Справа № 160/266/19
Провадження № 3/160/82/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року смт. Локачі

Суддя Локачинського районного суду Кідиба Т. О., за участю прокурора Сасюка Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки у Волинській області Департаменту захисту економіки Національної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с. Хорів Локачинського району Волинської області, громадянки України, українки, завідувача ФАП с. Хорів, депутата Старозагорівської сільської ради Локачинського району, до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення не притягувалась,

за ч.1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

21 березня 2019 року оперуповноваженим міжрайонного відділу № 3 УЗЕ у Волинській області Департаменту захисту економіки Національної поліції у Волинській області складено протокол про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-7 КУпАП про те, що остання, будучи депутатом Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області сьомого скликання та субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, відповідно до вимог п.п. «б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила депутатів Старозагорівської сільської ради про наявність у неї конфлікту інтересів під час прийняття рішення № 14/3 від 22.08.2017 року, яким їй надано одноразову матеріальну допомогу в розмірі 200 грн., чим порушила вимоги п.2 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

У судовому засіданні прокурор зазначив, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, просив притягнути її до відповідальності та накласти стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, визнала частково, пояснила, що не повідомила про наявність у неї реального конфлікту інтересів, позаяк виходила із сесійної зали під час того, коли ставилося на вирішення питання про надання їй матеріальної допомоги, однак, кошти взяла, не усвідомлючи протиправність своїх дій, позаяк не знала про існування такого поняття як "конфлікт інтересів", адже її ніхто не ознайомлював про відповідальність за порушення таких вимог закону, будь-яких консультацій та розяснень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у сільській ради не надавалось, просила її суворо не карати. Окрім того, зазначила, що вказана матеріальна допомога була повернута нею в січні 2019 року.

Свідок ОСОБА_2 підтвердила, що ОСОБА_1 не було відомо щодо вирішення питання про надання їй матеріальної допомоги, позаяк в той час вона виходила із сесійної зали.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що не можуть ствердно відповісти чи виходила ОСОБА_1 із зали під час вирішення питання про надання їй матеріальної допомоги, результати голосування відображені в протоколі засідання сесії, такої обставини, що особа не голосувала, а її голос відображений у протоколі бути не могло.

Аналізуючи матеріали справи встановлено наступне.

Відповідно до рішення першої сесії сьомого скликання Старозагорівської сільської ради № 1-1/2015 від 24.11.2015 року «Про підсумки виборів, визнання повноважень та реєстрацію депутатів Старозагорівської сільської ради та Старозагорівського сільського голови» ОСОБА_1 обрано депутатом Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області сьомого скликання ( а.с. 13-20).

Згідно з п.п. "б" п.1 ч.1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" cубєктами, на яких поширюються дія цього Закону, є: народні депутати України, депутати Верховної ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Як вбачається зі ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Пунктом 2 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані: повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Частиною 1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Відповідно до ч.2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції» у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

У разі якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом.

На підставі рішення № 14/3 від 22.08.2017 року Старозагорівської сільської ради "Про виплату одноразової матеріальної допомоги" ОСОБА_1 отримала матеріальну допомогу в сумі 200 грн. (а.с. 25).

Неучасть депутата ОСОБА_1 у прийнятті даного рішення не призвела б до втрати правомочності чотирнадцятої сесії сьомого скликання Старозагорівської сільської ради, оскільки у ній брали участь 9 депутатів з 14 обраних, що підтверджується протоколом засідання (а.с. 22-24).

ОСОБА_1 заперечує щодо її умислу у вчиненні даного правопорушення, пов'язаного з корупцією, мотивуючи це тим, що вона не знала про існування такого поняття як "конфлікт інтересів", позаяк її ніхто не ознайомлював про відповідальність за порушення таких вимог закону.

Разом з тим, її участь у голосуванні підтверджується протоколом засідання чотирнадцятої сесії Старозагорівської сільської ради від 22.08.2017 року.

Частиною 2 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що здійснення контролю за дотриманням вимог частини першої цієї статті, надання зазначеним у ній особам консультацій та роз'яснень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, поводження з майном, що може бути неправомірною вигодою та подарунками, покладається на постійну комісію, визначену відповідною радою.

До матеріалів справи не додано доказів створення у Старозагорівській сільській раді вищевказаної постійної комісії. Отже, ОСОБА_1 дійсно не було роз'яснено вимоги Закону України «Про запобігання корупції» щодо "конфлікту інтересів".

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а в даному випадку про корупційне правопорушення, серед інших визначених законом обставин зобов'язаний з'ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого Закону України «Про запобігання корупції»; чи є особа винною в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколами про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, суд приходить до висновку, що хоча ОСОБА_1 не було роз'яснено вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, однак вона як субєкт відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, відповідно до вимог п.п. «б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», повинна була усвідомлювати усю відповідальність за вчинення своїх дій чи бездіяльності, адже за приписами ст. 68 Конституції України (Закон прямої дії) кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається бездіяльність, яка полягає у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, отже, її слід визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно зі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь її вини, те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, що обтяжують відповідальність, відсутні, незначну суму одноразової матеріальної допомоги (200 грн.), отриманої нею, а також те, що ОСОБА_1 все ж не було роз'яснено вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до ч. 2 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування», вважаю, що порушення, вчинене останньою, є малозначним, а тому її можна звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов'язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

До переліку правопорушень, повязаних з корупцією, за вчинення яких може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності відноситься запобігання та врегулювання конфлікту інтересів (стаття 28 Закону України «Про запобігання корупції»).

Відповідно до ч.2 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов'язане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов'язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

У зв'язку із звільненням ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності судовий збір не стягується.

Керуючись ст. 68 Конституції України, ст. ст. 22, 283, 284 КУпАП, ст.ст. 3, 28 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування»,

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-7 КУпАП та оголосити їй усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-7 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу може бути подано до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд Волинської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Кідиба