Справа № 163/275/19 Провадження №33/802/299/19 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ч.1 ст.483 МК України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., з участю представника митного органу - Сагаля А.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28.02.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 за ч.1 ст.483 МК України

ВСТАНОВИВ

Даною постановою судді Липчанського В.В. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 201 849 (двісті одна тисяча вісімсот сорок дев'ять) грн. 60 коп. з конфіскацією в дохід держави автомобіля марки «Фольксваген Кадді» 2006 року випуску, польський номерний знак НОМЕР_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 вартістю 201 849,60 гривні.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Волинської митниці ДФС України витрати по справі на зберігання транспортного засобу у сумі 45 486 (сорок п'ять тисяч чотириста вісімдесят шість) грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. судового збору.

ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він, 04.09.2018 року, приблизно о 15 год. 45 хв., слідуючи з Республіки Польща в Україну через пункт пропуску «Устилуг-Зосин» митного поста «Володимир-Волинський» Волинської митниці ДФС автомобілем марки «Фольксваген Кадді» польський номерний знак НОМЕР_3, намагався перемістити вказаний автомобіль з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави переміщення транспортного засобу одержаного незаконним шляхом, документа - доручення на право керування зазначеним автомобілем, яке посвідчене неіснуючим нотаріусом Нотаріальної канцелярії в місті Люблін Республіки Польща Магдою Яблонською, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Любомльського районного суду Волинської області, а провадження по справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Зокрема вказує, що судом було розглянуто справу без його участі, що позбавило його можливості реалізувати свої права, а саме - надати пояснення та докази, користуватись юридичною допомогою та заявляти клопотання.

Вважає, що судом при винесенні постанови не належним чином з'ясовано усі обставини справи, не враховано характер вчиненого ним правопорушення та особу порушника.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_2, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, думку представника митниці, який просив залишити постанову суду без змін, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.7 КпАП України провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_2, оскільки останній, будучи повідомлений про судові засідання, призначені на 15.02.2019 та 25.02.2019 року - до суду не з'явився (а.с.43, 47). У поданих на виклик поясненнях, про відкладення справи не зазначав, а лише повідомив, що з'явитись не має можливості у зв'язку з віддаленістю суду від місця його проживання (а.с.50-51).

Про те, що розгляд справи відносно нього відбудеться у Любомльському районному суді Волинської області, ОСОБА_2 достовірно знав, оскільки дана обставина була зазначена у протоколі про порушення митних правил, при оформленні якого він був присутній (а.с.1-4).

При цьому, про дату, час та місце розгляду справи останній був належним чином повідомлений (а.с.43,47).

За таких обставин, місцевий суд 28.02.2019 року правильно розглянув справу без участі ОСОБА_2, оскільки він був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, однак до суду не з'явився, документів, які б підтвердили про поважність причин його відсутності - не подав.

Окрім цього, за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, 01.03.2019 року ОСОБА_2 було надіслано копію постанови Любомльського районного суду Волинської області від 28.02.2019 для відома, що підтверджується вихідними листами місцевого суду (а.с.54-55).

12.03.2019 року постанова Любомльського районного суду Волинської області від 28.02.2019 року щодо ОСОБА_2 набрала законної сили, оскільки рішення у наданий законом термін не було оскаржено сторонами (а.с.58).

За наслідками, місцевим судом повторно направлено ОСОБА_2 копії постанови Любомльського районного суду від 28.02.2019 року для подальшого пред'явлення до примусового виконання в частині стягнення штрафу та судового збору (а.с.59-60).

При розгляді справи в суді апеляційної існтанції ОСОБА_2 суду повідомив, що протягом 3 - 4 днів після прийняття місцевим судом рішення по даній справі, на власну електронну пошту йому було надіслано копію вказаної постанови Любомльського районного суду Волинської області від 28.02.2019 року.

Згідно поштового штемпеля, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 28.02.2019 року подав лише 29.03.2019 року, тобто за спливом термінів, визначених Законом на подання апеляційної скарги на постанову суду про притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.88).

Нормами законодавства визначено, що під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв'язку з такими обставинами, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Причинами невчасного подання апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує невчасне отримання ним копії судового рішення, що спростовується матеріалами справи.

Окрім того, відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005 року з наступними змінами та доповненнями усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі шляхом внесення їх до Єдиного державного реєстру судових рішень. Ці рішення є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Любомльського районного суду Волинської області від 28.02.2019 року щодо ОСОБА_2 була оприлюднена в електронній формі 04.03.2019 року.

Враховуючи наведене, ОСОБА_2 мав достатньо часу для того, щоб реалізувати своє право на звернення до Волинського апеляційного суду, у тому числі шляхом пошуку у Реєстрі необхідного для подачі апеляційної скарги рішення суду першої інстанції. Будь-яких підстав, які б свідчили про наявність реальних перешкод для реалізації такого права, в апеляції не зазначено.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" зазначено, що сторони повинні вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 був усвідомлений про розгляд справи відносно нього, про дату, час та місце розгляду справи він був належним чином повідомлений, однак в судове засідання не з'явився та не подав документів, які б вказували на поважність причин пропуску судових засідань, копію судового рішення було направлено вчасно, суд вважає, що останній мав достатньо часу для подання апеляційної скарги в терміни, визначені законом.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає розгляду і її слід повернути апелянту.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ

Відмовити ОСОБА_2 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 28.02.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України.

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_2.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В.Гапончук