ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1165/19 Справа № 201/9137/19 Суддя у 1-й інстанції - Гончаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шклярука Д.С. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2019 року, якою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого черговим по парку залізничної станції Нижньодніпровський вузол, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

провадження по справі закрито за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2019 року від 06 вересня 2019 року ОСОБА_2 визнано невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по справі закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На розгляді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебували матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 192987 від 22.07.2019 року, ОСОБА_2 23 липня 2019 року о 01 годині 11 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ», д/н НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг вул. Олеся Гончара та вул. Чернишевського в м. Дніпрі, виїжджаючи з другорядної дороги, не виконав вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», внаслідок чого, не надавши переваги у русі, скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який слідував по головній дорозі. Своїми діями ОСОБА_2 порушив д.з. 2.1 Розділу 33 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції адвокат Шклярук Д.С. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом не надано належної оцінки фактичним обставинам справи, письмовим та усним поясненням потерпілого, допущено неповноту судового розгляду та безпідставно звільнено ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, оскільки 23 липня 2019 року, саме останній керував автомобілем ВАЗ, н/з НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, та допустив ДТП. У салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні нікого не було. За кермом автомобіля ВАЗ знаходився ОСОБА_2 якого потерпілий чітко бачив та розглядів через лобове та бокове скло керованого ним авто, чітко і переконливо упізнав на місці затримання. Оскільки ОСОБА_2 керував автомобілем напідпитку, з метою уникнення відповідальності, він зі значною швидкістю, одразу ж після зіткнення, намагався втекти з місця пригоди, однак був затриманий працівниками УПП. На місці затримання, окрім ОСОБА_2 більше нікого не було. ОСОБА_3 ніхто із присутніх, у ту ніч не бачив. Свідок ОСОБА_4 повного мірою підтвердив покази потерпілого у цій частині, зазначивши, що одразу ж прибувши на місце затримання водія автомобіля ВАЗ він бачив лише одного ОСОБА_2 , який не заперечував своєї провини, перебував без видимих тілесних ушкоджень, та мав очевидні ознаки алкогольного сп`яніння.

Покази водія ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 повністю підтверджуються письмовими доказами, які містяться у матеріалах справи.

Окрім того, важливою обставиною є те, що під час розгляду справи як ОСОБА_2 так і його приятель ОСОБА_5 давали суперечливі свідчення щодо місця затримання автомобіля ВАЗ та водія, кількості поліцейських які прибули на місце ДТП та місце затримання ОСОБА_2 , часу та обставин самої події ДТП. Зазначеним протиріччям у показах ОСОБА_2 та ОСОБА_5 судом взагалі оцінки надано не було. Та у тексті постанови ці розбіжності, з невідомих причин, взагалі відображені не були. Всупереч позиції і клопотанням потерпілого судом не були витребувані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, та не викликана самі працівники УПП, які затримували водія ОСОБА_2 .

Отже, жодних доказів, окрім показів заінтересованого свідка ОСОБА_5 , на спростування висновків і обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, схемі, фото-таблиці до нього, водієм ОСОБА_2 та його захисником під час розгляду справи надано не було, а суддею, невідомо з яких причин, була безпідставно врахована лише позиція сторони захисту.

В судовому засіданні адвокат Шклярук Д.С. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Адвокат Савко В.В. діючий в інтересах ОСОБА_2 виступив проти задоволення апеляційної скарги та просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що відповідно до матеріалів даної справи про адміністративне правопорушення вбачається сам факт дорожньо-транспортної події, однак, разом з цим, судом вважається недоведеним факт вчинення даного ДТП ОСОБА_2 , оскільки будь-яких прямих доказів цьому немає. Власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_1 повідомив суду, що побачив в салоні автомобіля «ВАЗ» лише одного чоловіка, якого він впізнав на місці зупинки вказаного транспортного засобу. В той же час потерпілий ОСОБА_1 не зміг уточнити за якими саме ознаками він впізнав цю особу та які саме характері риси мав останній, при цьому слід враховувати, що дорожньо-транспортна подія відбулась в темну пору доби, а отже водій ОСОБА_1 в умовах недостатньої видимості міг помилково визначити ОСОБА_2 як водія автомобіля «ВАЗ», крім того потерпілий лише швидкоплинно мав змогу роздивитись останнього впродовж короткого проміжку часу при зіткненні транспортних засобів між собою, що також могло вплинути на достовірність побаченого ОСОБА_1 , що в своїй сукупності свідчить про те, що позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до якої, він не керував автомобілем «ВАЗ», не спростовується встановленими фактичними обставинами під час розгляду даної справи і враховуючи спірність даних обставин, оскільки одна із сторін процесу потерпілий ОСОБА_1 , стверджує, що за кермом знаходився водій ОСОБА_2 , а сторона захисту стверджує, що за кермом перебувала інша особа ОСОБА_5 , суд в даній ситуації не може прийти до однозначного висновку щодо винуватості водія ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження іншого автомобіля «ЗАЗ». З точки зору критерія відповідності доведеності вини особи поза розумним сумнівом, суд вважає, що сукупність зібраних в матеріали даної справи про адміністративне правопорушення доказів є недостатньою та не взаємопов`язаною між собою для того щоб прийти до однозначного висновку щодо винуватості ОСОБА_2 у його причетності до вчинення дорожньо-транспортної події за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення відносно нього, що в свою чергу свідчить про недостовірне встановлення суб`єкту вчинення даного правопорушення уповноваженою посадовою особою.

Також, згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину патрульною поліцією в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідальність за яке встановлюється за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КупАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Положеннями ст. 251 КупАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм матеріального або процесуального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Шклярука Д.С. в інтересах ОСОБА_6 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2019 року залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко