Справа № 715/2216/19
Провадження № 3/715/996/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2019 смт. Глибока

Суддя Глибоцького районного суду Чернівецької області Маковійчук Ю.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від відділення інспекторів прикордонної служби «Порубне» відділу прикордонної служби «Порубне» Чернівецького прикордонного загону Західного Регіонального управління Державної прикордонної Служби України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ч. 1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

12 жовтня 2019 року о 23 год. 30 хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Порубне», що знаходиться на території Тереблеченської об`єднаної територіальної громади Глибоцького району Чернівецької області ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, а саме слідуючи на виїзд з України в пішому порядку по пішохідній смузі руху, встановленою технологічною схемою пункту пропуску, самостійно, без дозволу представників ДПС України зайшов на смугу руху «червоний коридор» та в подальшому самостійно пересувався по території пункту пропуску, після чого, був запрошеним до службового приміщення Державної прикордонної служби України для з`ясування обставин та складання адміністративно-процесуальних документів за ст.202 КУпАП ОСОБА_1 не виконав неодноразові законні вимоги складу прикордонного наряду, зокрема чинив опір, поводити себе агресивно.

Із протоколу адміністративного затримання та протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 12 жовтня 2019 року вбачається, що 12 жовтня 2019 року громадянин ОСОБА_2 був затриманий, йому роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, а також зроблено відмітку про те, що під час огляду не було нічого виявлено та вилучено.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину не визнав та пояснив, що перетинав Державний кордон України в пішому порядку, на виїзд з України, щоб зустрітися з своїми родичами, у зв`язку з тим що їх не пустили на території України, під час перетину, в нього виникла дискусія з старшим інспектором прикордонної зміни, в результаті чого його запросили пройти в кабінет. Вказував на те, що він нічого не порушував, а дії працівників прикордонної служби були незаконними.

В судовому засіданні начальник ІІ групи інспекторів прикордонного контролю ОСОБА_3 пояснив, що 12.10.2019 року він перебував на службі, біля 23 години отримав повідомлення про конфлікт. Прийшовши на місце, побачив, що ОСОБА_2 поводив себе агресивно, кричав, показував різні посвідчення, звинувачував у хабарництві. Також пояснив, що ОСОБА_4 слідував на виїзд з України отримав контрольний талон, пройшов митний і прикордонний контроль та мав слідувати на виїзд, однак, останній розсунув огорожу та самостійно пішов до митників з`ясовувати чому не пустили когось на в`їзд в Україну, тобто порушив режим в пункту пропуску. Вказував на те, що він просив ОСОБА_5 заспокоїтись, однак, останній на його вимоги не реагував. Після чого він запросив останнього до службового кабінету для складання протоколу за ст. 202 КУпАП, так як він поводив себе неадекватно, було застосовано відносно нього силу та кайданки. При цьому пояснив, що перебуваючи службовому кабінеті ОСОБА_2 виражався нецензурними словами, на зауваження не реагував. Також вказав на те, що був викликаний наряд поліції та на прохання останнього викликали швидку медичну допомогу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Крім того, пунктом 2.9 п п.2 Порядку дій посадових осіб органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України щодо установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон, здійснення контролю за його додержанням, а також організації і забезпечення взаємодії та координації контрольних органів і служб, що здійснюють різні види контролю або беруть участь у забезпеченні режиму в пунктах пропуску через державний кордон, затвердженого наказом Адміністрації Державної Прикордонної Служби України від 29 серпня 2011 року № 627, встановлено, що під час перебування у пунктах пропуску особам, які перетинають державний кордон, забороняється без дозволу представників підрозділу охорони державного кордону залишати зону прикордонного контролю і територію пункту пропуску.

Статтею 3 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, зокрема що, основною функцією ДПС України є здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення. Статтею 19 цього ж закону на ДПС України в тому числі покладається контроль за дотриманням прикордонного режиму.

Згідно ч. 1 ст. 185-10 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Встановлено, що ОСОБА_2 порушив прикордонний режим в пункту пропуску, відповідальність за який передбачено ст. 202 КУпАП. А оскільки, в даному випадку протокол про адміністративне правопорушення підлягав обов`язковому складенню в силу вимог ст. 258 КУпАП, так як особа оспорювала допущене нею порушення, тому ОСОБА_4 був запрошений до службового кабінету, за місцем вчинення правопорушення, для складання протоколу за ст. 202 КУпАП, який відповідно до вимог ст. 255 КУпАП працівники ДПС України мають право складати. Тобто дії представника підрозділу охорони державного кордону, були законними.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 вчинив злісну непокору, зокрема, відмовлявся від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог працівника ДПС України, виражався нецензурними словами, погрожував, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняли державний кордон України.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи та відео дослідженого у судовому засіданні, ОСОБА_1 перебуваючи в службовому приміщенні, неодноразово не виконав вимоги працівника прикордонної служби, не називав своє ім`я та прізвища, кричав та поводив себе агресивно, погрожуючи службовими неприємностями, що є явною зневагою до працівників Прикордонної служби України.

Також встановлено, що відносно ОСОБА_5 було застосовано спеціальні засоби кайданки.

Враховуючи викладене, вважаю, що в його діях ОСОБА_5 є об`єктивна сторона адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, доведена матеріалами справи дослідженими під час розгляду справи.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до санкції ч.1 ст.185-10 КУпАП на особу, яка вичинила дане правопорушення накладається штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти відсотків заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Встановлено, що ОСОБА_5 притягається ся до адміністративної відповідальності вперше. Разом із тим, останній, вчинив дії, що посягають на встановлений законом порядок охорони державного кордону, тобто його дії свідчать про відверте ігнорування встановлених в суспільстві правил поведінки, а також правових нори, що регулюють порядок охорони державного кордону. Зазначене свідчить про істотну суспільну шкідливість особи та, з урахуванням особи правопорушника, його процесуальної поведінки під час розгляду справи, вважаю, що для виховання останнього в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, на ОСОБА_5 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у максимальному розмірі, передбаченому санкцією норми ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. А тому, із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384,20 грн.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 245, 251, 280, 284, 287, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у штрафу в розмірі сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (тисячу сімсот) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд протягом 10-ти діб з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: