Справа № 454/2554/18 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 33/811/401/19 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду ОСОБА_1, з участю захисника особи, провадження у справі стосовно якої закрито, ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу особи, провадження у справі стосовно якої закрито, ОСОБА_2 на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 18 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_2 у справі про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

постановою судді Сокальського районного суду Львівської області від 18 лютого 2019 року справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з постановою судді водій ОСОБА_2 14.08.2018 року, о 22:30 год., в порушення вимог п.2.9 а ПДР в м. Сокаль на вул. Героїв УПА, 20, керував автомобілем марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився в лікаря ОСОБА_4 за адресою м. Сокаль вул. Я.Мудрого, 26.

Не погоджуючись з постановою судді Сокальського районного суду Львівської області від 18 лютого 2019 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді місцевого суду та винести нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутню події і складу адміністративне правопорушення.

Зазначає, що постанова судді місцевого суду є незаконною, а тому підлягає скасуванню. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Проте вина осіб, що притягаються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, в яких провадження закривається.

Зазначає, що згідно постанов суддів Сокальського районного суду Львівської області від 10.10.2018 року, 30.11.2018 року та 28.12.2018 року дану справу неодноразово скеровували у Сокальський ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області для усунення недоліків, однак вимоги даних постанов вважає невиконаними.

Вважає, що суддя місцевого суду не дав оцінки діям інспектора поліції, котрий при складанні даного протоколу грубо порушив процедуру оформлення протоколу у справі про адміністративне правопорушення та проведення освідування водія на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Крім того, в матеріалах справи відсутні дані свідків, які були присутні при проведенні огляду на стан алкогольного спяніння. Також протокол складався через 4 дні після нібито вчиненого правопорушення.

Крім того, зазначає, що огляд на місці зупинки транспортного засобу не проводився, від проходження огляду ОСОБА_2 теж не відмовлявся, а відтак висновок щодо результатів медичного огляду є недопустимим доказом.

В додаткових поясненнях до апеляційної скарги, поданих до суду апеляційної інстанції, адвокат ОСОБА_3 наголошує на тому, що протокол у справі про адміністративне правопорушення не може розглядатися судом та бути оцінений як допустимий доказ у відповідності до положень ст. 251 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника особи, провадження у справі стосовно якої закрито, ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обгрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові.

Підтвердженням вищенаведеного є протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 374853 від 18 серпня 2018 року, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 14 серпня 2018 року, згідно якого ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, які були учасниками дорожньо-транспортної пригоди з участю ОСОБА_2, яка відбулася 14 серпня 2018 року, та ствердили факт перебування водія ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння.

Вказані докази є належними, допустимими та взаємоповязаними, підтверджують наявність адміністративного правопорушення та винуватість ОСОБА_2 у його вчиненні.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи суддею місцевого суду було допущено порушення норм процесуального права, то такі не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що працівниками поліції було порушено порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, так як ОСОБА_2 не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу, тому протокол у справі про адміністративне правопорушення не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення, то такі вважаю безпідставними та спрямовані на уникнення особи від адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол у справі про адміністративне правопорушення складений у відсутності двох свідків, тому такий не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення, то такі є безпідставним, так як у справі містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є послідовними.

Твердження апелянта про порушення, допущені під час складання протоколу про порушення ПДР України та в місцевому суді, то такі, на думку судді апеляційного суду, не можуть слугувати підставою для скасування постанови судді місцевого суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, то суддя апеляційного суду вважає такі доводи безпідставними.

Так, відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ч.2 ст. 38, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов як: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні з дня його виявлення).

При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у звязку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З огляду на зазначене, закриття провадження у справі за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП встановлено обовязок суду зясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу вимог ст. ст. 245, 251, 252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне судове рішення.

При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі прийняття постанови про закриття провадження за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у звязку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також ураховуючи, що повноваження суду на зясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, передбачені ст. 280 КУпАП, суддя апеляційного суду вважає, що суддею місцевого суду обґрунтовано встановлено вину ОСОБА_7 та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 18 лютого 2019 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду ОСОБА_1