Справа №204/7286/19
Провадження №3/204/3517/19
ПОСТАНОВА

іменем України

06 листопада 2019 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Книш А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої економістом в АТ «Ощадбанк», яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 06 жовтня 2019 року близько 04 год. 10 хв. гр. ОСОБА_1 знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , виражалась нецензурною лайкою та ображала принизливими словами матір гр. ОСОБА_2 , вчинивши своїми діями насильство в сім`ї психологічного характеру, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала та пояснила, що 06 жовтня 2019 року вона спала вдома та приблизно о 03 чи 04 годині ранку її розбудила матір, потім викликали поліцію та її відвезли до відділу поліції, де склали протокол про адміністративне правопорушення. Також пояснила, що дійсно між нею та матір`ю існують неприязні відносини, поліція викликалась вже не одноразово, однак доказів того, що вона вчиняла тиск на матір не надано.

Представник потерпілої ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 постійно чинить тиск на свою матір, оскільки у них є конфлікт з приводу нерухомого майна. Зазначив, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення були, оскільки на ОСОБА_1 навіть одягали кайданки та затримали її, що свідчить про її протиправні дії.

Дослідивши докази та оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, з наступних підстав.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, яка передбачає відповідальність за вчинення особою домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Досліджені судом докази доводять, що 06 жовтня 2019 року близько 04 год. 10 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , мала місце взаємна сварка між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка виникла на ґрунті спільного конфлікту, і під час якої вони взаємно висловлювалися на адресу один одного нецензурною лайкою.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

За вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

ЄСПЛ у справах «Малофєєв проти Росії» та «Карелін проти Росії» сформулював позицію, за якою у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Отже в такому разі справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Так в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 відсутні відомості щодо завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, не зазначено, яку саме шкоду було заподіяно ОСОБА_2 .

Таким чином, суд не може встановити склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.173-2 КУпАП.

За наведених обставин, ОСОБА_2 не є жертвою насильства в сім`ї і провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КупАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: