 Сухопутних військ Збройних сил України, зареєстрований за адресою: гуртожиток військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника відділення повітряно-десантної техніки повітряно-десантної служби військової частини НОМЕР_1 Сухопутних військ Збройних сил України, будучи згідно п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), та відповідно до ст. 1 Закону суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», не своєчасно, без поважних причин, подав на офіційний сайт Національного агентства з питань запобігання корупції (далі по тексту НАЗК) декларацію за 2017 рік 02 квітня 2018 року, тобто поза межами терміну подачі щорічної декларації за 2017 рік (до 01 квітня 2018 року), у зв`язку з чим, вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 384 гривні 20 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який просить скасувати постанову щодо ньогояк незаконну, необґрунтовану, винесену з істотним порушенням норм матеріального і процесуального права, постановити нову постанову, якою закрити щодо нього провадження по адміністративній справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що суддя не прийняв до уваги, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про наявність у нього умислу на вчинення зазначеного правопорушення, також прокурором в суді не надано жодних доказів на підтвердження у нього умислу на вчинення цього правопорушення, і судом такого умислу не встановлено.

Вказує на те, що суддя першої інстанції не дослідив письмові докази, а саме: довідку з військової частини, в якій зазначено про те, що з 29 грудня 2017 року по 19 січня 2018 року перебував у відпустці за 2017 рік; з 20 січня 2018 року по 04 лютого 2018 року проходив реабілітацію в Новомосковській ЦРЛ в фізіотерапевтичному відділенні; з 05 лютого 2018 року по 24 лютого 2018 року перебував у відпустці за 2018 рік; з 24 лютого 2018 року по 19 березня 2018 року була відсутня технічна можливість входу до сайту НАЗК для подання щорічної декларації за 2017 рік через технічні проблеми сайту; з 20 березня по 01 квітня 2019 року перебував у відрядженні у місті Житомирі у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджує наявність у нього факту поважних причин пропуску строку.

Вважає, що в його діях відсутня суб`єктивна та об`єктивна сторона складу інкримінованого йому правопорушення.

Посилається на те, що висновки судді у постанові містять істотні суперечності, оскільки в постанові суддя посилається на ст. 1 Закону України Про Національну гвардію України, але він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України за контрактом, що регламентується Законом України Про військовий обов`язок та військову службу.

Також дати довідки, на яку робить посилання суддя в постанові, є некоректними, а саме зазначається його безпосередня участь у проведенні антитерористичної операції з 19 квітня 2019 року по 30 квітня 2018 року, в той час, він приймав участь у період з 19 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року.

Крім того, суддя в постанові зазначив про стягнення з нього судового збору в дохід держави в розмірі 384 гривні 20 копійок, однак відповідно до ч. 12 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

В суді апеляційної інстанції прокурор заперечував щодо задоволення апеляційної скарги., посилаючись на те, що у ОСОБА_1 була можливість подати своєчасно декларацію.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність за порушення вимог фінансового контролю настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника відділення повітряно-десантної техніки повітряно-десантної служби військової частини НОМЕР_1 Сухопутних військ Збройних сил України, будучи згідно п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), та відповідно до ст. 1 Закону суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», не своєчасно подав на офіційний сайт Національного агентства з питань запобігання корупції (далі по тексту НАЗК) декларацію за 2017 рік 02 квітня 2018 року, тобто поза межами терміну подачі щорічної декларації за 2017 рік (до 01 квітня 2018 року), що відповідає матеріалам провадження, не перевірив належним чином поважність причин, через які було прострочено два дні при подачі декларації.
Відповідно до матеріалів провадження в період з 20.03.2018 по 01.04.2018 ОСОБА_1 перебував у відрядженні до в/ч НОМЕР_2 м.Житомир (наказ ком.в/ч НОМЕР_1 від 20.03.2018 року №54), що підтверджує довідка ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (а.п.44), достовірність якої не спростована в ході апеляційного перегляду.
Однак зазначеній довідці суддя суду першої інстанції не надав ніякої оцінки, залишивши її поза увагою, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.
Твердження прокурора про те, що перебування у відрядженні не є поважною причиною пропуску строку подачі декларації, оскільки військова частина, до якої було відряджено ОСОБА_1 , забезпечена технічними засобами, крім того, про відрядження ОСОБА_1 знав раніше, а тому міг своєчасно подати декларацію, не заслуговують на увагу, оскільки за вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості, - усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи. Так, в матеріалах провадження відсутні відомості щодо забезпечення ОСОБА_1 у відрядженні технічними засобами, наказ про відрядження №54 винесений 20.03.2018, відомості про завчасне повідомлення ОСОБА_1 про відрядження у матеріалах справи відсутні, а тому перебування у відрядженні поза місцем проходження військової служби слід визнати поважними причинами неподання декларації.
Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що вона вказує на поважність причин неподання декларації ОСОБА_1 у встановлений строк, а тому склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у його діях в ході апеляційного розгляду не встановлений, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова судді- скасуванню, а провадження -закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2019року задовольнити.
Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2019року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду О.Є. Джерелейко