Справа № 212/7935/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Борис О.Н., розглянувши матеріали, які надійшли із Полку патрульної поліції в місті Кривий ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

У провадження Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 208653 від 10.09.2019 року, водій ОСОБА_1 10.09.2019 року о 23-20 годині, в Дніпропетровській області, м. Кривого Рогу , Покровського району, по мкр. 5-й Зарічний,70, керував транспортним засобом ВАЗ 21083 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Стан сп`яніння підтверджується результатом приладу Драгер, який складає 2,92 проміле. Огляд на стан сп`яніння проводився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, що притягується до адміністративної відповідальності були роз`яснені вимоги ст. 268 КУпАП України й зміст ст. 63 Конституції України.

ОСОБА_1 у судові засідання 25.09.2019 та 25.10.2019 не прибув, як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, останній повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Так, 25.09.2019 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 в якій останній просив відкласти розгляд справи на іншу дату через виїзд за межі країни.

25 вересня 2019 року розгляд справи був відкладений на 25 жовтня 2019 року, про що був повідомлений ОСОБА_1 належним чином.

24 жовтня 2019 року на адресу суду надійшло вдруге клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, призначений на 25 жовтня 2019 року через неможливість прибути до суду його захисника адвоката Сергієнка Д.М.

24 жовтня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання адвоката Сергієнка Д.М. про відкладення розгляду справи відносно ОСОБА_1 та надати йому можливість ознайомитися з матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

25 жовтня 2019 року розгляд справи вдруге був відкладений через неявку у судове засідання ОСОБА_1 без поважних причини та неявку його захисника адвоката Сергієнка Д.М. через перебування на лікарняному на 07 листопада 2019 року, про що було повідомлено і особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Сергієнка Д.М.

25 жовтня 2019 року за допомогою телефонограми адвокату Сергієнко Д.М. було запропоновано з`явитися до суду 31 жовтня 2019 року о 15-30 годині для ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , однак у визначений час адвокат Сергієнко Д.М. до суду не прибув. 04 листопада 2019 року адвокату Сергієнко Д.М. вдруге за допомогою телефонограму було запропоновано з`явитися до суду 06 листопада 2019 року о 13-00 годині для ознайомлення з матеріалами справи, однак останній повторно до суду не прибув.

07 листопада 2019 року ОСОБА_1 та його захисник адвокат Сергієнко Д.М. до суду не прибули та не повідомили про причини своєї неявки, розгляд справи був відкладений на 15 листопада 2019 року, про що був повідомлений ОСОБА_1 та його захисник належним чином.

14 листопада 2019 року через канцелярію суду особисто подав представник ОСОБА_1 адвокат Скоробогатько В.Ю. клопотання про відкладення розгляду справи 15.11.2019 для ознайомлення з матеріалами справи, оскільки ОСОБА_1 розірвав договір про надання юридичних послуг з адвокатом Сергієнко Д.М. та уклав з ним договір про надання юридичних послуг 14 листопада 2019 року.

15 листопада 2019 року у судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Скоробогатько В.Ю. не з`явилися.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 з метою уникнення адміністративної відповідальності умисно затягує розгляд справи, оскільки жодного разу особисто до суду не з`явився.

Згідно ст. 268 КУпАП явка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не обов`язкова, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 та його представника на підстав наявних у справі доказів.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП визначає відповідальність особи за: керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини (далі - ЄКПЛ) та основних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Європейський суд з прав людини приділяє особливу увагу дотриманню аналізованих принципів як невід`ємної складової права на справедливий суд, практичне застосування яких відбувається при досліджені доказів та оскарженні невмотивованих рішень суду, коли влучні аргументи сторін судом просто проігноровані.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справах: OZTURK v. GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53 та Швидка проти України від 30.10.2014 року), справи про адміністративні правопорушення даної категорії, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відтак, на всі стадії оскарження у судах постанов у справах даної категорії на позивачів (осіб, яких притягнуто до адміністративної відповідальності) поширюються всі гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Рішенням у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії» від 23.05.1993 р. ЄСПЛ вказав, що принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, а також, що вкрай важливо, відповісти на них.

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» від 1.07.2003 р. (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті, та надати стороні можливість його оскарження у разі незгоди з аргументами суду. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), від 27.09.2001 р.). А тому при оскаржені рішення суду слід звертати увагу на те, що залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням процесу.

ЄСПЛ завжди займав визначне місце, забезпечуючи право на справедливий суд (Airey v. Ireland (Ейрі проти Ірландії), § 24; Stanev v. Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], §231). Ця гарантія є «одним з основних принципів будь - якого демократичного суспільства, відповідно до Конвенції» (Pretto and Others v. Italy (Претто та інші проти Італії), § 21).

Оскільки за змістом ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, а юрисдикція їх поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, ключову роль у забезпеченні ефективного захисту прав і свобод громадян на національному рівні відведено саме судам.

Детально вивчивши та дослідивши матеріали справи та надані докази, суддя дійшов висновку, що винність ОСОБА_1 у суді встановлена та підтверджена наступними доказами, а саме протоколом серії ОБ №208653 від 10.09.2019 про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано, що водій ОСОБА_1 10.09.2019 року о 23-20 годині, в Дніпропетровській області, м. Кривого Рогу , Покровського району, по мкр. 5-й Зарічний,70, керував транспортним засобом ВАЗ 21083 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Стан сп`яніння підтверджується результатом приладу Драгер, який складає 2,92 проміле. Огляд на стан сп`яніння проводився у присутності двох свідків (а.с.1); рапортом поліцейського ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, відповідно до якого, екіпажем патрульної поліції Буран 110 було виявлено і зупинено автомобіль ВАЗ21083 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та під час спілкування з яким у останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер у присутності двох понятих. Пройшовши такий огляд, прилад Драгер показав, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду 2,92 проміле. Було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.7), дослідженим СД диском у якому зафіксовано керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 21083, днз НОМЕР_1 , проходження огляду у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер, ознайомлення ОСОБА_1 з правами та обов`язками передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КупАП та складанням протоколу із зазначенням дати та місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, результатами огляду на стан сп`яніння та роз`яснення можливості незгоди з проведеним оглядом (а.с. 8), висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер 6820, огляд проведений 10.09.2019 о 23-50 год. та за результатами тесту у ОСОБА_1 виявлено стан алкогольного сп`яніння - результат 2,92 проміле, про що складений акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому ОСОБА_1 погодився з результатами проведеного огляду(а.с.2,5).

З довідки від 15.09.2019, виданою ст..інспектором відділення адмінпрактики ППП в м. Кривий Ріг УПП Остріковим С.М., вбачається, що громадянин ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 категорії В. (а.с. 7)

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів по справі не вбачається.

Протокол про адміністративне правопорушення, як доказ ніким не спростовувався. Доказів, які спростовують дані протоколу про адміністративне правопорушення, суду не надано.

Відеозаписом з місця події здійсненого за допомогою бодікамери, який переглядав суд, підтверджуються обставини зазначені у протоколі.

Відеозапис співвідноситься та узгоджується з доказами, що були досліджені у судовому засіданні.

Встановлені судом обставини, об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 10.09.2019 о 23-20 годині у стані алкогольного сп`яніння.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, в їх сукупності, суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та погоджується з кваліфікацією цих дій правопорушника за ч.1 ст.130 КУпАП.

Виходячи із вищевикладеного, дослідивши та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку про накладення на правопорушника адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керуванням транспортним засобом в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір» з правопорушника в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 24, 130, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суддя -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та призначити стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 гривень (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.) на користь держави (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA6026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Апеляційна скарга подаються до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: О. Н. Борис