АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/410/19 Справа № 712/1408/19 Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст. 172-6 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2019 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області - Соломка І.А.,

при секретарі Бєлан О.В.,

за участю прокурора - Гречаника Р.І.,

особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності, ОСОБА_3,

захисника - ОСОБА_4,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 березня 2019 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого поліцейським взводу № 2 тактико-оперативного реагування УПП в Черкаській області ДПП НП України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2.

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, а провадження по справі закрито в звязку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як встановлено судом першої інстанції,ОСОБА_3 поліцейський взводу № 2 роти тактико-оперативного реагування батальйону УПП в Черкаській області ДПП НП України, в період часу з 13.10.2016 по 07.06.2017, перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого з ОВС ГУ ДФС у Черкаській області, будучи згідно підпунктів «в», «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-УП, субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, 11.04.2017 набув права власності на транспортний засіб марки «КІА SPORTAGE» 2017 року випуску, вартість якого становить 599 250 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених на 1 січня 2017 року (тобто суму 80 000; гривень) та в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону №1700-УІІ, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані.

Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 березня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, а провадження по справі закрито в звязку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що постанова місцевого суду винесена з порушенням норм матеріального права, що потягло за собою однобічне та неповне зясування судом усіх фактичних обставин справи, їх недослідження та ненадання їм належної оцінки, при цьому суд лише формально вказує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність його в діях умислу на порушення вимог фінансового контролю, та корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення. Зазначає, що посадові особи правоохоронних органів вийшли за межі своїх повноважень, оскільки не мали права здійснювати перевірку особи, як субєкта декларування, і складати протокол без відповідного звернення НАЗК.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу, та просили її задовольнити з наведених у ній підстав, думку прокурора Гречаника Р.І., який заперечив проти задоволення поданої апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Місцевим судом встановлено та перевірено в апеляційному порядку те, що ОСОБА_3, з 13.10.2016 по 07.06.2017, перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого з ОВС ГУ ДФС у Черкаській області, згідно з підпунктом підпунктів «в», «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-УП був субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією.

11.04.2017 згідно ВМД № 100270001/2017/083483 від 24.02.2017 та договору №214127-Y05039 від 08.04.2017, ОСОБА_3 зареєстрував право власності на транспортний засіб марки «KIA SPORTAGE» д.н.з. НОМЕР_2, 2017 року випуску, вартість якого становить 599 250 грн., у звязку з чим в останнього виник обовязок відповідно до ч.2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції», у десятиденний строк, повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані шляхом подання відповідної декларації, однак цього зроблено не було, чим вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду, згідно якого ОСОБА_3 відповідно до підпункту «в,е» п.1 ч.1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст. 52 вказаного Закону не повідомив про суттєві зміни у майновому стані, тобто вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3 не заперечував того факту, що він є субєктом відповідальності на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», та факту отримання у власність транспортного засобу марки «KIA SPORTAGE» д.н.з. НОМЕР_2, 2017 року випуску, вартість якого становить 599 250 грн..

ОСОБА_3 попереджений про спеціальні обмеження, встановлені законодавством, а тому був зобов'язаний подати повідомлення про суттєві зміни у майновому стані шляхом подачі електронної декларації на веб-сайті НАЗК в строки, передбачені законом, але цього не зробив. Доказів поважності причин неповідомлення про суттєві зміни в майновому стані шляхом подачі електронної декларації ОСОБА_3 суду не надав.

Апелянт стверджував про відсутність в нього умислу на вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, однак на підтвердження своїх доводів не надав жодних належних та допустимих доказів.

Тому доводи апелянта щодо відсутності у нього умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, є безпідставними.

Посилання апелянта на те, що працівники Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України не уповноважені були проводити перевірку з приводу неподання декларації про суттєві зміни в майновому стані та складати відповідні адміністративні матеріали, суд не приймає до уваги, так як відповідно до абз.1 п.1 ч.1 ст. 255 КУпАП протоколи про правопорушення, передбачені ст. 172-6 КУпАП, мають право складати уповноважені особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) і відповідно останні не позбавлені права виявлення вказаних порушень.

Крім того, вважаю, що судом першої та апеляційної інстанції не порушено права ОСОБА_3, в тому числі - на захист, оскільки під час розгляду справи в судах обох інстанцій він особисто приймав участь разом з захисником ОСОБА_4, судом було проведено дослідження доказів по справі. Відсутність захисника під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим.

Доводи апелянта про те, що в постанові місцевого суду не зазначено дату вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, не можуть бути самостійною підставою для скасування по суті законного рішення районного суду. Крім того, в протоколі про адміністративне (а.с. 7) чітко зазначено дату вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення.

Встановлені під час розгляду справи районним судом та підтверджені в ході апеляційного розгляду обставини свідчать про те, що факт порушення ОСОБА_3 встановлених законом обмежень щодо неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані знайшов своє підтвердження, що беззаперечно вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

За таких обставин, вважаю, що рішення суду першої інстанції, яким встановлено вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушенням, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, та закрито провадження в даній справі у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, є законним та обґрунтованим, у звязку з чим його слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 березня 2019 року щодо ОСОБА_3 за ч.2 ст. 172-6 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Соломка