Справа № 405/3620/19
Провадження №3/405/825/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2019 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого - судді Іванової Л.А.,

за участю:

прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури Мельникової Г.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницькийматеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління захисту економіки в Кіровоградській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який до 30 вересня 2018 року працював начальником відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6), на даний час працює ВОХР СК 21 Станція Знам`янка, стрілець, РНОКПП

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м.Кіровограда з Управління захисту економіки в Кіровоградській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України надійшов протокол про адміністративне правопорушення №163/19 від 14.05.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Із змісту вказаного вище протоколу вбачається, що наказом №45/ОС-18 від 10.05.2018 року майора внутрішньої служби Брагаря Р.В. призначено 10.05.2018 року на посаду начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи ДУ «Кропивницька виправна колонія №6».

Наказом №84/ОС-18 від 28.09.2018 року за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) звільнено майора внутрішньої служби ОСОБА_1 з посади начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи ДУ «Кропивницька виправна колонія №6» 30.09.2018 року. Трудову книжку ОСОБА_1 отримав 01.10.2018 року.

Тим самим, ОСОБА_1 , будучи станом на 01.10.2018 року суб`єктом декларування в розумінні Закону, а саме: особою, зазначеною в підпункті «д» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», який в порушення вимог ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» та абз.1 п.п.2 п.5 розділу ІІ порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно подав декларацію за період не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме: відповідно до відомостей з публічної частини Реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, декларацію перед звільненням ОСОБА_1 було подано 02.10.2018 року о 14 год. 35 хв., шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://publik.nazk.gov.ua, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , якому було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення не визнав, надавши суду пояснення про те, що він працював в Кропивницькій виправній колонії №6» на посаді начальника відділення соціально-психологічної роботи відділу соціально-виховної та психологічної роботи та на підставі наказу 30 вересня 2018 року за станом здоров`я він був звільнений з займаної посади, трудову книжку отримав 01.10.2018 року.Вказав, що з 01 червня до 28.09.2018 року знаходився на стаціонарному лікуванні, та 28.09.2018 року за місцем роботи подав свідоцтво про хворобу, згідно з яким його визнали непридатним до служби в поліції. Зазначив, що з 28 вересня 2018 року він намагався почати заповнювати декларацію, однак в зв`язку з тим, що закінчився термін дії електронного ключа, він навіть не зміг зайти до особистого кабінету, а ПриватБанк в кінці робочого дня був зачинений, при цьому, самостійно користуватися комп`ютером та Інтернетом він не вміє, за місцем його проживання доступу до мережі Інтернет також не мав. Електронний ключ йому вдалося зробити лише 01 жовтня 2018 року в одному з відділень ПриватБанк у м.Кропивницькому та 02 жовтня 2018 року на його електронну пошту прийшло підтвердження з НАЗК про зміну електронного ключа, після чого він скористався допомогою Голови сільської ради та 02 жовтня 2018 року подав декларацію. Зазначив також, що будь-якого умислу на несвоєчасне подання декларації він не мав, намірів приховувати свої статки у нього не було.

Прокурор Кіровоградської місцевої прокуратури Мельникова Г.В. в судовому засіданні підтримала протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, зважаючи на підстави, викладені в протоколі, просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог фінансового контролю - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши матеріали справита оцінившивсі доказипо справі,як коженокремо такі вїх сукупності,всебічно,повно іоб`єктивнодослідивши всі обставин справи,суд приходитьдо висновкупро наявністьпідстав длязакриття провадженняу данійсправі проадміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя також повинен з`ясувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням останньою службових (посадових) повноважень, а у відповідних випадках - мети правопорушення.

Відповідно до ст.ст.251,252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.172-6 КУпАП адміністративна відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування.

Разом з тим, відповідно до ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобіганню корупції» №1700-VII від 14.10.2014 корупція - це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Цією ж нормою також визначено термін « корупційне правопорушення » - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Правопорушення, пов`язане з корупцієюдіяння, що не містять ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1ст. 1Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з урахуванням положень ст. 1 цього Закону, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Вирішуючи справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року),Законом України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VІІ, КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно рішення ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України», визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

На підставідосліджених всудовому засіданнідоказів судомвстановлено,що наказом начальника державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» №45/ОС-18 від 10 травня 2018 року «Про особовий склад» майора внутрішньої служби ОСОБА_1 призначено начальником відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)».

Наказом державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» №84/ОС-18 від 28 вересня 2018 року «З особового складу» майора внутрішньої служби Брагаря Руслана Володимировича начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» звільнено за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) 30 вересня 2018 року.

Відповідно до вимог абзацу 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у підпункті «д» пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно з п.5 Розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року №3 декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення.

Декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

З урахуванням положень вказаних нормативних актів можна дійти до висновку, що звільнення ОСОБА_1 в розумінні положення з п. 5 Розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, свідчить про те, що ОСОБА_1 звільнений з посади начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» на підставі п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) 30 вересня 2018 року, та, враховуючи дату отримання ОСОБА_1 01 жовтня 2018 року трудову книжку, то днем звільнення останнього 01 жовтня 2018 року, у зв`язку з чим, граничною датою подання декларації останнім, як суб`єкта декларування, який припинив діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, визначається дата не пізніше дня такого припинення, а саме 01 жовтня 2018 року.

Однак, відповідно до відомостей з публічної частини Реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_1 декларацію перед звільненням подав 02 жовтня 2018 року о 14 год. 35 хв., шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua (гіперпосилання на Декларацію в Реєстрі-https://public.nazk.gov.ua/declaration/5ed38e8e-2b93-4f57-b7bd-05748d01c5c4).

Під час судового розгляду протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, ОСОБА_1 пояснив, що вимоги ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» виконав, однак із незначним запізненням, а саме 02 жовтня 2018 року, при цьому, причиною несвоєчасної подачі е-декларація вказавзакінчення терміну дії електронного ключа та необхідність замовлення та отримання нового електронного ключа, крім того, за місцем його проживання доступу до мережі Інтернет також не мав.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КпАП України, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, необхідні докази того, що ОСОБА_1 усвідомлював суспільну небезпечність несвоєчасної подачі е-декларації, передбачав можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажав настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

У даному випадку, умисел на вчинення вказаного адміністративного правопорушення у ОСОБА_1 відсутній, що підтверджується подачею ним 02 жовтня 2018 року декларації на сайті НАЗК. Тобто, допущене порушення усунено самостійно ОСОБА_1 в найкоротші строки, тим самим, останній не мав наміру уникнути фінансового моніторингу доходів, і та обставина, що 02.10.2018 року о 14 год. 35 хв., тобто з незначною затримкою, та до складення у відношенні нього протоколу №163/19 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 14.05.2019 року, він подав електронну декларацію, що, на переконання суду, свідчить про його бажання виконати вимоги законодавства.

Поряд з цим, матеріали справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, не містять та прокурором у судовому засіданні не надано доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 , подавши електронну декларацію 02 жовтня 2018 року, у даному випадку, мав умисел, спрямований на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес.

Таким чином, у даному випадку відсутність умислу ОСОБА_1 , спрямованого на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, свідчить про відсутність однієї із складових його елементів, а саме суб`єктивної сторони, а отже і складу адміністративного правопорушення в цілому.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

За викладених обставин, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому усі сумніви і припущення стосовно наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення повинні бути визнані на його користь.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене вище, а також повно та всебічно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, і, відповідно, про відсутність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, що є самостійною підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ч. 1 ст. 172-6, п.1 ч.1 ст.247, 283, 284, 287 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови без змін, чи зміні постанови.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова