Справа № 303/4079/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю потерпілої ОСОБА_1 , представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката Дроздецького М.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційнускаргуОСОБА_5у справі про адміністративнеправопорушення №33/4806/687/19на постанову суддіМукачівськогоміськрайонного суду Закарпатськоїобластівід19.09.2019.

Цією постановою закрито провадження по справі за ч.1 ст. 212-3 КУпАП щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , - за відсутністю в його діях складу адміністративногоправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212-3 КУпАП.

Із матеріалівсправи про адміністративне правопорушення вбачається, щоПредставникомУповноваженогоВерховної Ради України з прав людини в Закарпатській областіШвардакД.І.складено протокол про адміністративне правопорушення відносноОСОБА_2 за ч.1 ст. 212-3 КУпАП.

У протоколі уповноваженою особою зазначено, зокрема, що до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини звернулася потерпіла ОСОБА_5 із зверненням щодо порушення Великолучківською сільською радою Мукачівського району її права на доступ до публічної інформації. За результатами перевірки звернення потерпілої було встановлено, що ОСОБА_2 , будучи головою Великолучківської сільської ради Мукачівського району, в порушення вимог п.6 ч.1 ст.14, ч.5 ст.6, п.2 ч.15 Закону України «Про доступ до публічноїінформації», п.14 ч.6 ст.55 Закону України «Про місцеве самоврядування", не оприлюднив інформацію на офіційному веб-сайті « velykoluchkivska -sr.gov.ua», зокрема у розділі «Проекти рішень виконкому» наявні проекти рішеньтільки за період 2019-2017 років, у розділі «Прийняті рішення сесії» відсутні рішення сесії, яка відбулася 25.05.2019, відсутні протоколи засідань постійних депутатських комісій, за що передбачена відповідальністьза ч.1 ст.212 - 3 КУпАП.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції вказав, що згідно диспозиції частини першої статті 212-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неоприлюднення інформації, обов`язкове оприлюднення якої передбачено законами України «Про доступ до публічної інформації», «Про оцінку впливу на довкілля», «Про особливості доступу до інформації у сферах постачання

-2-

електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення», «Про доступ до архівів репресивних органів комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», «Про відкритість використання публічних коштів» та «Про засади запобігання і протидії корупції».Оскількив порушеннявимогч.1 ст.256 КУпАПв матеріалах справи відсутня посадова інструкція особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, встановити чи уповноважений сільський голова ОСОБА_2 оприлюднювати на офіційному веб-сайті інформацію відповідно до своїх посадових обов`язків не виявилось можливим, а томуприйшов довисновку, щов діях ОСОБА_2 , як голови сільської ради відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212-3 КУпАП.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2019 та ухвалення нової про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 2.12-3 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки судом не були встановлені реальні обставини справи, а судове засідання тривалістю сім хвилин, проведено без її участі, чим порушено її право на доступ до правосуддя. Вказує, що висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212-3 КУпАП є помилковим, а проведений судовий розгляд таким, що не відповідає вимогам ст. ст. 278, 280 КУпАП щодо обов`язку підготовки до розгляду справи та з`ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Звертає увагу, що всупереч зазначеного у постанові суду першої інстанції висновку про неможливість встановлення обов`язку сільського голови ОСОБА_2 оприлюднювати на офіційному веб-сайті інформацію через відсутність у матеріалах справи посадової інструкції про такий обов`язок, повноваження сільського голови визначаються ч.2 ст.19 Конституції України, ч.1, ч.2 ст.12, ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.1 ч.1 ст.3, п.1 ч.1 ст.5, ст..10-1, ч.1 ст. 15, ст.16 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Також на її думку, оскільки розпорядником запитуваної нею інформації є виконавчий комітет Великолучківської сільської ради і Великолучківська сільська рада, при відсутності підрозділу з оприлюднення публічної інформації, в силу імперативних приписів ст. ст. 12, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», єдиною посадовою особою є Великолучківський сільський голова, щодо якого і складено протокол про адміністративне правопорушення. Звертає увагу і на наявність у публічному доступі відеозапису її спілкування з правопорушником в присутності свідків, із якого вбачається визнання правопорушником факту не оприлюдненняним відкритих даних.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд розглядає справу про адміністративне правопорушення у відсутності ОСОБА_2 , який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про що свідчить подана заява про розгляд справи у його відсутності, про що теж повідомив адвокат Дроздецький М.М., який представляє його права в апеляційному суді.

Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, заперечення адвоката Дроздецького М.М., який вважає постанову суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає розгляду, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

-3-

Згідно ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційноїскарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто неможе бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У свою чергу, відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Всупереч вказаним вимогам закону, закриваючи провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 212-3 КУпАП, суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив докази, які містяться в матеріалах справи і як наслідок прийшов до передчасного висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу вказаного адміністративного правопорушенн .

Так, згідно диспозиції ч.1 ст. 212-3 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею наступає за неоприлюднення інформації, обов`язкове оприлюднення якої передбачено законами України «Про доступ до публічної інформації», «Про оцінку впливу на довкілля», «Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення», «Про відкритість використання публічних коштів», «Про доступ до архівів репресивних органів комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років» та «Про запобігання корупції».

