Провадження № 33/4808/396/19
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.09.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі захисник Бобик Ю.І. просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП. В обґрунтування причини пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт послався на те, що справу було розглянуто у відсутність ОСОБА_1 , незважаючи на завчасно подане клопотання про перенесення судового засідання внаслідок лікування, крім того, стверджує, що з повним текстом постанови ознайомлено лише 27.09.2019 року, тому вважає причину пропуску строку на апеляційне оскарження поважною. Наголошує на тому, що попередній захисник ОСОБА_1 належним чином не виконував свої професійні обов`язки та не з`явився на слухання справи 17.09.2019 року. На рахунок незаконності та невмотивованості судового рішення апелянт послався на наступні порушення, на які суддя не звернув увагу при розгляді справи: 1) відмова інспекторів поліції провести огляду в медичному закладі після незгоди ОСОБА_1 з результатами тесту на стан алкогольного сп`яніння; 2) неправомірність використання приладу Drager Alcotest 6810, внаслідок спливу строку дії свідоцтва про державну реєстрацію; 3) порушення строків калібрування приладу Drager Alcotest 6810; 4) відсутні відомості у протоколі про адміністративне правопорушення щодо виявлених працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння, а також відсутнє посилання на вміст алкоголю в крові у проміле; 5) відсутні відомості належності роздруківки тесту №4294 до конкретного приладу Drager Alcotest 6810.

Постановою судді встановлено, що 02.07.2019 року о 13-10 год. по вул. Гната Хоткевича в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PHAETON номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою алкотесту Драгер в присутності двох свідків у встановленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.п. 35-36).

В судове засідання не з`явились особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Бобик Ю.І., яких повідомлено про час та місце слухання справи.

Враховуючи те, що учасники судового провадження належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило, вважаю за можливе провести судовий розгляд у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Бобика Ю . І . , що не суперечить вимогам ст. 268 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження належить поновити, апеляційну скаргу - задовольнити частково, постанову судді - скасувати, прийняти нову, виходячи з наступних підстав.

З постанови судді вбачається, що суддя дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 , визнавши його дії такими, що містяться у собі ознаки недобросовісного користування наданими правами з метою уникнення від адміністративної відповідальності, та дійшов висновку (а.п. 35 зворіт).

Проте, з вказаними висновком суду не можливо погодитись, оскільки процесуальна поведінка особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не давали суду правових підстав визнати факт зловживання ним правом на відкладення розгляду справи та спробу уникнути відповідальності за правопорушення шляхом затягування розгляду справи та строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

В своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії», Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Вбачається, що справа відносно ОСОБА_1 надійшла в провадження суду 10.07.2019 року (а.п. 10), та була тричі призначена до розгляду, проте за клопотання сторін відкладалась на інший час, зокрема: 1) 24.07.2019 року за клопотанням ОСОБА_1 з метою надання часу для укладання угоди із захисника (а.п. 15); 2) 02.08.2019 року за клопотання захисника Калинія Ю . М., у зв`язку із його перебуванням у щорічній відпустці (а.п. 22-25); 3) 29.08.2019 року за клопотанням захисника Калинія Ю.М., у зв`язку із його зайнятістю в іншому суді по іншій справі (а.п. 28).

Чергове судове засідання було призначене на 17.09.2019 року о 08-40 год., про що направлено повістку про виклик як ОСОБА_1 , так й його захиснику Калинію Ю.М. (а.п. 31-32).

17.09.2019 року о 08-25 год., тобто завчасно до початку судового засідання, на електрону адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_1 з проханням перенесення розгляду справи на інший час внаслідок його лікування (а.п. 38), що свідчить про те, що судді було достеменно відомо про перебування останнього на лікуванні.

Незважаючи на це, судом першої інстанції було прийнято рішення про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 внаслідок зловживання ним своїми правами.

На підтвердження знаходження ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні в період з 16.09.2019 року по 18.09.2019 року, суду апеляційної інстанції надано довідку СП «Міська поліклініка №2», з відповідним діагнозом, яку долучено до матеріалів провадження.

Наведене вище свідчить, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 діяв в межах своїх прав, які прямо передбачені в ст. 268 КУпАП.

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що судові повістки про виклик ОСОБА_1 до суду першої інстанції були направлені за адресою: АДРЕСА_2 (а.п. 17, 20, 27, 34), що містилась у протоколі про адміністративне правопорушення, незважаючи на повідомлення останнім у своїх заявах іншої адреси мешкання: с. Русів АДРЕСА_1 (а.п. 15, 30).

Відмітки щодо одержання ОСОБА_1 повісток про виклик, або іншого доказу на підтвердження факту отримання ним сповіщення, матеріали провадження не містять.

Відповідно до ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, адміністративне правопорушення було вчинене 02.07.2019 року, а останнім днем накладення стягнення, у разі визнання особи винуватою, - 01.10.2019 року, що свідчить про те, що перенесення судового першої інстанції засідання на інший час за клопотанням ОСОБА_1 , не вплинуло б на вказані строки.

Право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

В апеляційній скарзі апелянт в якості причини пропуску строку посилався на те, що справу було розглянуто у відсутність ОСОБА_1 , незважаючи на завчасно подане ним клопотання про перенесення судового засідання внаслідок лікування, та на те, що з повним текстом постанови ознайомлено лише 27.09.2019 року, тому вважає причину пропуску строку на апеляційне оскарження поважною.

З урахуванням викладеного, вважаю, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження належить поновити, постанову суду - скасувати та прийняти нову постанову, виходячи з наступного.

В апеляційній скарзі захисник Бобик Ю.І. заперечував винуватість ОСОБА_1 та стверджував, що його притягнення до адміністративної відповідальності є безпідставним.

