Справа № 212/3364/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2019 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла Полку патрульної поліції в місті ОСОБА_2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції у відношенні:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, мешкає: м.Кривий Ріг, м-н Індустріальний, 68/48,

у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу ОБ №159629 від 08.04.2019р., водій ОСОБА_3, 08 квітня 2019 року о 22-00 годині, в Покровському районі по вул.Миколи Світальського,8 керував автомобілем марки «AUDI-A4», номерний знак LHR 28413, з ознаками наркотичного спяніння, а саме: порушення мови, порушення координації руху, зиниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан спяніння, у медичному закладі, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу особі, що притягується до адміністративної відповідальності, розяснені вимоги ст.268 КУпАП її зміст та зміст статей 55,56,59,63 Конституції України.

В суді ОСОБА_3 провини не визнав, заперечував проти факту керування автомобілем в стані наркотичного спяніння, наполягав на тому, що інспектор не пропонував проходити медичний огляд в медичному закладі ні на одинці, ні в присутності понятих, яких він не бачив, йому не було розяснено причину, чому необхідно їхати до КПНД.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до вимог ст.245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Суб'єктом адміністративного правопорушення визнається особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння і здатне нести адміністративну відповідальність (володіє адміністративні деліктоздатністю).

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», зазначено, що згідно зі ст.245 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й обєктивно зясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом. Дослідивши матеріали справи з наявними у неї доказами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судді, разом з протоколом та іншими матеріалами справи надано відеозапис, однак в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено реквізитів бодікамери, на яку фіксувалось зазначене правопорушення, тому вказаний доказ є неналежним.

Пояснення свідків зафіксовано на готових бланках УПП в м.Кривому Розі. Зазначені бланки містять окрему графу «Документ, що засвідчує особу». Особистість першого з свідків, ОСОБА_4, - виходячи зі змісту вказаної графи (пуста) не встановлена ніяким чином. Тобто, даний документ не містить достовірної інформації про особу свідка. Особистість іншого свідка - ОСОБА_5 встановлена, виходячи зі змісту вказаної вище графи бланку пояснення, за допомогою документа назва і форма якого відсутня, що також, не дає можливості ідентифікувати особу. Контактні телефони свідків не зазначено. Зазначене, не дає можливості розглядати означені письмові пояснення у якості допустимих та належних доказів по справі.

Щодо даних протоколу про притягнення водія до адміністративної відповідальності як беззаперечного доказу вчинення ним правопорушення - суддя вважає вважає таку позицію помилковою, оскільки саме по собі описання та фіксування адміністративного правопорушення (функцію чого і виконує сам по собі протокол про адмінстративне порушення) не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Протокол може являти собою джерело доказів за умови, що викладене в ньому чітко, у законний спосіб, доведено за допомогою інших доказів та беззаперечно узгоджується з ними.

Щодо останнього третього документу, на який посилається інспектор УПП - направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого спяніння до закладу охорони здоровя, оформлене у вигляді письмового документа. При складані протоколу про адміністративні правопорушення поліцейський керується, крім іншого, пунктом 11 Наказу МВС та МОЗ України від 09.11.2015р. N 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», який наголошує: оформлення матеріалів огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством. Проведення процедури оформлення та фіксування правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП чітко виписано у низці нормативно-правових документів. Як зазначено вище, складенню відповідного направлення до закладу охорони здоровя повинні передувати дії інспектора щодо пропозиції пройти огляд на місці за допомогою технічних приладів з відповідною фіксацією процедури за допомогою відеозасобів, що вказані у протоколі, однак які, у даному випадку, не несуть, в даному випадку, в собі ніякої стверджуючої інформації на цей рахунок. Час оформлення направлення на огляд водія т/з з метою виявлення наркотичного спяніння (22.00 год 08.04.2109 року) співпадає з часом зупинки автомобіля інспектором ПП (22.00 год. 08.04.2019 року) цей висновок можна зробити з урахуванням часу зазначеним поліцейським у протоколі як час складання протоколу про адміністративне правопорушення (22.30 год. 08.04.2019 року). Отже, пропозиція прослідувати до ПНД була висунута водію інспектором одразу після зупинки автомобіля. Свідки виявлення ознак та отримання водієм пропозиції пройти огляд на стан наркотичного спяніння, за таких умов, ніяк не могли бути поряд, а відтак така пропозиція є грубим порушенням норми пункту 6 розділу II. «Проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським і оформлення його результатів» спільного Наказу МВС та МОЗ України N1452/735 від 09.11.2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Частина 2 ст.266 КУпАП чітко регламентує це питання тим же самим чином і оскільки це норма кодифікованого закону, то порушення норм обох НПА вважається грубим і нівелює докази добуті таким шляхом.

Наявність самого по собі направлення у матеріалах справи, за таких умов, дає можливість судді вважати, що пропозиція водію пройти медичний огляд зроблена з порушенням процесуальних норм вказаних вище нормативно-правових актів, один з яких є кодифікованим законом.

Це свідчить про якість складання документів і долучення всіх належних доказів працівниками УПП при підготовці матеріалів по притягненню порушників ПДР до адміністративної відповідальності.

Таким чином, при збиранні доказів, працівниками поліції, було порушено ч.2 ст.251, ст.ст.254, 256, 266 КУпАП, що саме по собі, унеможливлює встановлення обєктивних даних про фактичні обставини справи. З огляду на ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ст.280 КУпАП для правильного законного вирішення справи потрібно з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Стосовно цього суддя зазначає, що невідповідність документів у матеріалах справи вимогам процесуального закону щодо достовірності і належності доказів, робить зазначені документи недопустимими доказами по справі, оскільки вони викликають сумніви у їх достовірності, а відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів, а не самим доказом. Викладене в ньому підлягає доведенню певними методами доказування за допомогою приведення доказів у певну форму згідно формалізованих приписів процесуального закону (допустимість доказів).

Таким чином, підсумовуючи обставини зазначені вище, які встановлені під час розгляду справи, суддею робиться висновок про відсутність складу адміністративного правопорушення інкримінованого ОСОБА_3, що у відповідності до п.1 ст.247 КУпАП, тягне за собою закриття провадження. Таким чином, оскільки вчинення ОСОБА_3,. адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП не підтверджується матеріалами справи - провадження у справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю через відсутність події і складу правопорушення./

Оскільки, відповідно до ч.1 ст.401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення стягується лише в разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення - судовий збір, в даному випадку, стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.247, 251, 252, 254, 255, 256, 266, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особами зазначеними у ч.1 ст.287 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: Ю. В. Козлов