Справа № 348/2765/18
Провадження № 33/4808/173/19
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

та його захисника адвоката ОСОБА_3,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, українця, громадянина України,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 20 грудня 2018 року о 17 год. 30 хв. в смт. Ланчин по вул. Незалежності Надвірнянського району Івано-Франківської області керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився за допомогою приладу «Драгер 6810», прилад № 0653, результат огляду 1.84 проміле, тест № 3309. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9 А ПДР України.

На вказану постанову суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд неповно з'ясував фактичні обставини та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, внаслідок чого прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вказує на те, що 20 грудня 2018 року він дійсно керував автомобілем «ВАЗ 2108» та рухався в с. Ланчин Надвірнянського району в сторону м. Коломиї з метою залишити автомобіль на станції технічного обслуговування, попередньо домовившись про ремонт автомобіля. При обїзді попутного автомобіля, він почув якийсь скрип, проте подумав що наїхав на замерзлий лід на дорозі. Приїхавши на станцію техобслуговування в м.Коломия, він залишив автомобіль для проведення ремонту.

Після того як він залишив транспортний засіб на станції техобслуговування, він вживав з приятелем спиртні напої. Через деякий час до нього подзвонили працівники поліції і повідомили, що він при керуванні транспортним засобом зачепив інший автомобіль. По приїзді в с. Ланчин, його вже чекали ОСОБА_4 та працівники поліції, яких він викликав.

Стверджує, що він пояснив всі обставини та події дня працівникам поліції, однак був доставлений в Надвірнянський райвідділ, де без понятих йому було проведено освідування на вживання спритних напоїв. Вказує, що він повідомив, що не погоджується із результатами приладу Драгер, однак йому пригрозили що його затримають, а тому він написав пояснення про вживання ним 100 гр. горілки та керування транспортним засобом.

Освідування в медичному закладі він не проходив, що на його думку суперечить Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Просить постанову суду скасувати як незаконну

В судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисник адвокат ОСОБА_3 підтримали вимоги апеляційної скарги і просили скасувати постанову суду та закрити провадження по справі у звязку з відсутністю події правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи учасників судового провадження, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 належним чином був повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції, однак в судове засідання не зявився без поважних на це причин.

Суд першої інстанції, приймаючи до уваги вказані обставини та дослідивши всі матеріали справи, прийшов до обґрунтованого висновку про можливість розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 та його захисника.

З матеріалів справи вбачається, що справа двічі призначалась до розгляду, а саме: 29.01.2019 року та 18.03.2019 року і суд першої інстанції у відповідності до вимог діючого законодавства повідомляв ОСОБА_2 та його захисника про розгляд справи у встановленому законом порядку, що підтверджується відповідними розписками про отримання рекомендованих повідомлень. (а.с 13,16-19)

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобовязана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які повязані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані обставини та процесуальна поведінка особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3 протягом розгляду справи в суді першої інстанції дозволили суду прийти до обґрунтованого висновку про можливість розглянути справу без їх участі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_2 та призначив йому справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться сукупністю доказів, які були досліджені судом першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №032375 від 20.12.2018 року ОСОБА_2 20 грудня 2018 року о 17 год. 30 хв. в смт. Ланчин по вул. Незалежності керував транспортним засобом марки «ВАЗ-2108» д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився за допомогою Алкотест Драгер 6810, тест №3309, результат тесту 1.84 %. У вказаному протоколі про адміністративне правопорушення стверджується, що своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.9 Правил дорожнього руху України.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським СРПП №4 Надвірнянського ВП сержантом поліції ОСОБА_5, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

Зокрема, відповідно до вимог ст.256 КУпАП, якою врегульовано зміст протоколу про адміністративне правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Так, ОСОБА_2 були розяснені його права та обовязки відповідно до ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Надвірнянському районному суді, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_2 у вказаному протоколі.

В графі пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 власноручно надав пояснення, в яких зазначив, що випив 100 гр. горілки, після чого сів за кермо.

Посвідчення водія ОСОБА_2 були вилучені та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 був ознайомлений, жодних зауважень чи незгоди із його змістом останнім не зазначено, як і не вказано щодо протиправності дій працівників поліції при його складанні.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП і не містить недоліків, які свідчать про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_2, стосовного того, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння і не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки вказані доводи спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

При вирішенні цього питання суд приймає до уваги, що вищевказані доводи вперше були наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, що свідчить про непослідовність його позиції та викликає недовіру щодо їх правдивості.

