Номер справи 289/1545/19
Номер провадження 3-зв/289/1/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2019 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Сіренко Н.С., за участі секретаря судового засідання Галькевич Ю.В., заявника ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Радомишльського районного суду Житомирської області Луньової Д.Ю. у адміністративній справі №289/1545/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з заявою про відвід судді Радомишльського районного суду Житомирської області Луньової Д.Ю. у адміністративній справі №289/1545/19 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.172-7 КУпАП.

Вказана заява мотивована тим, що суддя Луньова Д.Ю. виносить на його думку упереджені рішення щодо відмови у задоволенні клопотань про витребування документів з військової прокуратури та Управління захисту економіки (далі УЗЕ), які необхідні для справедливого розгляду справи по суті, крім того, суддя Луньова Д.Ю. не задовольнила відвід прокурора Канарського В. та не бере до уваги незаконне збирання доказів та внесення ОСОБА_2 до офіційного документу (протоколів № 282, 283) завідомо неправдивих відомостей, при цьому суддя відмовила від необхідності допиту ОСОБА_2 та його примусового приводу, тому заявник вважає, що вказані дії судді дають підстави стверджувати про несправедливий розгляд справи.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 просить задовольнити його заяву про відвід судді Луньової Д.Ю. посилаючись на те, що під час складання 05.09.2019 старшим оперуповноваженим УЗЕ у Житомирській області капітаном поліції Гальчуком Р.С. протоколів №282, та №283 останнім не були дотримані норми статей 254, 256 КУпАП, однак суддя Луньова Д.Ю. не надіслала протокол для належного доопрацювання, що викликає сумнів щодо її неупередженості. Крім того, суддя Луньова Д.Ю. не задовольнила заявлений 04.10.2019 ОСОБА_1 відвід прокурору Канарському В.С., який, на думку заявника, виходячи за межі своїх повноважень, незаконно здійснював збір інформації відносно нього. Також суддя Луньова Д.Ю. відхилила клопотання ОСОБА_1 про витребування документів щодо реєстрації перевірок відносно заявника в військовій прокуратурі та УЗЕ для встановлення дати виявлення правопорушення та встановлення строків накладення адміністративного стягнення у відповідності до ст. 38 КУпАП, і відмовила в задоволенні клопотання про виклик свідків. ОСОБА_1 зазначає, що прокурор звинувачує його в скоєнні правопорушення без підтвердження доказами, самому ОСОБА_1 прийшлося збирати докази своєї невинуватості у скоєнні правопорушення та надати суду, а суддя Луньова Д.Ю. на погляд заявника займає однобоку позицію обвинувачення, що викликає сумніви в її неупередженості.

У судове засідання інші учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.4).

Норми чинного КУпАП не регулюють порядок вирішення питання про відвід судді, але з метою додержання принципу законності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права кримінального процесуального права, при вирішенні даного питання, а саме ст. ст. 75, 81 КПК України.

Вичерпний перелік обставин, які виключають участь судді у кримінальному провадженні, встановлений ст. 75 КПК України. До таких обставин відносяться випадки, коли суддя є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; суддя брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо суддя особисто, його близькі родичі чи члени сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості; у випадку встановлення порушення порядку визначення судді для розгляду справи.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений в порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, в Конституції України (статті 126, 129) зазначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права, а вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення.

Ураховуючи наявну практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), можна констатувати, що в цілому ЄСПЛ визначив концептуальні підходи до тлумачення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навівши не лише змістовні характеристики неупередженості, а й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

У цьому контексті, на думку ЄСПЛ, можна розмежувати суб`єктивний підхід, який відображає особисте переконання цього судді у конкретній справі, та об`єктивний підхід, який визначає, чи були достатні гарантії для виключення будь-яких сумнівів з цього приводу. Таким чином, з урахуванням зазначеного слід зробити висновок, що, оцінюючи безсторонність суду, необхідно розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти.

Щодо суб`єктивної складової цього поняття слід зазначити, що в рішенні ЄСПЛ у справі «Хаушильд проти Данії» вказано, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної неупередженості у рішенні у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів у тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Разом з тим, заявником не наведені мотиви, які б свідчили про неможливість розгляду суддею Луньовою Д.Ю. адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , не наведено достовірних фактів, які дають підстави вважати про заінтересованість судді у розгляді справи про адміністративне правопорушення або наявність сумнівів в об`єктивності, незалежності та неупередженості судді.

Посилання заявника ОСОБА_1 на ті обставини, що суддя Луньова Д.Ю. виносить на його думку упереджені рішення під час розгляду справи про адміністративні правопорушення, а тому вказані дії судді дають підстави стверджувати про несправедливий розгляд справи, не можуть бути підставою для задоволення заяви та відводу судді Луньової Д.Ю. у адміністративній справі №289/1545/19 відносно ОСОБА_1 , так як суддя, який розглядає відвід, не вправі давати оцінку правильності процесуальних дій та рішень судді, який здійснює розгляд справи про вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому звертаю увагу, що після закінчення розгляду справи та ухвалення судового рішення, у разі незгоди із ним, заявник вправі включити до апеляційної скарги також і посилання на процесуальні рішення судді, в тому числі й ті, що були підставою для подання заяви про відвід, а отже, зазначені заявником факти за наявності для того підстав, можуть бути однією із підстав оскарження рішення судді Луньової Д.Ю. в апеляційному порядку, а не підставою відводу судді.

За таких умов прихожу до висновку, що в заяві ОСОБА_1 про відвід судді Луньової Д.Ю. не зазначено обставин, передбачених ст. 75 КПК України, які могли б свідчити про упередженість судді при розгляді вказаної справи або його зацікавленість в результатах її розгляду, а тому заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 75, 76, 80 КПК України, ст. ст. 245, 246 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Радомишльського районного суду Житомирської області Луньової Д.Ю. у адміністративній справі №289/1545/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ Н. С. Сіренко

Згідно з оригіналом

Суддя Н. С. Сіренко

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)