Справа № 206/1104/19
Провадження № 3/206/784/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

25.04.2019року суддя Самарського районного суду м. дінпропетровська ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, згідно протоколу проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ст. 185 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії АА № 172584 від 11.02.2019 року, ОСОБА_2 11.02.2019 року о 00:05 год. в м. Дніпро, вул. Світанкова, 14, перебуваючи в п'яному вигляді в громадському місці нецензурно виражався в бік працівників поліції та громадян, образливо чіплявся до громадян, чим порушував порядок і спокій громадян, його дії кваліфіковані за ст. 173 КУпАП.

Згідно протоколу серії АА № 172585 від 11.02.2019 року, ОСОБА_2 11.02.2019 року приблизно о 00:08 год. в м. Дніпро, вул. Світанкова, 14, чинив злісну непокору законній вимозі поліцейського припинити правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, на неодноразові вимоги припинити правопорушення не реагував, його дії кваліфіковані за ст. 185 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, про складання протоколу був обізнаний, проте в судове засідання не з'явився, судовий виклик направлений за вказаною адресою повернувся з відміткою, що буд. № 151 по просп. Аношкіна у м. Кам'янське не має. Постанова про примусовий привід ОСОБА_2 органами поліції не виконана.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб'єктами такими правами.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності з метою ухилення від відповідальності, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_2 на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, за яку встановлено адміністративну відповідальність.

Статтею 173 КУпАП, передбачено відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Об'єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад).

Статтею 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків.

З аналізу вказаної норми слідує, що об'єктивна сторона правопорушення як обов'язковий елемент його складу, виражається у злісній непокорі, тобто відмові виконати законне розпорядження або вимогу працівника поліції при виконанні службових обов'язків.

На підтвердження вини правопорушника суду надано протоколи про адміністративне правопорушення, в яких містяться ождноосібні висновки інспектора, рапорт інспектора та протокол про адміністративне затримання ОСОБА_2

Суд вважає, що дані докази не є беззаперечними та допустимими, які б свідчили про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, оскільки в ході судового розгляду не знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_2 чинив злісну непокору працівникам поліції на їх законну вимогу або розпорядження та вчинив дрібне хуліганство.

Доказів, за якими обставинами було здійснено виклик поліцейських та конкретно, чи пред'являли вони ОСОБА_2 будь-які законні вимоги чи розпорядження щодо припинення вчинення порушень, в чому вони полягали, в матеріалах справи немає.

Згідно ст. 251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

За даних обставин, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд вважає за необхідне провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 245, 247 ч.1 п.1, 268, 280, 283, 287-289 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 175 та ст. 185 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя В.В. Малихіна