П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2019 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Сидорук Є.І., з участю особи , яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-46 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої на посаді першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції в Рівненській області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення № 35-02/537 від 01.10.2019 року, що складено головним спеціалістом п"ятого відділу (Західний регіон) Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень,щодо запобігання корупції Національного агенства зпитань запобігання корупції ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, не виконала припис про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших порушень закону, внесений рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 12.07.2019 №2045 щодо усунення порушення вимог частини четвертої статті 12 Закону України «Про запобігання корупції» щодо надання інформації, яка запитувалася Національним агентством у листах від 03.01.2019 №35-02/322/19 і від 26.03.2019 №35-02/22949/19.

Так, невиконання ОСОБА_1 , припису про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших порушень закону, внесеного рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 12.07.2019 №2045, утворює об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-46 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні корупційного правопорушення не визнала та просила суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, з підстав викладених у письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол та додані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-46 КУпАП передбачає дії щодо невиконання припису Національного агентства з питань запобігання корупції.

В судовому засіданні встановлено, що у приписі, так і у протоколі, НАЗК посилається на те, що Законом України «Про запобігання корупції» визначено право НАЗК одержувати інформацію.

Проте ст. 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

ЗУ «Про запобігання корупції» не передбачено, те що НАЗК має право на отримання конфіденційної інформації. Право органу на отримання інформації не є абсолютним і повинно реалізовуватися з урахуванням обмежень, встановлених законом.

Такі ж обмеження встановлені і для правоохоронних органів. Вказані обмеження пов`язані із необхідністю забезпечення прав і свобод кожного, адже відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.11 Закону України «Про інформацію» не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Статтею 14 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України від 20 січня 2012 року № 2- рп/2012 постановив: «в аспекті конституційного подання положення частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України слід розуміти так:

- інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною;

- збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Оскільки в Рішенні Конституційного Суду України вказано на втручання в інтересах національної безпеки, слід зазначити, що згідно із Законом «Про національну безпеку України», НАЗК не є суб`єктом забезпечення національної безпеки України та не входить до складу сектору безпеки та оборони.

Таким чином, не можна говорити про будь-яке втручання у приватне життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави та притягнення їх до відповідальності, передбаченої законом в порядку, встановленому КПК та КУпАП.

Безпосередньо порядок доступу до персональних даних врегульовано ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних», відповідно до якої суб`єкт відносин, пов`язаних з персональними даними, подає запит щодо доступу (далі - запит) до персональних даних володільцю персональних даних.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» володілець персональних даних - фізична або юридична особа, яка визначає мету обробки персональних даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом.

Статтею 6 цього ж Закону визначено, що мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

З огляду на зазначене, оскільки Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області не має повноважень на прийняття нормативно-правових актів з метою визначення мети обробки персональної інформації - то воно відповідно не може бути володільцем такої інформації.

Так як припис НАЗК стосувався інформації, що міститься у Державному реєстрі актів цивільного стану, а Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області не є володільцем зазначених у такому реєстрі персональних даних, тому у відповідності із ст.16 Закону України «Про захист персональних даних» мною не могла надаватися інформація на запит суб`єкта відносин, пов`язаного з персональними даними.

З приводу посилання НАЗК на положення ч. 2 ст .5 Закону України «Про захист персональних даних» щодо того, що не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень, слід зазначити, що відповідно до п.5.8 Постанови Пленуму В АСУ № 10 від 29.09.2016 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» до конфіденційної не може бути віднесено інформацію про посадових чи службових осіб (наприклад, дані про освіту, досвід роботи, знання іноземної мови, відсутність судимості тощо), якщо до посади, пов`язаної з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, встановлені відповідні кваліфікаційні чи інші обов`язкові для займання цієї посади вимоги.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Таким чином, не вся конфіденційна інформація щодо особи уповноваженої на виконання функцій держави може бути надана, а лише та, яка стосується порядку призначення чи перебування на відповідній посаді.

НАЗК у своєму приписі просило надати конфіденційну інформацію стосовно народження, походження та сімейного стану двох осіб, які працюють вчительками загальноосвітньої школи, посилаючись при цьому на те, що не є конфіденційною інформація щодо особи, яка пов`язана з виконанням нею функцій держави або місцевого самоврядування.

Перелік осіб уповноважених на виконання функцій держави чи місцевого самоврядування і по відношенню до яких НАЗК здійснює свій контроль наведено у статті 3 Закону України «Про запобігання корупції». Серед них відсутні згадування про вчителів.

Таким чином, запити та припис на отримання конфіденційної інформації по відношенню до осіб, які не є особами уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування не узгоджується з приписами чинного законодавства.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні відомості на підтвердження того, що ОСОБА_1 умисно відмовилась виконувати припис НАЗК щодо надання відповідної інформації, оскільки при наданні відповіді на припис та діяла виключно в межах та у спосіб, визначений законодавством. Також ОСОБА_1 не мала законних підстав для надання запитуваної у приписі НАЗК інформації.

З огляду на зазначене, відсутня об`єктивна сторона складу правопорушення, що свідчить про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Оскільки обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, тому суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній як склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-46 КУпАП, так і вина.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення, а тому провадження у справі підлягає до закриття.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 247, 283, 284 КУпАП суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 статті 188-46 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Сидорук Є.І.