Дослідивши надані суду матеріали, оцінивши їх у сукупності, доходжу висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Так, відповідно до протоколу по адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 звинувачується в тому, що допустив порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, оскільки водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, згідно зі ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Вважаю встановленим, що ОСОБА_1 02.07.2019 року о 13-10 год. в м. Івано-Франківськ по вул. Гната Хоткевича керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN PHAETON» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою алкотесту Драгер в присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дійсність вказаних обставин підтверджується наступними доказами: 1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №196543 від 02.07.2019 року, складеного уповноваженою на те особою, у присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , підписаного як працівником поліції, так й ОСОБА_1 (а.п. 1); 2) долученим до протоколу двох висновків, з результатом тесту, проведеного за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», з показником 2,05 % (проміле), підписаного особою, що тестувалась - ОСОБА_1 (а.п. 2-3); 3) актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6810, ARCD-0457 з аналогічним результатом - 2,05 % (проміле), складеного у присутності двох свідків і ними підписаного, де напроти анкетних відомостей ОСОБА_1 в графі «з результатом згоден» стоїть його підпис (а.п. 3); 4) письмовими поясненними свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які засвідчили своїми підписами як факт проходження ОСОБА_1 перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «ДРАГЕР», так й результат огляду з показником -2,05% проміле, з посиланням на відповідний протоколу (а.п. 5,6); 5) актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 02.07.2019 року о 14-00 год., де міститься запис про долучення до акту відеозаписів з нагрудних камер поліцейських (а.п. 7).

Так, на відеофайлах №; відеозаписів з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, працівники поліції зачитують права ОСОБА_1 , які передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України та пропонують пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», отримуючи як погодження особи, що тестується, так й не заперечення того факт, що він вживав алкоголь. Після цього, зі згоди ОСОБА_1 , проводиться огляду, та оголошується останньому результат огляду 2,05% (проміле), з яким той погодився (а.п. 9).

В той же час, будучи обізнаним про свої права, ОСОБА_1 не висловив свою незгоду щодо незаконності дій працівників поліції, несправності технічного приладу, або відсутності свідоцтва про повірку тощо, що у сукупності із іншими наведеними вище доказами, свідчить про законність дій працівників поліції як відносно приписів як ст. 266 КУпАП так й вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858.

Наведені вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку, тому сумніві у їх достовірності немає.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Таким чином доходжу висновку, що наданими матеріалами поза всяким розумним сумнівом доведено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Враховуючи наведене вище, вважаю безпідставним посилання сторони захисту на те, що працівники поліції відмовили ОСОБА_1 провести огляду в медичному закладі після його незгоди з результатами тесту, оскільки це суперечить дослідженим доказам.

Посилання апелянта на відсутні відомості належності роздруківки тесту №4294 до конкретного приладу Drager Alcotest 6810, як на підставу незаконності дій працівників поліції, не є слушними, оскільки з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу вбачається належність результатів огляду з показником 2,05% (проміле) до приладу Drager Alcotest 6810, з вказівкою на серійний номер ARCD -0457 , аналогічний номер міститься й на роздруківки тесту, а з пояснень свідків, вбачається належність цієї роздруківки саме до протоколу серії ОБ №196543.

Крім того, за клопотанням захисника витребувано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/7232 до газоаналізатору Alcotest 6810, за вказаним вище номером ARCD-0457, виробник Drager, що свідчить про повірку вказаного засобу, яке чинне до 19.10.2019 року.

Щодо доводів апелянта в частині неправомірність використання приладу Drager Alcotest 6810, внаслідок спливу строку дії свідоцтва про державну реєстрацію та порушення строків калібрування приладу, то вони спростовуються відомостями, що містяться у вище наведеному свідоцтві, де чітко зазначено, що газоаналізатору Alcotest 6810, за вказаним вище номером ARCD-0457, виробник Drager, (роздруківка якого, з результатом огляду 2,05 % щодо ОСОБА_1 , міститься в матеріалах провадження) пройшов повірку, отримавши відповідне свідоцтво, яке чинне до 19.10.2019 року.

Перевіркою доводів апелянта не встановлено факту неправомірності застосування працівниками поліції приладу Drager Alcotest 6810 під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відносно ОСОБА_1 , за умови правомірності введення такого приладу в експлуатацію на час дії дозвільних документів та своєчасного проходження відповідного калібрування, що для Газоаналізаторів становить один рік, згідно з наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2016 року. за № 1417/29547 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями».

Технічний прилад Drager Alcotest 6810, №ARCE-0457, який був застосований працівниками поліції для перевірки стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 пройшов калібрування 19.10.2018 року (а.с. 2-3), що свідчить про його придатність до застосування.

Доводи апелянта про відсутні відомості у протоколу про адміністративне правопорушення щодо виявлених у ОСОБА_1 під час перевірки ознак алкогольного сп`яніння, так само як і відсутність посилання на вміст алкоголю в крові у проміле, самі по собі не свідчать про відсутність в діях останнього складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, за наявності вказаних вище доказів.

Посилання апелянта на те, що попередній захисник ОСОБА_1 - Калиній Ю.М. неналежним чином виконував свої професійні обов`язки, оскільки не з`явився на слухання справи 17.09.2019 року, відноситься до компетенції відповідних органів за наявності відповідної скарги, та не є предметом розгляду в межах вказаного провадження за обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши всі наявні докази у справі, співставивши їх як з фактично дослідженими по справі обставин, та й зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_1 , згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, вважаю доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній керував транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння.

Проте, на час прийняття рішення апеляційним судом, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, сплинув, що відповідно до п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Бобику Юрію Ігоровичу строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Бобика Юрія Ігоровича задовольнити частково.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.09.2019 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати.

Прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі закрити, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло