Справа № 425/287/19
Провадження № 33/810/63/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду ОСОБА_1, розглянувши в присутності особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 25.02.2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого водієм в ФОП ОСОБА_4, який

мешкає за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Володимирська, 51/3

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

ВСТАНОВИВ:

Згідно вказаній постанові, яка оскаржується ОСОБА_2 19.01.2019 о 23-20 год. у м. Рубіжне, пр. Московський, буд.19, керував транспортним засобом MAZDA CX-7 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП передавши матеріали справи на розгляд трудовому колективу ФОП ОСОБА_4 для застосування заходів впливу та закрити провадження у справі.

Посилаючись на положення ст.ст. 245, 280 КУпАП, п.24 Постанови Пленума ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства по справам про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зазначає обставини адміністративного правопорушення і вказує про те, що він працює водієм в ФОП ОСОБА_4 у м. Рубіжне, під час руху не вчиняв будь-яких правопорушень, працівники поліції в порушення Закону України «Про національну поліцію» примушували його виконувати безпідставні вимоги, дії яких він сприймав, як зловживання владою. Суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання щодо передачі матеріалів справи на розгляд трудового колективу ФОП ОСОБА_4. Судом не був врахований факт його щирого визнання вини, суд не врахував його позитивну характеристику і те, що у нього є дружина та дитина. Зазначає, що у разі позбавлення його права керування транспортними засобами, він втратить роботу як джерело для існування його сімї. Під час розгляду справи судом не було надано ОСОБА_4 можливість дати пояснення щодо його особистості, для застосування заходів громадського впливу.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримали, просили звільнити ОСОБА_2 від відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП передавши матеріали на розгляд трудового колективу ФОП ОСОБА_4 та закрити провадження у справі.

Вислухавши ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, дослідив матеріали справи повно і всебічно, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яка підтверджується зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом працівника патрульної поліції ОСОБА_5, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 які засвідчили знаходження ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння в присутності яких останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в медичному закладі, відеозаписом з місця правопорушення.

Під час апеляційного розгляду скарги, не встановлено будь-яких порушень працівниками патрульної поліції Закону України «Про національну поліцію», тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині є необґрунтованими.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст. 21 КУпАП врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника обґрунтовано дійшов висновку про недоцільність застосування в даному випадку до ОСОБА_2 заходів громадського впливу.

Враховуючи наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що під час розгляду справи судом не допитано ОСОБА_4 з приводу даних, які позитивно характеризують ОСОБА_2 і зазначені у відповідному клопотанні, що вважає свідчить про можливість застосування до нього заходів громадського впливу, є безпідставними, оскільки судом враховано і розглянуто клопотання подане від імені ФОП ОСОБА_4

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, і не дають підстав дійти висновку про допущення судом порушень норм КУпАП, які б призвели до ухвалення незаконного рішення.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 25.02.2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко