П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2019 Справа №607/2038/19

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Братасюк В.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого на посаді заступника начальника КП «УЖКГБтаЕ ТМР»,

за ч. 4 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія БД №239858 від 17 січня 2019 року, ОСОБА_1 28 грудня 2018 року о 20 год. 10 хв., в м. Тернополі по просп. Злуки,1, будучи посадовою особою, порушив правила, норми та стандарти, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при організації утримання та експлуатації обєктів комунального шляхово-мостового господарства в м. Тернополі та не вжив відповідних заходів, щодо належного контролю за діяльністю КП «Тернопільміськшляхрембуд» та не прийняв своєчасних заходів, щодо відновлення безпечних умов для руху та не забезпечив контроль за ліквідацією вибоїни на дорожньому покритті по просп.Злуки,1, що призвело до створення аварійної ситуації та механічного пошкодження транспортного засобу марки «Volkswagen passat» номерний знак LBL15235, під керуванням водія ОСОБА_2, та транспортного засобу марки «Volkswagen passat» номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, внаслідок наїзду на перешкоду (вибоїну), на дорожньому покритті, що стало супутньою причиною ДТП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №239858 від 17 січня 2019 року, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1.5 Правил дорожнього руху, п.3 ст.12 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 3.1.1, 3.1.2 ДСТУ-3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди, вимоги до експлуатаційного стану» та притягується до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, подавши заяву про неможливість прибути в судове засідання у звязку із занятістю в іншому судовому процесі, яку суд до уваги не приймає, оскільки жодного підтверджуючого документу перебування в іншому судовому процесі суду не надано. Враховуючи наведені обставини та строки розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності ОСОБА_4, за наявними матеріалами справи.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обовязок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду обєктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Вимогами ч.1 ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна, необережна) дія чи бездіяльність, яку посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з вимогами ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи, про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов'язані з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об'єднай ь).

Згідно ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів; позначати місця виконання робіт, місця, де залишено на дорозі, вулиці, залізничному переїзді машини і механізми, будівельні матеріали тощо, відповідними дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані - сигнальними вогнями, передбаченими діючими нормами; по закінченні робіт на дорозі, вулиці, залізничному переїзді негайно привести їх у стан, що забезпечує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів і пішоходів, та впорядкувати зони відчуження; у разі забруднення проїзної частини доріг, вулиць, залізничних переїздів невідкладно здійснювати заходи для їх очищення і своєчасного попередження учасників дорожнього руху про загрозу безпеці руху, що виникла; обладнувати їх технічними засобами регулювання дорожнього руху; виявляти аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 4 ст.140 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт, передбачені частинами першою, другою або третьої цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Субєктом даного правопорушення може бути особа, до обовязків якої входить контроль за дотриманням правил, норм, стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць. Водночас, матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, зокрема доказів перебування останнього на посаді, яка включає коло обовязків, невиконання яких може тягнути за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 4 ст. 140 КУпАП. Виникнення зобовязань на підставі цивільно-правових угод, їх неналежне виконання, передбачає відповідальність за іншими нормами матеріального права та процесуального закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, що в силу ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 9, 140, п.1 ст.247, ст.ст. 252, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 62 Конституції України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу, порушену відносно ОСОБА_1 за ознаками ч. 4 ст. 140 КУпАП провадженням закрити, у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяОСОБА_5