Дата документу 03.01.2019 Справа № 554/9900/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

3 січня 2019 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А.Г. при секретарі Гречка Є. В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, фізичної особи-підприємця, РНОКПП № НОМЕР_1, до адміністративної відповідальності не притягувався

в с т а н о в и в :

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

1. Відповідно до протоколу № ПЛ2780/155/АВ/П/ПР від 29 листопада 2018 року ОСОБА_1, являючись фізичною особою-підприємцем, допустив до роботи водія без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням керівника ОСОБА_2

ІІ. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

2. Дії ОСОБА_1 ініціатором складення протоколу кваліфіковані за ч. 3 ст. 41 КУпАП, як фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

ІІІ. Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності до вчинення інкримінованого йому правопорушення

3. Після розяснення відповідно до ст. 268 КУпАП прав особі, що притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист, тобто користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, в судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав та показав, що інкримінованого йому правопорушення він не вчинював, так як фактичного допуску працівника ОСОБА_2 до роботи не допускав і докази цього як в самому протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, так і доданих до нього матеріалах не наведені і не надані. Сам протокол, форма і зміст якого не відповідає закону, містить суперечності, які грунтуються на припущеннях, що є недопустимим, оскільки протирічить вимогам статті 62 Конституції України. В протоколі зазначається, що 20 листопада 2018 року головними державними інспекторами Управління Держпраці у Полтавській області Гускою Н. М. та Хоменко А. М. нібито на автобусі, який належить ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 здійснював перевезення пасажирів по маршруту № 45. Разом з тим до протоколу доданий Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ПЛ2780/155/АВ від 29 листопада 2018 року, відповідно до якого перевірка фізичної особи підприємця ОСОБА_1 вказаними інспекторами здійснювалася з 15 год. 28 листопада 2018 року по 16 год. 29 листопада 2018 року. Яким чином інспекторам вдалося виявити інкриміноване йому правопорушення і на підставі яких даних саме 20 листопада 2018 року, в протоколі і доданих до нього матеріалах не зазначено і йому про це невідомо. Також незрозумілим йому є те, що виявивши факт адміністративного правопорушення 20 листопада 2018 року, державні інспектори всупереч вимог статті 254 КУпАП протокол про вчинення адміністративного правопорушення складають лише 29 листопада 2018 року.

В звязку з цим вважає, що протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення інспектором було складено з грубим порушенням вимог КУпАП, в звязку з чим він не може бути прийнятим до уваги судом як доказ по справі, а тому просить закрити справу щодо нього за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

IІІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування

4. Конституція України.

4.1. Стаття 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

4.2. Стаття 62 (частина 3). Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

5. Кодекс про адміністративні правопорушення України.

5.1. Стаття 7. Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

5.2. Стаття 245. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

5.3. Стаття 251. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

5.4. Стаття 252. Оцінка доказів

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

5.5. Стаття 254. Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

5.6. Стаття 256. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

6. Мотиви суду

Дослідивши протокол про вчинення адміністративного правопорушення та додані до нього матеріали, суд приходить до висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення та необхідності закриття справи за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

У відповідності до чинного законодавства відповідальність за ч. 3 ст. 41 КУпАП настає за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Як слідує із змісту протоколу, 20 листопада 2018 року головними державними інспекторами Управління Держпраці у Полтавській області Гускою Н. М. та Хоменко А. М. нібито на автобусі, який належить ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 здійснював перевезення пасажирів по маршруту № 45. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що у вказаний день зазначені посадові особи здійснювали перевірку перевезення пасажирів на вказаному маршруті, а отже могли виявити інкриміноване ОСОБА_1 порушення, до протоколу не додано, в звязку з чим суд позбавлений можливості їх оцінити, а тому сприймає це як припущення ініціатора складення протоколу, яке нічим не підтверджується.

Такий висновок суду ґрунтується також на доданому до протоколу ініціатором його складення Акті інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ПЛ2780/155/АВ від 29 листопада 2018 року, із якого сліду, що перевірка фізичної особи підприємця ОСОБА_1 вказаними інспекторами здійснювалася з 15 год. 28 листопада 2018 року по 16 год. 29 листопада 2018 року, а тому інкриміноване йому правопорушення відповідно до цього акту не могло бути виявлено 20 листопада 2018 року, в звязку з чим вказаний акт не може прийматися до уваги судом як належний та допустимий доказ.

Крім того, із пояснення ОСОБА_1, доданого ініціатором складення протоколу до матеріалів справи, датованого 28 листопада 2018 року слідує, що 20 листопада 2018 року саме він особисто, а не ОСОБА_2, здійснював перевезення пасажирів на власному автобусі по маршруту № 45. Ці твердження ініціатором притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не спростовані і будь-яких доказів, спрямованих на спростування його тверджень до протоколу не додано.

В матеріалах справи відсутні докази щодо наявності трудових відносин між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також не підтверджено факту допуску останнього до виконання трудових обовязків.

Будь-яких обєктивних даних, які б безперечно свідчили про факт допущення ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням керівника, ініціатором складення протоколу в ньому не наведено і до нього не додано.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення ґрунтується на припущеннях, що є недопустимим відповідно до ч. 3 ст. 63 Конституції України.

Частиною 2 статті 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення.

Крім того, суд констатує, що ініціатором складення протоколу до нього, на підтвердження вини ОСОБА_1, додані ксерокопії документів, процесуальне походження яких невідоме, в звязку з чим вони не можуть прийматися судом до уваги та розцінюватися як належні та допустимі докази по справі.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про відсутність в діяннях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, так як висновки ініціатора складення протоколу про його винуватість у цьому не ґрунтуються на наданих доказах, протокол про адміністративне правопорушення, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений з порушенням строків, зазначених в статті 254 КУпАП, що виключає притягнення особи до відповідальності.

Керуючись статтями 247, 283 та 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя А.Г. Савченко