Номер провадження: 33/813/1/19
Головуючий у першій інстанції Борщов І.О.
Доповідач Джулай О. Б.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: Джулай О.Б.,

за участю:секретарів судового засідання Подуст Т.П., Пойзнер В.Є., Янковської Ю.Л.

потерпілого ОСОБА_5,

представника потерпілого адвоката Любчика О.М.

захисника Жмуда О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 та його представника адвоката Любчика О.М. на постанову судді Київського районного суду м. Одеси, від 01.12.2017 року,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені суддею суду першої інстанції.

Оскарженою постановою було закрито провадження по адміністративній справі стосовно ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, яка притягувалась до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, в зв'язку -з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_8 14.08.2017 року, о 13 годині, керуючи в м. Одесі автомобілем «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Люстдорфська дорога і виконуючи круговий рух по площі Толбухіна в напрямку вул. Ак. Філатова, здійснила проїзд перехрестя при наявності додаткової секції світлофора, що регулює рух в тому напрямку, в якому рухалась ОСОБА_8, і яка була вимкнена, не здійснила зупинку перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), продовжила рух, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем «Honda Accord» реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, який рухався на зелений сигнал світлофору по вул. Люстдорфська дорога, з боку Адміральського проспекту по площі Толбухіна.

В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Дії ОСОБА_8 були кваліфіковані за ст.124 КУпАП.

За результатами судового розгляду справи про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, суддя суду першої інстанції дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_8 складу зазначеного адміністративного правопорушення, в зв'язку з чим закрив провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, що її подали.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_5 та його представник адвокат Любчик О.М. стверджують, що постанова судді є необгрунтованою, що суддя дійшов до невірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_8 складу адміністративного правопорушення.

В зв'язку з викладеними обставинами апелянти просять скасувати оскаржену постанову судді та прийняти нову постанову, якою визнати наявність в діях ОСОБА_8 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Позиції учасників судового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Потерпілий ОСОБА_5 та його представник Любчик О.М. в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу , просили апеляційний суд скасувати оскаржену постанову судді стосовно ОСОБА_8 та прийняти нову постанову, якою визнати наявність в діях ОСОБА_8 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Захисник ОСОБА_8 - адвокат Жмуд О.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги , вважав її необгрунтованою, просив залишити її без задоволення, а оскаржену постанову судді - залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали адміністративної справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З оскарженої постанови вбачається, що суддя суду першої інстанції при розгляді справи, не в повній мірі дотримався вимог вказаних правових норм, що потягло прийняття необґрунтованого рішення.

Зокрема, за результатами судового розгляду суддя дійшов до висновку про відсутність належних, допустимих достовірних та достатніх доказів винуватості ОСОБА_8 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Так при ухваленні рішення по справі, суддя виключив з числа доказів пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з тих підстав, що зазначені пояснення відібрані 20.10.2017 року, тобто через два місяці і шість днів після ДТП, жоден з водіїв в первинних поясненнях не згадував про цих свідків, вказані свідки не зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та в схемі ДТП, походження пояснень цих свідків невідоме, не зазначено, хто опитував вказаних свідків.

Апеляційний суд не може погодитись з висновком судді суду першої інстанції з таких підстав.

По-перше, не обгрунтованим є рішення судді щодо виключення пояснень свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з числа доказів, оскільки суддею не зазначені підстави для прийняття такого рішення.

Зокрема, суддя констатував, що пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 датовані 20.10.2017 року, тобто через два місяці і шість днів після ДТП, жоден з водіїв в первинних поясненнях не згадував про цих свідків, вказані свідки не зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та в схемі ДТП, походження пояснень цих свідків невідоме, не зазначено, хто опитував вказаних свідків.

При цьому суддя не зробив висновку з перелічених обставин і не зазначив, з яких саме підстав пояснень вказаних свідків виключені з числа доказів - через неналежність, недопустимість або недостовірність цих доказів.

По-друге, суддя виключив з числа доказів письмові пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, датовані 20.10.2017 року (а.с. 21, 22).

