Справа № 161/1062/19 Провадження №33/802/263/19 Головуючий у 1 інстанції:Філюк Т. М.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю захисника ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель м. Луцька, на пр. Відродження, 12а/25, який працює в Управлінні поліції охорони, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_2 визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 13 січня 2019 року о 13 год. 10 хв. на вул. Шевченка в м. Луцьку, керував автомобілем «Renault Logan», номерний знак ДНЗ 030711, у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскаржує його з мотивів незаконності, неповноти судового розгляду. Вважає постанову суду необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а її висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника ОСОБА_1, який подану апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі і просив її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

Факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 319793 від 13 січня 2019 року перший керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, що також підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння, поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_4

Посилання апелянта про те, що результати приладу газоаналізатора Драгер «Алкотест 6810» не можна вважати належним доказом, у даному випадку не можуть бути предметом апеляційного розгляду, оскільки суд своїх висновків на основі результатів цього приладу не робив.

Доводи в апеляційній скарзі, наведені захисником ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_2 їхав за кермом службового автомобіля Renault Logan у стані алкогольного спяніння є непереконливими, оскільки допитана в судовому засіданні місцевим судом поліцейська роти №4 БУПП у Волинській області ОСОБА_5 підтвердила, що ними 13 січня 2019 року, під час патрулювання, на планшет отримано повідомлення, що на одну із автозаправних станції у місті заїхав автомобіль під керуванням особи у стані алкогольного спяніння та надано відповідне орієнтування: автомобіль «Renault Logan» номерний знак ДНЗ 030711. Місцезнаходження даного автомобіля їм вдалося встановити, та екіпаж працівників поліції почав переслідувати цей транспортний засіб, який в подальшому заїхав на парковку супермаркету «Наш край», машина патрульних весь час їхала позаду нього. Допитана працівник поліції також ствердила, що з водійських дверей цього автомобіля вийшов саме ОСОБА_2, в ході розмови з яким було прийнято рішення провести огляд на стан алкогольного спяніння з допомогою алкотестера «Драгер». З результатом газоаналізатора він не погодився. Після чого огляд на стан алкогольного спяніння ОСОБА_2 проводився в приміщенні наркологічного диспансеру лікарем-наркологом, на підставі висновків якого було складено протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_5 в судовому засіданні також пояснила, що з технічних причин на відеозаписі з боді-камери відсутня фіксація моменту зупинки автомобіля Renault Logan та виходу із нього водія.

Апеляційний суд не вбачає порушень, на які вказує апелянт при проведенні допиту вищезазначеної особи, як свідка, тому апеляційна скарга в цій частині є безпідставною.

Місцевим судом враховано пояснення ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які були допитані у якості свідків, та правильно оцінені їх показання. Зазначені особи стверджували, що ОСОБА_2 при них не вживав алкогольних напоїв. Однак, на думку апеляційного суду, показання цих свідків не впливають на зафіксований матеріалами справи факт керування особи у стані алкогольного спяніння, а тому вимоги апеляційної скарги є непереконливими.

Порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, про які вказує апелянт у своїй скарзі, в тому числі лікарем-наркологом, під час апеляційного перегляду матеріалів справи апеляційним судом не встановлено.

Крім того, висновок спеціалізованого медичного закладу від 13 січня 2019 року також не викликає сумнівів у суду щодо перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння на момент його освідування.

Посилання апелянта на допустимість збирання доказів судом першої інстанції за власною ініціативою та закінчення строків притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності на час розгляду справи апеляційним судом не ґрунтується на вимогах законодавства про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищезазначене та зібрані у справі докази, яким суд першої інстанції дав правильну правову оцінку, приходжу до висновку про законність постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи нових доказів апелянтом надано не було.

На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП врахував характер правопорушення, дані про особу винного, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, визначеного санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постано ву Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2019 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду ОСОБА_8