Справа № 602/316/19
Провадження № 3/602/376/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" квітня 2019 р. Суддя Лановецького районного суду Тернопільської області Радосюк А.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 164 КУпроАП,

в с т а н о в и в :

До провадження Лановецького районного суду Тернопільської області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 за ознаками складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпроАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 320289 від 25 лютого 2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 в період з 04.02.2019 року по 25.02.2019 року за своїм місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснював реалізацію спиртних напоїв без державної реєстрації як субєкта господарювання.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав та пояснив, що з протоколом про адміністративне правопорушення він незгідний, спиртних напоїв не продавав.

Згідно вимог ч.1 ст.245, ст.280 КУпроАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з системного аналізу положень ст.ст.7,254,279 КУпроАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.ст.280, 283 КУпроАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати: чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини необхідні для правильного вирішення справи.

Диспозиція частини 1 ст.164 КУпроАП передбачає настання відповідальності у випадку провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до п.14.1.36 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, яка пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з ст.3 Господарського кодексу України, господарська діяльність що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про підприємництво», підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як субєкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що відповідальність за ч.1ст.164 КУпроАП настає лише в разі доведення систематичної діяльності особи, направленої на отримання доходу, зокрема, на надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, яка потребує ліцензування.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку, що протокол було складено за відсутності достатніх фактичних даних, що підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпроАП. Належних доказів того, що ОСОБА_1 систематично здійснює господарську діяльність, що є однією з основних ознак господарської діяльності, та яка потребує одержання ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності, не додано.

Отже, обєктивних доказів того, що ОСОБА_1 займається господарською діяльністю у матеріалах адміністративної справи немає і у суді таких не здобуто.

Згідно ч.1 ст.247 КУпроАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо встановлено, що в діях особи відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно ст.7 КУпроАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що обставини відображені у протоколі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Протокол складено за відсутності достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпроАП.

Приймаючи до уваги вищевикладене, на думку суду ОСОБА_1 порушень передбачених ч.1ст.164 КУпроАП не допустив, тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1ст.164 КУпроАП, у звязку із чим провадження в даній справі слід закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.7,8,164,247,252,283,284 КУпроАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпроАП - закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпроАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_2