ПОСТАНОВА
18.11.2019 року смт. Мангуш
Суддя Першотравневого районного суду Донецької області Демочко Дмитро Олександрович, при секретарі судового засідання Цукановій Л.П., за участю особи що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від
Мангушського відділення поліції Центрального ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: _____________,
за ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
18.09.2019 року до Першотравневого районного суду Донецької області надійшов протокол серії БД №012732 від 25.08.2019 разом з доданими матеріалами про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , згідно якого 24.08.2019 о 23-10 годині в Донецькій області, Мангушському районі на автодорозі Маріуполь-Мелекіне на блок-пості ЗС-009, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ-1102, д/н НОМЕР_1 , на якому на одну вісь встановлені шини з різним малюнком протектора для легкових автомобілів, чим порушив вимоги п. 31.4.5Г ПДР України, що вчинив повторно протягом року, і за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 121 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнав та пояснив, що 24.08.2019 року його зупинили працівники поліції коли він їхав на автомобілі ЗАЗ-1102, д/н НОМЕР_1 у стані крайньої необхідності, оскільки під час поїздки до міста Маріуполь по особистим справам ним на автомобілі було пробито колесо, яке він одразу ж замінив на запасне, що було в наявності. Зазначає, що в зв`язку з вищевикладеним малюнок протектора на шині відрізняється від інших трьох шин. Щоб полагодити колесо та усунути порушення ОСОБА_1 одразу ж попрямував на станцію техобслуговування для встановлення на автомобіль однакових шин, про що ним і було пояснено працівникам поліції, однак працівники поліції не сприйняли його пояснення до уваги та почали складати протокол.
Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_2 , підтвердив пояснення, надані ОСОБА_1 в судовому засіданні.
Заслухавши особу що притягається до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.
В матеріалах справи маються наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії БД №012732 від 25.08.2019 року, в поясненнях до якого зазначено, що ОСОБА_1 не заперечує, що керував автомобілем з різним протектором шин, оскільки не встиг їх замінити, роздруківкою з бази даних.
В ситуації, що встановлена судом, дії ОСОБА_1 щодо керування автомобілем із різним протектором шин, обумовлена метою їх заміни. Підтвердження того, що ОСОБА_1 до цього часу керував автомобілем з різним протектором шин, матеріали справи не містять.
Згідно вимог ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності не підлягає адміністративній відповідальності.
Стаття 18 КУпАП передбачає, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачено цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує правам і свободам громадян.
Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини; 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо. Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.
Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена. Крайня необхідність через її правомірність та відсутність складу правопорушення виключає адміністративну, але не виключає цивільно-правову відповідальність.
Таким чином аналізуючи наведене вище, враховуючи аналогічні первинні покази правопорушника, відсутність доказів, які б спростовували його позицію, суд вважає, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, оскільки не мав можливості самостійно полагодити пробите колесо, в зв`язку з чим був вимушений продовжив керування транспортним засобом в різними протекторами на шинах для ремонту колеса у фахівця.
За наявності наведених вище обставин особа звільняється від адміністративної відповідальності на підставі статті 17 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення, вчинене у стані крайньої необхідності, підлягає закриттю відповідно до п.4 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 17, 18, 121 ч.4, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст.121 ч.4 КУпАП закрити відповідно до п.4 ст.247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням даного адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності.
Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Д.О. Демочко