Зокрема у своїх поясненнях ОСОБА_2 стверджує, що працівники поліції, сфальсифікували матеріали справи, оскільки провели огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціального технічного засобу без участі свідків, однак безпідставно вказали їх у протоколі про адміністративне правопорушення та застосовуючи до нього психологічний тиск і погрожуючи позбавленням волі, змусили його підписати протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення, які не відповідали дійсності.

Разом з тим, зі змісту пояснень ОСОБА_2 вбачається, що він вищевказані дії поліцейських не оскаржував і не звертався до компетентних органів щодо притягнення їх до кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що працівниками поліції були сфальсифіковані матеріали справи в частині обставин проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння за відсутності свідків та застосування психологічного тиску щодо надання письмових пояснень особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, фактично вказують про наявність в діях працівників поліції ознак кримінального правопорушення і можуть бути перевірені тільки у встановленому законом порядку.

Апеляційними судом не встановлені обставини, які свідчать про зловживання працівниками поліції своїми правами та фальсифікацію доказів по справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що під час його складання були присутні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, дані яких зазначені в протоколі із їх власноручними підписами, що підтверджує реальну наявність вказаних свідків під час проведення відповідного огляду на стан алкогольного спяніння.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він не знаходився у стані алкогольного спяніння, апеляційний суд приймає до уваги, що в матеріалах справи міститься результат тесту Drager, відповідно до якого кількісний показник складає 1.84 %, який апелянтом власноручно було підписано та написано про те, що він згідний із даним результатом проведеного тесту; акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів складено в присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7, а також підписаний ОСОБА_2 у графі згоди із результатами тесту відповідного акту; письмові пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7, які були присутні при проведенні вказаного тесту на стан алкогольного спяніння.

В матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_4 (а.с.6) з яких вбачається, що 20.12.2018 року близько 17 год. 50 хв. по вул. Незалежності відбулося ДТП посеред дороги за участі автомобіля під керуванням ОСОБА_2, який втік з місця ДТП.

З долучених письмових пояснень ОСОБА_9 (а.с.7) вбачається, що 20.12.2018 року о 17 год. 53 хв. вона зі своїм чоловіком ОСОБА_10 та ОСОБА_4 рухалися транспортним засобом в смт. Ланчин по вул. Незалежності, побачила автомобіль посеред дороги, а тому включила лівий поворот і призупинившись, побачила що за кермом автомобіля ВАЗ перебував знайомий чоловіка ОСОБА_2, автомобіль якого заглох посеред дороги. ОСОБА_2 завів свій транспортний засіб, після чого пошкодив її транспортний засіб ОСОБА_11, д.н.з. НОМЕР_3, після чого правопорушник утік в невідомому напрямку.

Дані пояснення свідка ОСОБА_9 підтверджуються письмовими поясненнями (а.с.9) її чоловіка ОСОБА_10, з яких вбачається, що у вказаний день та час він сказав дружині зупинитись транспортним засобом, яким вона керувала, біля транспортного засобу ОСОБА_2, оскільки хотів йому допомогти, але останній в цей час вдарив їхній транспортний засіб та втік з місця ДТП. Вказує, що водій ОСОБА_2 перебував у стані сильного алкогольного спяніння.

В матеріалах справи також містяться письмові пояснення ОСОБА_2, відповідно до яких 20.12.2018 року о 17 год. 30 хв., коли він, керуючи транспортним засобом, стояв в смт. Ланчин по вул. Незалежності посеред дороги, біля нього зупинився автомобіль червоного кольору, однак він викрутив руль у ліво та вдарив автомобіль, після чого втік з місця ДТП в с. Іванівці Коломийського району. В своїх поясненнях ОСОБА_2 зазначає, що був за кермом пяний, тому й тікав з місця ДТП.

Сукупність вищевказаних доказів, поза всяким розумним сумнівом доводить вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Відповідно до вимог ст.266 ч.2 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що в результаті огляду проведеного поліцейським за допомогою технічного засобу було встановлено, що водій ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного спяніння, оскільки результат тесту становив 1,84 проміле і останній повністю погоджувався з даним результатом, визнаючи факт вживання алкогольних напоїв та керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Відповідно до вимог п.2.9а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_2 стосовно того, що огляд на стан алкогольного спяніння було проведено з істотним порушенням вимог ст.266 КУпАП, оскільки під час перевірки вищевказаних доводів апеляції не було виявлено порушень встановленого законом порядку проведення огляду на стан алкогольного спяніння, вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яку затверджено наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду першої інстанції, поза всяким розумним сумнівом підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення судом першої інстанції було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_2 про необхідність скасування постанови суду, у звязку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду залишити без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2019 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду ОСОБА_12