Справа № 219/3303/19
Провадження № 3/219/1230/2019

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Медінцева Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмут справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_2; проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч. 1 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Складено протоколи про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що :

-23 січня 2019 року о 21-30 годині, перебуваючи під адміністративним наглядом гр. ОСОБА_1 без поважної причини був відсутній за місцем свого мешкання: м. Бахмут Донецької області, вул. Польова, 5;

-20 лютого 2019 року, перебуваючи під адміністративним наглядом гр. ОСОБА_1 без поважної причини був відсутній за місцем свого мешкання: м. Бахмут Донецької області, вул. Польова, 5;

Таким чином, згідно вищевказаних протоколів, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 187 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді зазначив, що він тимчасово проживає в орендованій квартирі за адресою: м. Бахмут Донецької області, вул. Полярна, 5, працює неофіційно. Так сталося, що у січні місяці він на одну годину затримався на роботі, тому повернувся додому на годину пізніше. У лютому трохи затримався у товариша в гостях, та прийшов додому невчасно. Зараз свої обов»язки виконує належним чином, вимоги адміністративного нагляду виконує належним чином.

Частиною 2 статті 187 КУпАП передбачено відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вони вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Згідно зі статтею 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В підтвердження винності ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, органом, який склав адміністративний протокол, надані протоколи про адміністративне правопорушення, згідно якого в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КУпАП, проте, в свою чергу, вказаний протокол від 21.02.2019 року складено в порушення статті 256 КУпАП, оскільки в протоколі відсутнє зазначення часу, в який саме проводилася перевірка за місцем мешкання ОСОБА_1, що викликало в суду сумніви в правильності проведення перевірки ОСОБА_1, з чого можна зробити висновок про те, що особою, якою було складено зазначений протокол, не встановлено суті адміністративного правопорушення, як і диспозиції частини 1 статті 187 КУпАП, а саме факту того, що ОСОБА_1 порушив правила адміністративного нагляду.

Відповідно до статті 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Згідно статей 1, 3, 8, 9 Конституції України Україна є правовою державою, в якій людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Тобто в даному випадку через невідповідність складеного протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього письмових доказів вимогам статті 256 КУпАП, суд позбавлений можливості достовірно встановити наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КУпАП за протоколом від 21.02.2019 року.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у статті 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зіставивши наявні матеріали справи, суд дійшов до висновку про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності через відсутність у матеріалах справи, зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення від 21.02.2019 року, достатніх доказів, які б підтверджували наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КУпАП, а саме: не зазначено час, в який саме проводилася перевірка за місцем мешкання ОСОБА_1 Інших обставин в матеріалах справи не відображено, у звязку з чим відсутні підстави для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КУпАП, про які вказано в протоколі від 21.02.2019 року.

При цьому, статтею 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, складений 21.02.2019 року щодо ОСОБА_1 неможливо визнавати таким процесуальним документом, який засвідчує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КУпАП.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративним протоколом від 21.02.2019 року, оскільки достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КУпАП, під час розгляду адміністративних матеріалів в суді не здобуто, а докази, надані особою, якою складався протокол про адміністративне правопорушення, в якості підтвердження вчинення правопорушення суд не приймає до уваги з наведених вище обставин.

Відповідно до статті 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких першим пунктом визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 284 КпАП України по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Вина ОСОБА_1 за протоколом від 24.01.2019 року у вчиненні правопорушення повністю підтверджена матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням правопорушника, поясненням свідка, рапортом, іншими матеріалами справи.

Згідно ст. 36 КУпАП, якщо особа скоїла декілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним й тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне порушення з числа здійснених. До основного стягнення в даному випадку може бути приєднане одно з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке із здійснених правопорушень.

Вирішуючи питання про вид адміністративного стягнення, суд враховує обставини справи, особу винного, характер вчиненого правопорушення і вважає, що до нього слід застосувати стягнення у вигляді штрафу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 3, 8, 9, 57 Конституції України, ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 33, 36, ч. 1 ст. 187, п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. 294 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого за

- ст. 187 ч. 1 КУпАП за протоколом про адміністративне правопорушення від 24.01.2019 року, і призначити йому стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому вигляді становить 51 грн.;

- ст. 187 ч. 1 КУпАП за протоколом про адміністративне правопорушення від 21.02.2019 року закрити провадження у справі про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В порядку ст. 36 КУпАП остаточно призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому вигляді становить 51 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Копію постанови направити до Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області для відома.

Постанова може бути оскаржена до Донецького Апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н. М.Медінцева