Номер провадження: 33/813/102/19
Головуючий у першій інстанції Чванкін С. А.
Доповідач Джулай О. Б.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя Джулай О.Б.,

за участю:секретаря судового засідання: Подуст Т.П.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси, від 05.12.2018 року,-

встановив:

Зазначеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на неї було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

З оскарженої постанови суду першої інстанції вбачається, що 13.10.2018 року о 00 год. 40 хвилин ОСОБА_1 керувала автомобілем «Тесла», р/н НОМЕР_1 , по вул. Фонтанська дорога в м. Одеса, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, невиразна мова, нестійка хода.

Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України».

ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій стверджує про таке:

-оскаржена постанова є такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права;

-працівники патрульної поліції на її вимогу не надали сертифікат відповідності і свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки;

-вона вживала алкогольні напої за три години до моменту зупинки працівниками патрульної поліції;

-вона не відмовлялася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а працівниками патрульної поліції не було проведено такий огляд у зв`язку із відсутністю необхідних засобів.

За таких обставин ОСОБА_1 просить скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси, від 05.12.2018 року і закрити провадження по справі.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду апеляційної скарги була повідомлена належним чином, причин неприбуття не повідомила, з клопотанням про відкладення судового розгляду не зверталась.

Судові засідання, призначені на 05.02.3019 року, 21.02.2019 року, 12.03.2019 року, 25.03.2019 року, 26.04.2019 року не відбулися у зв`язку з неприбуттям ОСОБА_1

На адресу, яка зазначена в апеляційній скарзі та у постанові суду першої інстанції, а саме: АДРЕСА_1 були направлені письмові повідомлення .

Між тим, вказані повідомлення поверталися до апеляційного суду у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Будь-які інші контакти, такі як контактний телефон або адреса електронної пошти у матеріалах справи відсутні.

Апеляційний суд, приймає до уваги положення ч.6 ст.294 КУпАП, згідно з якими участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою, і вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини, в своїй практиці виходить з того, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, Європейський суд неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Апеляційний суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_1 , як апелянт, зацікавлена в з`ясуванні інформації щодо призначення апеляційного розгляду, апеляційним судом вжиті всі можливі заходи для її повідомлення про призначення судових засідань в апеляційному суді.

Крім того, апеляційний суд також враховує той факт, що ОСОБА_1 мала об`єктивну можливість дізнатися інформацію щодо стану судової справи, але не вживала заходів для з`ясування дати апеляційного розгляду і не прибула до апеляційного суду.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України», за допомогою якого будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що неодноразове неприбуття ОСОБА_1 в судове засідання свідчить про свідоме затягування розгляду справи.

Виходячи з принципу пріоритету публічного інтересу над приватним, враховуючи безпідставне умисне затягування правопорушником справи та виконуючи завдання КУпАП, якими є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, які передбачені ст. 1 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.245 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 130 ч. 1 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції мотивуючи обґрунтованість висновку про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, при зазначених в постанові обставинах, послався на протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , від 13.10.2018 року, в яких вони пояснили, що водій ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора ALCONTESTER DRAGER6810 та у медичному закладі в встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Частина 3 статті 266 КУпАП встановлює, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відмовилась проходити медичний огляд на вимогу працівника поліції, про що свідчать письмові пояснення свідків, які вони давали на місці події та які додані до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.( а.с.3-4)

Апеляційний суд критично ставиться до тверджень апеляційної скарги стосовно того, що письмові пояснення свідків не можна брати до уваги в якості доказів вини, оскільки пояснення свідків дуже схожі, а підпис в поясненнях ставила одна й та ж особа, яка його підробила.

Пояснення свідків узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення, а твердження апеляційної скарги в цій частині є надуманими та безпідставними.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про не виконання ОСОБА_1 обов`язку передбаченого п. 2.5 Правил дорожнього руху України що є грубим порушенням Правил дорожнього руху України.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, з оскарженої постанови вбачається, що в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 пояснила, що за три години до керування транспортним засобом вживала алкогольні напої, однак на її думку під час керування транспортним засобом вона була твереза. Апеляційний суд вважає, що доводи апелянта з приводу того, що вони випила лише один келех шампанського та під час керування транспортним засобом вона не перебувала у стані алкогольного сп`яніння не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_4 С слід розцінювати, як намагання пом`якшити відповідальність або уникнути встановленої законом відповідальності за вчинене правопорушення.

Що стосується доводів апелянта по суті справи, апеляційний суд звертає увагу на те, що аналіз матеріалів справи свідчить про те, що, розглядаючи вказану справу, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог КУпАП, а саме повно, всебічно і об`єктивно з`ясував обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Посилання апелянта на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення конкретних даних про те, який саме вид огляду на стан сп`яніння та у який спосіб запропоновано йому працівниками поліції, ретельно перевірялися під час апеляційного розгляду, але не знайшли свого підтвердження.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, він відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить у собі всі необхідні відомості, у тому числі суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а тому суддя суду першої інстанції обґрунтовано визнав відомості, що містяться в протоколі, доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Між тим, та обставина, що суддя місцевого суду не викликав для допиту у судовому засіданні свідків, не впливає на правильність прийнятого суддею рішення, оскільки наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні, а апелянтом не надані будь-які відомості відносно того, що працівниками патрульної поліції не було надано її сертифікат відповідності і свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а також про те, що вона не відмовлялася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а працівниками патрульної поліції не було проведено такий огляд у зв`язку із відсутністю необхідних засобів.

Таким чином, оскільки будь-яких обставин, які б підтверджували наявність підстав для скасування оскарженої постанови апелянтом не надано, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскарженої постанови.

Керуючись ст.ст. 247, 254, 256, 266,268, 280, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси, від 05.12.2018 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на неї було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Б. Джулай