Справа № 348/2666/18
Провадження № 33/4808/200/19
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О. Я.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 березня 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, приватного підприємця, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 ч.1, ст. 124 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 05.12.2018 року близько 22 год. 35 хв. ОСОБА_2 в м. Надвірна по вул. Мазепи, Івано-Франківської області керував транспортним засобом, а саме: автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9 «А» правил дорожнього руху України. Тест на факт вживання алкоголю проводився за допомогою приладу «Драгер ALCOTEST 6810», ARBH 0653.

Також, 05.12.2018 р. близько 21 год. 44 хв. ОСОБА_2 в с. Пнів по вул. С. Стрільців, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався попереду в попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України..

На вказану постанову суду ОСОБА_2 20.03.2018 року, за межами строку, передбаченого законом на оскарження постанови суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за недоведеністю вини та строків накладення адміністративного стягнення.

Разом з апеляційною скаргою апелянт подає клопотання про поновлення апеляційного строку, в якому вказує, що висновок суду про його неявку в судове засідання призначене на 04.03.2019 року з невідомих суду причин, не відповідає дійсності, оскільки він повідомляв суд про перебування на стаціонарному лікуванні, що підтверджується відповідною довідкою про тимчасову непрацездатність, яка наявна в матеріалах справи.

Вважає, що за таких обставин строк на оскарження постанови суду пропущений ним з поважних причин та просить його поновити.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду слід відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, апеляційний суд вважає, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Останнім днем строку апеляційного оскарження постанови судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 березня 2019 року необхідно вважати 14 березня 2019 року.

Апеляційна скарга на постанову суду була зареєстрована Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області 20.03.2019 року, що свідчить про те, що апеляційна скарга подана з пропуском строку, встановленого законом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Зі змісту апеляційної скарги із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду вбачається, що апелянт обґрунтовує поважність пропущеного ним строку на апеляційне оскарження тим, що суд безпідставно розглянув справу за його відсутності в той час, коли він знаходився на стаціонарному лікуванні.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про розгляд 04.03.2019 року справи судом першої інстанції, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення йому судової повістки 23.02.2019 року.

Доводи апелянта про те, що на час розгляду справи судом першої інстанції він знаходився на стаціонарному лікуванні носять голослівний характер і не підтверджуються даними, які містяться в матеріалах справи.

Зокрема, в матеріалах справи міститься довідка Надвірнянського некомерційного центру первинної медичної допомоги від 21.02.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_2 знаходиться на амбулаторному лікуванні в терапевта з 21.02.2019 року з діагнозом інтоксикаційний синдром.

Вказана довідка не свідчить про те, що апелянт тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні, як він стверджує в своїй апеляції.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні документи, на які посилається в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 про те, що він тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні у звязку з поганим станом здоровя та з поважних причин не мав можливості бути присутнім у судовому засіданні суду першої інстанції 04.03.2019 року і не мав можливості вчасно звернутися до суду з апеляційною скаргою.

В своїй апеляційній скарзі апелянт також не вказує коли він дізнався про наявність постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 березня 2019 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, та які саме причини не дозволили йому вчасно звернутися до суду з апеляційною скаргою.

З матеріалів справи вбачається, що копію постанови суду ОСОБА_2 було направлено у відповідності до вимог ст.295 КУпАП 06.03.2019 року.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об'єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом, визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на доступ до суду.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов'язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов'язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «ОСОБА_4 проти України», справа «Трух проти України» ).

Враховуючи вищевказане, приймаючи до уваги, що апелянтом не доведені обставини які не дозволили йому вчасно оскаржити судове рішення, не вказано час коли він дізнався поро наявність оскаржуваного рішення, не надані медичні документи, які свідчать про його перебування на стаціонарному лікуванні на час винесення судового рішення та в період строку , встановленого законом на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому конкретизувати причини, які не дозволили своєчасно оскаржити постанову суду в період строку апеляційного оскарження та надати докази, які підтверджують їх наявність.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_2 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 березня 2019 року.

Повернути апеляційну скаргу з додатками ОСОБА_2 .

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду ОСОБА_5