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

З матеріалів справи про адміністративні правопорушення, передбачене ч.1 ст.212-3 КУпАП та постанови судді вбачається, що вказані вимоги закону не були дотримані як представником Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Закарпатській області - ОСОБА_8 при проведенні перевірки та складанні протоколу, так і суддею при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність постанови є обгрунтованими.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що висновок про наявність підстав для закриття провадження в справі щодо ОСОБА_2 суд обґрунтував виключно посиланням на неможливість встановитичи уповноважений сільський голова Великолучківської сільської ради ОСОБА_2 оприлюднювати на офіційному вебі-сайті інформацію відповіднодо своїх посадових обов`язків через відсутність в матеріалах справи посадової інструкції.

-4-

Проте, на переконання апеляційного суду, за вищевказаних недоліків протоколу суддя, в провадження якого надійшла справа, за змістом ч. 2 ст. 278 КУпАП повинен був своєю постановою повернути матеріали справи органу, що склав протокол, для належного оформлення.

Таким чином, висновок суду не ґрунтується на зібраних матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яка до того ж розглянута з порушенням вимог ст. 278 КУпАП, а сама постанова щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212-3 КУпАП, є не вмотивованою, про що вірно зазначено в апеляційній скарзі ОСОБА_1 ..

Відповідно до ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

В порушення вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , складений 24 червня представником Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Закарпатській області ОСОБА_8 не містить повну дату його складання; місце і час вчинення адміністративного правопорушення та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Крім того, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, складений щодо ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про будь-кого із свідків правопорушення, який поставлено у вину ОСОБА_2 , хоча із апеляційної скарги ОСОБА_5 вбачається, що такі особи були. Проте, у жодної із цих осіб пояснення при складанні протоколу не отримано.

Про невідповідність складеного щодо ОСОБА_2 протоколу вимогам ст. 256 КУпАП свідчить і відсутність в матеріалах справи всіх додатків до нього, зокрема копії листа Ради від 03. 06. 2019 та скріншоту офіційного сайту Ради, про наявність яких йдеться у складеному відносно ОСОБА_2 протоколі про адміністративне правопорушення, що також було залишено поза увагою судом першої інстанції.

При прийнятті рішення апеляційним судом враховується і те, що відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для складення щодо ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушеннястала скарга ОСОБА_1 на дії службової особи Великолучківської сільської ради, датована ще 13.05.2019, натомість протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 складено тільки 24 червня, до того ж без зазначення року його складання.

При цьому, матеріали справи не містять даних, що в особи, яка уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 212-3 КУпАП були складнощі з виявленням особи, яка вчинила правопорушення, з огляду на змістс карги ОСОБА_1 , як і не зазначена інша причина спливу такого тривалого проміжку часу між часом виявлення особи, яка вчинила правопорушення і часом складання протоколу про адміністративне правопорушення.

-5-

Вказане свідчить проте, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складено з порушенням вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП.

Згідно п.2 ч.1 ст. 278 КУпАП при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд повинен перевірити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи.

Суддя місцевого суду не дотримався зазначених вимог закону та, не усунувши вищевказані істотні порушення закону, не міг повно і всебічно встановити фактичні обставини справи та постановити законне і обґрунтоване рішення.

Таким чином, з огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20. 09. 2016 у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист і свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

При цьому, враховуючи, що розгляд справи в суді здійснюється лише в межах перевірки тих обставин, які були встановлені органом, який склав протокол, та для з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, на суд не може бути покладена функція фактично збільшення об`єму обвинувачення, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності, та зважаючи на повноваження апеляційного суду, який не вправі встановлювати такі обставини, які не знайшли свого відображення в відповідних процесуальних документах органу, що склав протокол, оскільки наведені порушення закону, які допущені органом, який склав протокол, є істотними і перешкоджають провадженню у справі, та не можуть бути усунені при судовому розгляді апеляційним судом, постанова суду підлягає скасуванню, а матеріали справи, як неналежно оформлені поверненню до органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення, для усунення недоліків.

На підставі вищенаведеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 212-3 КУпАП, не можуть бути задоволені з урахуванням наведених вище недоліків, а також у зв`язку з тим, що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення не вичерпані.

При прийнятті рішення про повернення справи для належного оформлення враховуються положення передбачені нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачений нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; те, що учасники процесу з метою усунення неповноти при складанні протоколу не заявляли клопотань про приєднання або витребуваннядоказів по справі.

Таким чином, апеляційний суд уважає, що суддя першої інстанції, розглянувши справу за таких неповно з`ясованих і перевірених доказів, прийняв рішення, яке не можна вважати обґрунтованим та законним, у зв`язку із чим апеляційна скарга ОСОБА_1 . підлягає частковому задоволенню, оскаржувана постанова - скасуванню, а протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.212-3 КУпАП поверненню органу, що його надіслав - для належного оформлення.

-6-

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О ВИ В:

апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2019 щодо ОСОБА_2 - скасувати.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.212-3 КУпАП щодо ОСОБА_2 повернути Регіональному представнику Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Закарпатській області - ОСОБА_8, для належного оформлення.

Постанова набираєзаконної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: