Провадження № 33/801/209/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач: Медяний В. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медяний В.М.,

з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3,

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 Васильовчича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2019 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого директором ТОВ «НВФ «Антарес-Люкс», РНОКПП: НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 311407, складеного 08.11.2018 року 15 год. 53 хв. в м. Вінниця, вул. Пирогова,109 в, поліцейським роти ТОРУПП у Вінницькій області мол. лейтенантом поліції ОСОБА_4, «08.11.2018 року 13 год. 35 хв. в м. Вінниця вул. Митрополита Петра Могили водій ОСОБА_2 керуючи т.з. FORD TRANSIT д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме порушення координації, поведінка не відповідає обстановці, відмовився від проходження в КП ВОНД «Соціотерапія» в лікаря нарколога в повному обсязі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2019 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 384, 20 грн. на користь держави.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2019 року та закрити провадження у даній справі в звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що докази його винуватості на які суд посилається у своїй постанові складені з порушенням норм чинного законодавства, а відображені у них відомості не в повній мірі відповідають дійсним обставинам. Окрім того, після зупинки працівниками поліції його автомобіля на їх пропозицію пройти огляд за допомогою алкотестера «Драгер», він пройшов огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, який показав що він перебуває в тверезому стані. В подальшому працівники поліції запропонували йому пройти додаткове обстеження у наркологічному диспансері. Вважаючи відсутність підстав для такого додаткового огляду, він не відмовився від огляду та прослідував до КП ВОНД «Соціотерапія». За результатами огляду лікарем підтверджено перебування його у тверезому стані. Далі він погодився додатково здати сечу для аналізу, проте працівники поліції повідомили, що цього мало та необхідно здати ще. На це він повідомив, що фізіологічно немає можливості це зробити тому готовий здати кров. В подальшому за вимогою працівників поліції лікарем був складений висновок про начебто його відмову від проходження медичного огляду. Зазначені істотні обставини справи залишились поза увагою суду, тому вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник адвоката ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.

На неодноразові виклики до суду працівник поліції ОСОБА_4 та лікар ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися та не повідомили суд про причини своєї неявки, чим проявили явну неповагу до суду.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд переконаний, що судом першої інстанції в порушення вимог ст.280 КУпАП не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають істотне значення для її правильного вирішення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що вина останнього повністю доведена доказами наявними у справі, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 311407, висновком КП ВОНД «Соціотерапія» №2659 від 08.11.2018, а тому суд вважає, що дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Разом з тим, апеляційний суд не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки судом допущено неповноту при з'ясуванні обставин справи, а також однобічність у дослідженні доказів по справі.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення такого огляду поліцейським або в разі незгоди з його результатами огляд такий огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до розділу ІХ Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан спяніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Огляд на стан алкогольного спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного спяніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан спяніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту працівника поліції та висновку КП ВОНД «Соціотерапія» та інших матеріалів справи, у них не відображені встановлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини справи. Зокрема судом першої інстанції не перевірені пояснення ОСОБА_2 про те, що після зупинки працівниками поліції його автомобіля на їх пропозицію пройти огляд за допомогою алкотестера «Драгер», він на місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, який показав що він перебуває в тверезому стані.

Також не повністю відображені у матеріалах справи фактичні обставини щодо проходження ОСОБА_2 додаткового обстеження на вимогу працівника поліції у наркологічному диспансері, оскільки апеляційним судом встановлено те, що ОСОБА_2 не відмовився від даного огляду, прослідував до КП ВОНД «Соціотерапія» та за результатами огляду лікарем підтверджено перебування його у тверезому стані. Для перевірки таких пояснень ОСОБА_2 працівник поліції та лікар, що проводив його огляд, до суду апеляційної інстанції на неодноразові виклики не зявилися.

Апеляційним судом встановлено, підтверджується висновком КП ВОНД «Соціотерапія» № 2659 від 08.11.2018 і поясненнями ОСОБА_2, викладеними ним власноручно у протоколі про адміністративне правопорушення, те, що ОСОБА_2 здав аналіз (сечу), проте працівники поліції сказали, що мало, йому дали другу баночку щоб здавав ще. На це він повідомив, що фізіологічно немає можливості це зробити, тому готовий здати кров. В подальшому за вимогою працівників поліції лікарем був складений висновок про начебто його відмову від проходження медичного огляду.

Таким чином апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що вищезазначені істотні обставини справи залишились поза увагою суду, тому оскаржувану постанову суду неможна вважати законною та обґрунтованою.

Згідно п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМ України № 1103, «У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про не залучення працівником поліції свідків даного правопорушення, оскільки, як вважає ОСОБА_2, дані зазначені у протоколі не відповідають дійсності.

Крім того, згідно п.2 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння, згідно з ознаками такого стану.

Відповідно п.4 Розділу І Інструкції, ознаками наркотичного сп'яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, працівник поліції, як на ознаки наркотичного сп'яніння вказав, що у ОСОБА_2 порушена координація, поведінка не відповідає обстановці.

Однак, такі зазначені працівником поліції ознаки наркотичного сп'яніння не відповідають змісту, який зазначений в п.4 Розділу І Інструкції, якою мають керуватися працівники поліції при проведенні освідування.

Як вже зазначалося, з метою усунення вказаних суперечностей працівник поліції ОСОБА_4 та лікар ОСОБА_5 апеляційним судом викликались у судове засідання, проте до суду не заявились, про причини такої неявки суд не повідомили, у звязку з чим суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути вказані суперечності.

При цьому, відповідно до вимог ст. 251 ч. 2 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висловленої у рішенні Суду «Карелін проти Російської Федерації», збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги та наданими поясненнями особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисником та з урахуванням встановлених обставин справи, переконаний, що протокол про дане адміністративне правопорушення складений працівником поліції не у відповідності до вимог ст. ст. 256, 266 КУпАП, тобто з не дотриманням порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.61 Конституції України «юридична відповідальність особи має індивідуальний характер». Забезпечення виконання вимог цієї норми закону є обовязковим як для правоохоронних органів так і для суду.

Наведені недоліки вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, а також його відмінність від наданої правопорушнику його копії, свідчать про те, що цей протокол та зібрані у справі докази винуватості правопорушника не повністю відповідають вимогам закону, що позбавляють суд можливості всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, у відповідності до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, оскільки за будь -яких умов це не усуне вищевказаних недоліків протоколу.

Виправлення недоліків таких незаконних протоколів не є компетенцією суду. Суд має право розглядати саме протокол про адміністративне правопорушення і матеріали справи в межах цього протоколу.

Вказане викликає сумніви у правдивості інформації, зазначеної в протоколі про адміністративне правопорушення, і усунути вказані сумніви та суперечності в апеляційного суду не має процесуальної можливості.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь.

Кодекс про адміністративні правопорушення встановлює чіткий перелік повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Статтею 294 ч.8 КУпАП визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3)скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову. Направлення на доопрацювання зазначеного протоколу та матеріалів не входить до компетенції апеляційного суду, при умові закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.247 п.7 КУпАП закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу, є обставинами, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, на суд покладається обовязок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обовязок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Враховуючи неможливість направлення справи апеляційним судом на доопрацювання, апеляційний суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю в звязку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст.55 Конституції України ст. ст. 38, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі закрити узвязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ ОСОБА_6

Згідно з оригіналом: