Справа № 761/5525/19
Провадження № 3/761/1858/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Мартинов Євген Олександрович, розглянувши матеріали адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які надійшли з Управління патрульної поліції в місті Києві відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, яка проживає: АДРЕСА_1, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

Протокол про адміністративне правопорушення серія БД № 343273 складений на підставі того, що ОСОБА_1 03 лютого 2019 року о 09 год. 10 хв., за адресою: вул. Софіївська, 17 у місті Києві, керуючи автомобілем AUDI д.н.з. НОМЕР_1, виявляючи при цьому ознаки наркотичного сп'яніння, що проявляються у млявому реагуванні зіниць очей на промінь світла, вираженому тремтінні пальців рук, не виконала вимогу п. 2.5 ПДР України, відмовившись від проходження медичного огляду для визначення стану сп'яніння у присутності двох свідків на вимогу працівника поліції, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції , тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що 03 лютого 2019 року приблизно о 09 годині 00 хвилин, під час керування автомобілем AUDI д.н.з. НОМЕР_1 її зупинили співробітники поліції, один з яких запропонував пройти їй огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер". Після проходження тесту, ознак алкогольного сп'яніння в неї виявлено не було. В подальшому співробітник поліції запропонував їй проїхати до лікарні для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння однак, обурившись такою поведінкою працівників поліції вона відмовилася їхати з ними до відповідного закладу, вважаючи співробітників патрульної поліції даного екіпажу упередженими щодо неї. Проте ОСОБА_1 зазначила, що вона бажала та планувала проїхати до відповідної медичної установи для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, однак хотіла це зробити з іншими представниками органів поліції, яких за номером 102 в той час викликав ОСОБА_2, що за поясненнями ОСОБА_1 є її громадянським чоловіком і який перебував разом з нею під час складання протоколу. При цьому ОСОБА_1 на запитання суду не змогла пояснити, чому вона цього дня, чи то з іншим екіпажем патрульної поліції, чи то особисто, так і не прибула до відповідної медичної установи та не пройшла огляд на стан наркотичного сп'яніння.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 клопотав про закриття провадження, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому захисник посилається у письмовому клопотанні зокрема на ту обставину, що ОСОБА_1 не вчиняла дій, які свідчать про її пряму відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння. ОСОБА_3 зазначає також, що поліцейський, складаючи протокол діяв неправомірно та недотримався Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, оскільки на думку захисника інспектор патрульної поліції по перше безпідставно прийняв рішення про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп'яніння, а по друге не дотримався пунктів 8, 12 вказаної інструкції при пред'явленні вимоги ОСОБА_1 щодо проходження нею відповідного медичного огляду. Захисник також зауважив, що інспектором поліції під час складання протоколу ОСОБА_1 не було роз'яснено вимоги ст. 268 КУпАП та положення ст. 63 Конституції України.

Крім того, захисником до письмового клопотання долучено пояснення громадянина ОСОБА_2, які за змістом відповідають поясненням ОСОБА_1

Дослідивши і оцінивши у їх сукупності наявні матеріали справи, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, суддя приходить до переконання, що ОСОБА_1 03 лютого 2019 року дійсно відмовилась від проходження медичного огляду для визначення стану сп'яніння на законну вимогу поліцейського в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, у відповідності з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Наявність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на думку судді цілком та беззаперечно підтверджується змістом відеозапису з нагрудної камери відеоспостереження, долученого інспектором патрульної поліції до матеріалів адміністративної справи на DVD-R диску, яким зафіксовано подію вчинення адміністративного правопорушення від 03 лютого 2019 року та з якого вбачається, що інспекторами патрульної поліції, з дотриманням приписів п. 2.5 ПДР України, ОСОБА_1, в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, неодноразово висувалася вимога про необхідність прослідування разом з ними до профільної медичної установи для проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння, на що правопорушниця неодноразово, протягом тривалого часу, відмовлялася, вигадуючи в перебігу спілкування різноманітні надумані причини для ухилення проходження даного огляду.

При цьому пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в тій частині, що перша не відмовлялася від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, суддя оцінює критично та не покладає в основу даної постанови, оскільки з відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 лише під час завершення складання відносно неї протоколу почала висловлювати в бік інспекторів патрульної поліції, що вона начебто вже згодна їхати на огляд, що на думку судді не свідчить про наявність у неї добровільного наміру пройти огляд, а свідчить про виникнення прагнення ухилитися від складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 при складенні відносно неї протоколу не роз'яснено права, визначені ст. 268 КУпАП та положеннями ст. 63 Конституції України спростовуються наявними у адміністративному протоколі серії БД № 343273 її особистими підписами у тому числі під розділом про роз'яснення правопорушнику відповідних прав.

Крім того винуватість ОСОБА_1 у повному обсязі підтверджується безпосередньо протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 34327303 від 03 лютого 2019 року та письмовими поясненнями осіб у присутності яких складався протокол, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Таким чином, суддя переконливо дійшов до висновку, що у справі зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом.

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення правил дорожнього руху, адже вона 03 лютого 2019 року о 09 год. 10 хв., за адресою: вул. Софіївська, 17 у місті Києві, керуючи автомобілем AUDI д.н.з. НОМЕР_1, виявляючи при цьому ознаки наркотичного сп'яніння, що проявляються у млявому реагуванні зіниць очей на промінь світла, вираженому тремтінні пальців рук, не виконала вимогу п. 2.5 ПДР України, відмовившись від проходження медичного огляду для визначення стану сп'яніння на вимогу працівника поліції в присутності двох свідків.

Суддя цілком погоджується з цим.

При визначенні їй виду та розміру стягнення суддя враховує те, що ОСОБА_1 не розкаялася у вчиненні адміністративного правопорушення. Тому обставини, які пом'якшують її відповідальність, відсутні.

З урахуванням цих обставин в сукупності, суддя дійшов до переконання, що для перевиховання ОСОБА_1 в дусі поваги до закону на неї необхідно накласти стягнення у виді штрафу у визначеному санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП розмірі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Керуючись ст. 33, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір на користь держави в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною 1 статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи правопорушника або за місцезнаходженням його майна у порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.

У разі винесення постанови про позбавлення права керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном вилучене посвідчення водія (свідоцтво, диплом) особі, щодо якої застосовано даний захід адміністративного стягнення, не повертається.

Дія виданого замість вилученого посвідчення водія (свідоцтва, диплома) тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном продовжується до закінчення строку, встановленого для подання скарги, або до прийняття рішення по скарзі.

Якщо в результаті розгляду скарги буде прийнято рішення про скасування постанови і закриття справи або про зміну позбавлення права керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном іншим заходом стягнення, вилучене посвідчення водія (свідоцтво, диплом) повертається особі, у якої його було вилучено.

Постанова суду підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

На постанову суду по справі про адміністративне правопорушення може бути подана скарга до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя Шевченківського районного суду

м. Києва Є.О. Мартинов