33/804/228/19

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року м. Маріуполь

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого майстром з ремонту обладнання в компанії «Формат», не одруженого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: вул. м. Маріуполь, б-р. Шевченка, 250-59,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.,

в с т а н о в и л а:

згідно постанови про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 13 грудня 2018 року о 00:44 годині керував транспортним засобом - «ВАЗ 21063 державний номер НОМЕР_1, по бульвару Шевченка біля будинку №238 у Центральному районі м. Маріуполя з явними ознаками наркотичного спяніння (розширення зіниць очей, які не реагують на світло, неприрода блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на стан спяніння в міському наркологічному диспансері м. Маріуполя відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 лютого 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На зазначену постанову захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати останню, оскільки судом порушені вимоги ст.268 КУпАП, внаслідок чого однобічно і неповно досліджені обставини, які мають суттєве значення у справі, а висновки судді не відповідають дійсності. Так, про час і місце розгляду справи правопорушник та захисник були повідомлені, однак, до судового засідання правопорушником ОСОБА_2 було подано заяву про відкладення розгляду справи, у звязку зі знаходженням його захисника на стаціонарному лікуванні, яке підтверджувалось відповідними документами медичного закладу. Однак, судом проігнорована зазначена заява та справа розглянута.

Також, посилається на те, що судом повідомлено правопорушника про те, що справа вже розглянута та рішення прийнято. Вважає, що судом було порушено право його підзахисного на захист.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки, оскільки працівниками поліції йому це не було запропоновано, а відмовився від огляду лише у в медичному закладі, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, вважаю що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова судді скасуванню.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно постанови суду дана справа розглянута у присутності ОСОБА_2, однак, в матеріалах справи міститься заява останнього про відкладення розгляду справи у звязку зі його захисника на стаціонарному лікуванні. Крім того, в матеріалах справи є заява ОСОБА_2, з якої вбачається, що він наполягав на участі свого захисника адвоката ОСОБА_3 та просив відкласти розгляд справи.

З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати в суді, передбачені законом (ст.268 КУпАП) права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності й, зокрема, права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, що є безумовною підставою для скасування постанови суду.

За таких обставин постанова міського суду підлягає скасуванню, відповідно до ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції скасовує постанову та приймає нову постанову.

Суд апеляційної інстанції встановив:

ОСОБА_2 13 грудня 2018 року о 00:44 годині керував транспортним засобом - «ВАЗ 21063 державний номер НОМЕР_1, по бульвару Шевченка біля будинку №238 у Центральному районі м. Маріуполя з явними ознаками наркотичного спяніння (розширення зіниць очей, які не реагують на світло, неприрода блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на стан спяніння в міському наркологічному диспансері м. Маріуполя відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення БД №170076 від 13.12.2018р., письмовими проясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відеозаписом.

З пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та відеозапису безспірно підтверджується, що ОСОБА_2 13 грудня 2018 року о 00:44 годині керував транспортним засобом - «ВАЗ 21063 державний номер НОМЕР_1, по бульвару Шевченка біля будинку №238 у Центральному районі м. Маріуполя з явними ознаками наркотичного спяніння, від проходження медичного огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків.

Відповідно до п 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_2 на вимогу поліцейського від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до посилань захисника ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на місці зупинки, тому що йому це не пропонували, а відмовився від проходження огляду лише в медичному закладі, оскільки відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції (наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя. Тому, суд розцінює це, як спробу уникнути відповідальності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що вина ОСОБА_2 доведена, в його в діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до встановленого адміністративне правопорушення ОСОБА_2 було вчинено 13.12.2018 р.

Таким чином, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення минули строки, передбачені статтею 38 КУпАП, у звязку з чим провадження в справі щодо ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.293,294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 лютого 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, скасувати.

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Донецького апеляційного суду І.М. Свіягіна