Справа № 345/2430/19
Провадження № 33/4808/439/19
Категорія ст. 172-6 ч.2 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лошак О. О.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю ОСОБА_1 та прокурора Сапожнікової Ю.О.

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого начальником відділу Рогатинського бюро правової допомоги Калуського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , працюючи з 05 серпня 2016 року начальником відділу Рогатинського бюро правової допомоги Калуського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, будучи відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення та правопорушення, пов`язані з корупцією, 27 квітня 2018 року набув право власності на транспортний засіб марки AUDI модель А6, 2007 року випуску вартістю 327 600 грн, що перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 1 січня 2018 року.

Всупереч вимог частини другої статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції у десятиденний строк про суттєві зміни в майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 1726 КУпАП.

25.10.2019 року ОСОБА_1 , поза межами строку, встановленого законом на апеляційне оскарження постанови суду, подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду, оскільки вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини та прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

У вказаній апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, який пропустив з поважних причин у зв`язку з тим, що у вересні перебував на лікарняному у зв`язку із загостренням виразкової хвороби. Після лікування проходив курс реабілітації до 08.10.2019 року і не мав можливості своєчасно оскаржити судове рішення. На підтвердження доводів пропуску строку на апеляційне оскарження додав до апеляційної скарги фотокопії листків непрацездатності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження, який пропустив з поважних причин у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю та необхідністю проходження курсу реабілітації.

Прокурор Сапожнікова Ю.О. просила відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений без поважних причин.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, апеляційний суд вважає, що у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки суди повинні вказувати такі підстави. Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції, давав пояснення з приводу вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч.2 КУпАП, та вказував , що не визнає себе винним себе у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, просив провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність судового рішення, мотивації судових висновків, строк оскарження судового рішення та порядок набуття ним законної сили.

Однак, апелянт вважає, що він не мав можливості своєчасно оскаржити судове рішення, оскільки тривалий час перебував на лікуванні, що свідчить про наявність поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Перевіряючи вищевказані доводи ОСОБА_1 , апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Вищевказана норма ч.2 ст.294 КУпАП забезпечує за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був в судовому засіданні суду першої інстанції під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч.2 КУпАП і знав про результати розгляду справи та прийняте щодо нього рішення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в день розгляду справи ОСОБА_1 було отримано копію постанови, про що свідчить власноручний підпис апелянта на розписці про отримання ним копії постанови суду (а.с.87)

Вказані обставини не заперечувались в судовому засіданні ОСОБА_1 , а зі змісту матеріалів справи вбачається, що апелянт та прокурор, які приймали участь в розгляді справи, отримали копію постанови суду в день розгляду справи, а саме - 26.09.2019 року, про що свідчать їх власні підписи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 , протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження постанови суду, приймав заходи щодо намагання оскаржити постанову суду першої інстанції.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

В своєму клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 посилається на те, що у вересні 2019 року він перебував на лікарняному у зв`язку із загостренням виразкової хвороби, а потім проходив курс реабілітації до 08.10.2019 року і не мав можливості своєчасно у встановлений законом строк оскаржити судове рішення.

Апелянтом долучені фотокопії двох листів непрацездатності видані Рогатинською ЦРЛ та з яких вбачається, що ОСОБА_1 дійсно перебував на лікуванні з 27.08.2019 року по 02.09.2019 року (а.с.94) та з 03 вересня по 26 вересня 2019 року (а.с.95). Зі змісту вищевказаних листів непрацездатності вбачається, що апелянт повинен був стати до роботи 28.09.2019 року.

Зі змісту копії наказу №90-аг від 27.09.2019 року в.о. директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Івано-Франківській області Калуського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги відділу Рогатинського бюро правової допомоги ОСОБА_2 вбачається, що начальнику відділу Рогатинського бюро правової допомоги Калуського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 продовжено щорічну основну відпустку до 06.10.2019 року. ( а.с. 96)

Разом з тим, ОСОБА_1 не надані дані, які підтверджують те, що він до 08.10.2019 року проходив курс реабілітації і не мав можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2019 року.

Апеляційний суд приймає до уваги і той факт, що ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні при розгляді даної справи, отримав копію постанови в день ухвалення постанови суду, був ознайомлений із встановленим законом строку на апеляційне оскарження постанови суду та порядком вступу у законну силу постанови суду першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга була подана ОСОБА_1 із значним строком пропуску на апеляційне оскарження постанови суду, а наведені ним доводи не свідчать про наявність поважних причин, які не дозволили йому своєчасно оскаржити судове рішення.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що на даний час рішення суду у встановленому законом порядку набуло законної сили, враховуючи характер процесуальної поведінки апелянта протягом розгляду справи у суді першої інстанції та після постановлення судом остаточного рішення, приймаючи до уваги причини, якими обґрунтовуються поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду, вважаю, що відсутні підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому конкретизувати причини, які не дозволили йому своєчасно оскаржити постанову суду в період з часу ухвалення судового рішення до часу подання ним апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2019 року.

Повернути апеляційну скаргу з додатками ОСОБА_1 .

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв

Згідно з оригіналом

суддя О.П. Васильєв