Провадження № 3/761/3024/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року м.Київ

Суддя Шевченківського районного суду м. Києва Головчак М.М., за участю прокурора Панафеди Н.М., захисника адвоката Коновалова Б.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції а також Управління захисту економіки у м.Києві ДЗЕ Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, проживаючого за адресою АДРЕСА_1, не працюючого, колишнього начальника відділу внутрішніх розслідувань, запобігання корупції та державного фінансового моніторингу Міністерства інфраструктури України,

за частиною 1 статті 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до п'яти протоколів про адміністративне правопорушення, які надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції, а також Управління захисту економіки у м.Києві ДЗЕ Національної поліції України вбачається, що ОСОБА_2 наказом Міністерства інфраструктури України №38-к від 10.02.2015 року переведено на посаду начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства інфраструктури України.

08.07.2016 року ОСОБА_2 звільнено з посади начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства інфраструктури України.

Звільняючись з державної служби ОСОБА_2 зобов'язаний не пізніше дня звільнення подати декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_2 подав декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями(перед звільненням) до вказаного реєстру, лише 24.07.2018 року.

Таким чином, ОСОБА_2 будучи обізнаним, щодо вимог Закону України « Про запобігання корупції» усвідомлюючи обов'язок подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, невчасно подав декларацію без поважних причин.

Також ОСОБА_2 перебуваючи на посаді начальника відділу внутрішніх розслідувань, запобігання корупції та державного фінансового моніторингу Міністерства інфраструктури України, несвоєчасно без поважних причин подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік.

Окрім того, ОСОБА_2 звільняючись у 2016 році з посади начальника відділу внутрішніх розслідувань, запобігання корупції та державного фінансового моніторингу Міністерства інфраструктури України, будучи особою, яка припинила виконання функцій держави та являючись суб'єктом на якого поширюються дія Закону України « Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення, за 2016 рік.

Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України №38-к від 10.02.2015 року ОСОБА_2 переведено на посаду начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства інфраструктури України.

Наказом Міністерства інфраструктури України за №293-к від 08.07.2016 року, з 03.10.2016 року ОСОБА_2 звільнено за власним бажанням з посади начальника відділу внутрішніх розслідувань, запобігання корупції та державного фінансового моніторингу Міністерства інфраструктури України.

Звільняючись з посади ОСОБА_2 зобов'язаний був, не пізніше дня звільнення подати декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями. Тобто, зобов'язаний подати декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями до 08.07.2016 року.

Відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_2 подав декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями ( перед звільненням) до вказаного реєстру, лише 24.07.2018 року.

Таким чином, ОСОБА_2 будучи обізнаним, щодо вимог Закону України « Про запобігання корупції» усвідомлюючи обов'язок подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, невчасно подав декларацію без поважних причин.

Окрім того, ОСОБА_2 будучи звільненим за власним бажанням з державної служби 03.10.2016 року, а саме з посади начальника відділу внутрішніх розслідувань, запобігання корупції та державного фінансового моніторингу Міністерства інфраструктури України, зобов'язаний наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною 1 ст.45 Закону України « Про запобігання корупції» порядку, декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування тобто зобов'язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після звільнення в період з 01 січня 2017 року до 01 квітня 2017 року.

Постановою Шевченківського районного суду м.Києва матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 об'єднані в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_2 винним себе не визнав, зазначив що протоколи складені з грубим порушенням вимог законодавства. Вказав, що постановою Шевченківського районного суду м.Києва матеріли були повернуті на доопрацювання. Матеріали повторно надійшли на розгляд суду без усунення недоліків. Також зазначає, про відсутність доказів вчинення ним адміністративних правопорушень.

Просив провадження закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Прокурор вважає, що у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, провадження у справі необхідно закрити.

Дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали, суд вважає, що провадження у справі слід закрити.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Згідно ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається. Оскільки на час розгляду справи про адміністративне правопорушення, закінчились строки, встановлені ч.3 ст. 38 КУпАП, провадження в справі підлягає закриттю.

Враховуючи викладене та керуючись ч.3 ст. 38, ч.1 ст. 172-6, п.7 ст. 247, п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_2, за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП - закрити у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя: Головчак М.М.