Справа № 455/278/19
Номер провадження 3/438/127/2019
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 травня 2019 р. суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу серія БД № 082676 від 23 лютого 2019 року 23 лютого 2019 року о 22 год. 30 хв. в м. Старий Самбір по вул. Л.Галицького керував автомобілем Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком медичного огляду №13, виданий 23 лютого 2019 року Старосамбірською ЦРЛ, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 судовому засіданні не з`явився.

Захисник Данильчака Р.А. - Бачинський А.В., у судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП та вказав, що поліцейським при складанні протоколу було порушено процедуру, встановлену Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Суд, дослідивши докази в справі, прийшов до наступного висновку.

Згідно з підпунктом а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За порушення цього пункту Правил дорожнього руху України передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2 розділу І інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки або у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, у тому разі, якщо водій відмовився огляду на місці чи був незгоден з його результатами (п.п. 6 та 7 розділу І Інструкції).

Всупереч наведеному вище, адміністративні матеріали не містять жодних відомостей про те, що інспектором поліції особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було запропоновано проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спецтехзасобів, або про те, що останній від проходження такого відмовився. При цьому, у рапорті за підписом поліцейського ОСОБА_2 зазначена інформація про проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння за допомогою (Драгера), на що останній категорично відмовився.

На підтвердження протоколу про адміністративне правопорушення, долучено висновок медичного огляду №13, виданий 23 лютого 2019 року Старосамбірською ЦРЛ, в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння,

Згідно з пунктами 16, 17, 22 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, бланк висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, має відповідати вимогам додатку 4 цієї Інструкції, і видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Як вбачається з ОСОБА_3 , який доданий до матеріалів справи, в ньому відсутній вихідний номер та дата на штампі закладу охорони здоров`я, також відсутній номер акта медичного огляду на підставі якого видано відповідний висновок, не зазначено повністю ім`я та по батькові лікаря, який проводив медичний огляд.

На запит суду від КК Старосамбірської РР «Старосамбірська центральна районна лікарня» надійшла копія акту медичного огляду ОСОБА_4 А. №13 від 23 лютого 2019 року.

Однак суд не може прийняти даний акт як належний доказ на підтвердження перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Оскільки, вказана вище Інструкція № 1452/735 визначає два види обстеження водіїв на визначення стану алкогольного сп`яніння: на місці зупинки, яке проводиться співробітниками Поліції, та в закладі охорони здоров`я, куди водій може бути направлений за відповідних підстав.

Розділом ІІІ цієї Інструкції визначено детальний порядок проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я.

Так, згідно з Розділом ІІІ Інструкції метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан спяніння. Використання в закладах охорони здоровя для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу (п.п. 12, 13 Інструкції).

За результатами огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п. 15 Інструкції).

Однак в акті обстеження відсутні дані про відібрання біологічних зразків та про їх дослідження.

Таким чином суд не може прийняти як належний доказ зазначений акт обстеження та складений на його підставі медичний висновок, оскільки в медичному закладі біологічні зразки у водія ОСОБА_1 не відбиралися і по ним лабораторних досліджень не проводилися.

Крім цього, у матеріалах справи наявний один CD-R диск без будь-якого найменування (позначення, маркування). Матеріали справи не містять відомостей про номер та серію відеокамер, дату його виробництва та назви камери, на яку здійснювався відеозапис. У матеріалах справи відсутній оригінал відеозапису з нагрудної камери, а лише міститься CD-R - R диск, що є копією відеозапису. Тобто в матеріалах справи відсутнє джерело походження відеозаписів. Перелік технічних засобів, що використовуються для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху станом на сьогоднішній день, затверджено наказом МВС України № 33 від 01.03.2010р. Не долучення до справи працівниками поліції свідоцтва, що стосується технічного приладу «відеокамери», не дають можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру у відношенні ОСОБА_1 була проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень Правил дорожнього руху.

Водночас, при огляді згаданих відеоматеріалів, встановлено значну кількість неточностей, зокрема, згідно до протоколу серія БД № 082676 від 23 лютого 2019 року, водій ОСОБА_1 керував т/з 23 лютого 2019 року о 22 год. 30 хв., протокол про адміністративне правопорушення складено 23 лютого 2019 року о 22 год. 45 хв., разом з тим при відтворенні у судовому засіданні відео, зупинка водія ОСОБА_1 зафіксована о 04:21 24.02.2019 року, продування приладу зафіксовано о 05:26 24.02.2019 року та повторне продування приладу о 05:38 24.02.2019 року, тобто після фактично оформлення протоколу.

Наведені факти свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і оформлені у спосіб, що викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Крім того, в матеріалах справи крім рапорту працівника патрульної поліції не долучено жодних даних щодо обставин, через які був зупинений водій ОСОБА_1 , тобто справа не містить відомостей щодо причини зупинки водія, що передбачені ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Тому існують сумніви в упередженості дій співробітників поліції, якими в повній мірі не було виконано вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння.

Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1ст.130 КпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі не містять всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити відповідно до вимог п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 33-35, ч.1 ст. 130, п. 7 ч. 1 ст. 247, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити, через відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На дану постанову протягом 10 днів може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.

Суддя А.Т.Слиш