П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2019 Справа №607/22569/19

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунцьо С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, непрацюючу, проживаючу в АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №097817 від 06.09.2019 року, громадянка ОСОБА_1 неналежно займається вихованням своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проводить із нею бесід, врезультаті чого остання 03 вересня 2019 року близько 12.00 год. на дитячому майданчику в дворі будинку по вул АДРЕСА_2 викурювала сигарету, чим порушила Закон України.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином. За наявності обставин, приймаючи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності ОСОБА_1 .

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності - ст. 245 КУпАП.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №097817 від 06.09.2019 р., дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 184 КУпАП, тобто вчинення неповнолітнім віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу. Суб`єктом правопорушень є батьки неповнолітнього або особи, які їх замінюють.

Однак у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено вимоги якого Закону України порушено діями неповнолітньої ОСОБА_2 та якою нормою КУпАП передбачено відповідальність за вчинене останньою правопорушення, внаслідок чого її матір ОСОБА_1 повинна нести адміністративну відповідальність за ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Також слід звернути увагу на те, що в матеріалах справи відсутня копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 , яке б підтверджувало родинний зв`язок останньої із ОСОБА_1 , а саме те, що остання дійсно є її матір`ю. Також копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 необхідна для встановлення віку останньої на момент вчинення нею адміністративного правопорушення.

Крім того судом встановлено, що у протокол було внесене виправлення щодо року народження ОСОБА_2 , чим порушено вимоги п.7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 р. (далі Інструкції), щодо того, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. Таке ж виправлення було внесено у письмові пояснення неповнолітньої ОСОБА_2 від 06.09.2019 р., що долучені до матеріалів справи.

Також як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, до нього долучено пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак такі пояснення відсутні у матеріалах справи.

Крім того до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного документа, який посвідчує особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а у протоколі зазначено, що особу ОСОБА_1 встановлено по адресно-довідковому бюро, хоча як вбачається із п. 9 Розділу ІІ Інструкції документом, що посвідчує особу є паспорт або інший документ, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо).

Таким чином у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №097817 від 06.09.2019 року суть адміністративного правопорушення викладена без урахування суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, та враховуючи вищевикладене, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 184 КУпАП не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, в зв`язку з чим не може вважатися належним та допустимим доказом вини останньої у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 184 КУпАП. Щодо зазначених недоліків при оформленні матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності судом було винесено постанову про повернення вказаних матеріалів для належного дооформлення, однак вказана постанову суду не була виконана.

Також до протоколу про адміністративне правопорушення долучено письмові пояснення неповнолітньої ОСОБА_2 , однак вони не можуть бути враховані судом як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення у зв`язку із допущеними недоліками при складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином, суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, адже згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, а тому вважає, що провадження в адміністративній справі стосовно неї слід закрити, за відсутністю в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 184, 247, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 184 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяС. В. Кунцьо