Справа № 703/1266/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Пасацька Л.А., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2019 року до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшла вищевказана справа про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 21 березня 2019 року головним державним виконавцем Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 складено протокол №42 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.183-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1, відповідно до якого, постановою від 15 травня 2018 року ВП №56390619 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №703/3670/, 2/703/497/18, виданого 12 квітня 2018 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та доньки Дарї, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05 грудня 2017 року. Несплата аліментів на утримання дитини призвела до виникнення у ОСОБА_1 заборгованості, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 28 лютого 2019 року за період з 05 грудня 2017 року по 28 лютого 2019 року в сумі 35507 гривень 33 копійки, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання. Тобто боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню, чим вчинив адміністративне правопорушення.

При вивченні протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що він складений без дотримання вимог чинного законодавства України.

Виходячи з системного аналізу положень ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по -батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В порушення вищевказаної норми КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення №42 від 21 березня 2019 року не містить місця та часу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, останнім днем, в якому встановлено заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів, являється 28 лютого 2019 року.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення №42 від 21 березня 2019 року та додані до нього письмові документи жодного доказу наявності у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів станом на 21 березня 2019 року, тобто на день складання протоколу про адміністративне правопорушення, не містять, що є істотними відомостями для кваліфікації дій (бездіяльності) за ст.183-1 КУпАП.

Також, відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, будь-яких доказів вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 чи отримання його порушником поштою, матеріали справи не містять.

Саме по собі зазначення державним виконавцем у протоколі про адміністративне правопорушення, що такий протокол направлений правопорушнику поштою, без доказів отримання чи не отримання поштового відправлення порушником, не може свідчити про належне вручення правопорушнику протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, адміністративна відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» № 2234-VIII від 07 грудня 2017 року, що набрав законної сили 06 лютого 2018 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Не має зворотної сили закон, яким вперше встановлюється юридична відповідальність за певну поведінку, і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом. Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правові акти, що пом'якшують або скасовують відповідальність і саме тому мають зворотну силу.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє відображення і в ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, оскільки ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, вказана норма не має зворотної дії в часі.

Таким чином, період несплати аліментів особою до вступу в дію ст.183-1 КУпАП не повинен прийматися до уваги при здійсненні розрахунку сукупного розміру заборгованості зі сплати аліментів, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 вбачається, що він виконаний за період з 01 вересня 2018 року по 28 лютого 2019 року, при цьому суми заборгованості за останні шість місяців державним виконавцем у ньому не наведено, що позбавляє суддю обєктивної можливості встановити, чи утворилася заборгованість ОСОБА_1 зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення у сумі 35507 гривень 33 копійки зі сплати аліментів в період після 02 лютого 2018 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» № 2234-VIII від 07 грудня 2017 року, до часу складання протоколу про адміністративне правопорушення №42 від 21 березня 2019 року, та чи сукупний розмір заборгованості за вказаний період перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

При цьому, як вбачається з вищевказаного розрахунку, станом на 01 вересня 2018 року у ОСОБА_1 була наявна заборгованість зі сплати аліментів за минулий період з 05 грудня 2017 року по 31 серпня 2018 року у сумі 20433 гривні 33 копійки, до якої додано заборгованість за період з вересня 2018 по лютий 2019 року.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів у сумі 35507 гривень 33 копійки утворився з початку стягнення аліментів, тобто з 2017 року до дня складення державним виконавцем розрахунку заборгованості - 28 лютого 2019 року.

Разом з тим, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства України, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів у період з 2017 року до 02 лютого 2018 року, не може бути підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності, в звязку з чим внесення державним виконавцем до фабули протоколу про адміністративне правопорушення відомостей щодо сукупного розміру заборгованості порушника, яка серед іншого виникла у вищевказаний період, є безпідставними.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підставі викладеного, з метою недопущення порушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1, та дотримання вимог чинного законодавства України, справу про адміністративне правопорушення відносно нього слід повернути до Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Керуючись ст.ст. 251, 256, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, повернути до Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.А. Пасацька