Однак, в цьому випадку, дотримуючись одного з основних принципів судочинства - безпосереднього дослідження доказів, суддя мав вирішити питання про допит вказаних свідків в суді, з наданням відповідної оцінки показанням зазначених свідків.

По-третє, зі змісту пояснень свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вбачається лише те, що автомобіль «Honda Accord», яким, як встановив суддя, керував ОСОБА_5, і який рухався по вул. Люстдорфська дорога, з боку Адміральського проспекту по площі Толбухіна, рухався на зелений сигнал світлофору.

При цьому, незалежно від пояснень зазначених свідків, потерпілий ОСОБА_5 також наполягав на тому, що здійснював рух по площі Толбухіна на зелений сигнал світлофору, проти чого не заперечував захисник ОСОБА_8 - адвокат Жмуд О.В.

Щодо висновку судді про виключення з числа доказів уточнених пояснень потерпілого ОСОБА_5, апеляційний суд вважає, що таке рішення судді взагалі не має юридичного значення, оскільки з матеріалів справи вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 брав участь в судовому розгляді.

Відповідно до положень ст.269 КУпАП, потерпілий міг бути допитаний, а його показання є доказом, отриманим безпосередньо суддею, з подальшою правовою оцінкою цього доказу з точки зору його належності, допустимості, достовірності і достатності.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що, всупереч положенням п.6) ч.1 ст.129 Конституції України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось, в оскарженій постанові відсутні відомості щодо пояснень чи показань потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні, а також, відповідно, відсутня оцінка та висновки судді щодо позиції потерпілого.

Висновок судді щодо виключення з числа доказів, як недопустимого доказу, висновку автотехнічного дослідження обставин ДТП, від 18.10.2017 року, № 11003170, на думку апеляційного суду також є суперечливим та хибним, зважаючи на таке.

Наявність підстав для визнання доказів недопустимими виключає необхідність їх дослідження та надання їм оцінки з точки зору їх достовірності.

Разом з тим, з оскарженої постанови вбачається, що суддя взагалі не мотивував свого рішення щодо визнання цього доказу недопустимим.

Посилання судді на те, що дослідження проведено на неповних та недостовірних похідних даних не грунтується на матеріалах справи, оскільки експертом були використані ті дані, які йому були надані.

При цьому, суддя не мотивував своїх висновків стосовно того, на підставі чого він дійшов до висновку про недостовірність наданих експерту даних. Відповідно такий висновок судді є припущенням, яке не може бути покладено в основу судового рішення.

Крім того, апеляційний суд не погоджується з твердженнями судді стосовно зазначених у висновку результатів дослідження з таких підстав.

Керуючись конституційним принципом рівності учасників судового розгляду, а також принципом змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.п.1), 3), ч.1 ст.129 Конституції України), потерпілий, мав право надати суду відповідні докази, які були отримані в передбачений законом спосіб.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, також не була обмежена в наданні суду відповідних доказів.

При цьому суддею суду першої інстанції не встановлено порушень порядку проведення експертного дослідження, а також порушень порядку отримання доказів, в зв'язку з чим рішення судді щодо недопустимості доказу - висновку автотехнічного дослідження, є необгрунтованим.

Посилання судді на наявність для водія ОСОБА_5 двох знаків дорожнього руху: 4.10 «Круговий рух» та 2.1 «Дати дорогу», які, на думку судді, зобов'язували потерпілого надати дорогу автомобілю під керуванням ОСОБА_8, що здійснював круговий рух по площі Толбухіна, не можуть бути визнані обгрунтованими, оскільки такі висновки суперечать положенням ПДР.

Зокрема п.8.1 ПДР передбачає, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до приписів п.8.3 ПДР, сигнали світлофорів, крім жовтого миготливого, мають перевагу перед дорожніми знаками пріоритету.

Згідно з п.16.1 ПДР, перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють.

Зі схеми ДТП (а.с.4), а також з відповіді В.О. директора КП «СМЕП» (а.с.12, 13) вбачається, що на площі Толбухіна, де сталась ДТП, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, а також світлофорів.

Відповідно, сигнали світлофорів мають перевагу перед дорожніми знаками пріоритету, тому в ситуації ДТП, яка розглядалась суддею суду першої інстанції, слід було виходити з того, хто з учасників ДТП здійснював рух на який конкретний сигнал світлофору.

З матеріалів справи вбачається, що ДТП мало місце в м. Одесі на регульованому перехресті з круговим рухом вулиці Люстдорфська дорога і площі Толбухіна.

Проїзд вказаного перехрестя в бік вулиці А. Філатова з боку вул. Толбухіна регулюється світлофором з додатковою секцією (зеленою стрілкою), а порядок перетину перехрестя визначений п.п. б) п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого проїзд дозволений лише по сигналу зеленої стрілки у додатковій секції світлофору.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 10.1 Правил Дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 16.3 ПДР України у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_5 пояснив, що після зупинки перед світлофором, він, разом з іншими транспортними засобами, почав рух на зелений сигнал світлофору. Цю обставину не заперечував в судовому засіданні захисник ОСОБА_8 Крім цього захисник пояснив, що ОСОБА_8, рухаючись по колу по площі Толбухіна і маючи намір виїхати на вул. Ак.Філатова, не звернула уваги на світлофорний об'єкт, що регулює дорожній рух в цьому напрямку.

При цьому захисник, посилаючись на п.16.5 ПДР, стверджував, що ОСОБА_5 у разі ввімкнення для нього сигналу світлофора, що дозволяє рух, був зобов'язаний дати дорогу ОСОБА_8, яка завершувала рух через перехрестя.

Така позиція сторони захисту, на думку апеляційного суду, є необгрунтованою зважаючи на таке.

Відповідно до п.16.5 ПДР, у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

При цьому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що положення п.16.5 ПДР в цьому випадку не можуть бути застосовані, оскільки цими положеннями врегульовується ситуація, при якій водій виїхав на перехрестя на сигнал світлофору, який дозволяє рух, але не встиг завершити перетин перехрестя в зв'язку з тим, що змінився сигнал світлофору і увімкнувся сигнал світлофора, що дозволяє рух, для транспортних засобів в іншому напрямку.

Враховуючи надану суду схему роботи світлофорного об'єкту пл. Толбухіна (а.с.12), а також встановлені апеляційним судом обставини, що свідчать про те, що ОСОБА_5 почав перетин перехрестя на сигнал світлофора, що дозволяє рух, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_8 здійснила виїзд на перехрестя на сигнал світлофора, що забороняє рух (ІV фаза), тому не мала переваг на завершення руху через перехрестя, передбачених п.16.5 ПДР.

За таких обставин ОСОБА_8 слід було керуватись положеннями Відповідно до . 16.3 ПДР України, який передбачає, що у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Викладені обставини свідчать про те, що суддею суду першої інстанції прийнято необгрунтоване рішення про відсутність в діях ОСОБА_8 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки саме протиправні дії водія ОСОБА_8 знаходяться в безпосередньому прямому причинному зв'язку з наслідками у виді зіткнення та пошкодження транспортних засобів, в зв'язку з чим в діях ОСОБА_8 наявний склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Зважаючи на зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що оскаржена постанова судді підлягає скасуванню.

Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги той факт, що ДТП сталася 14.08.2017 року, тобто на теперішній час строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.38 КУпАП, закінчився, в зв'язку з чим, адміністративне стягнення на ОСОБА_8 накладено бути не може, і згідно з положеннями п.7) ч.1 ст.247 КУпАП, адміністративне провадження стосовно ОСОБА_8 підлягає закриттю в зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 38, 247, 254, 268, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 та його представника - адвоката Любчика О.М. задовольнити частково.

Скасувати постанову судді Київського районного суду м. Одеси, від 01.12.2017 року, якою закрито провадження по адміністративній справі стосовно ОСОБА_8, яка притягувалась до адміністративної за ст.124 КУпАП, на підставі п.1) ч.1 ст.247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Прийняти нову постанову, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП , закрити на підставі п.7) ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Б. Джулай