Справа 362/1819/19
Провадження 3/362/706/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2019 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Кравченко Л.М., за участю: прокурора Баталової В.Є., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , уродженки в/ч Кузнечики, Подольського району, Московської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , працюючої суддею Фастівського міськрайонного суду Київської області, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу №582 від 22.02.2019 р. ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за наступних обставин.

Відповідно до Указу Президента України «Про переведення суддів» від 16.09.2015 №564/2015 ОСОБА_1 переведено у межах п`ятирічного строку з Кіровського районного суду міста Макіївки Донецької області на роботу на посаді судді Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Відповідно до пп. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону судді, судді Конституційного суду України, Голова, заступник Голови, члени, інспектори Вищої ради правосуддя, посадові особи секретаріату Вищої ради правосуддя, Голова, заступник Голови, члени, інспектори Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, посадові особи секретаріату цієї Комісії, посадові особи Державної судової адміністрації України, присяжні (під час виконання ними обов`язків у судді) є суб`єктами, на яких поширюється дія Закону.

Відповідно до пункту 13 ч. 1 ст. 1 Закону, суб`єкти декларування особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з п. 6, 7 ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та дотримуватись обмежень, установлених законодавством у сфері запобігання корупції.

У відповідності до вимог ст. 6 Коментаря до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 №1, суддя зобов`язаний: своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики; виявляти повагу до учасників процесу; не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом, у тому числі таємницю нарадчої кімнати і закритого судового засідання; виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, установлених законодавством у сфері запобігання корупції; подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; систематично розвивати професійні навички (уміння), підтримувати свою кваліфікацію на належному рівні, необхідному для виконання повноважень в суді, де він обіймає посаду; звертатися з повідомленням про втручання в його діяльність як судді щодо здійснення правосуддя до органів суддівського самоврядування та правоохоронних органів упродовж п`яти днів після того, як йому стало відомо про таке втручання.

Таким чином, на законодавчому рівні обов`язки судді умовно розподілені в двох напрямках: це обов`язки, що покладаються на суддю процесуальним законодавством - дотримання процедур розгляду і вирішення справ, додержання відповідних до закону стандартів поведінки, та обов`язки, що випливають із законодавства про запобігання корупції. І, незважаючи на те, що дотримання вказаних обов`язків є взаємопов`язаним та виконання одних обов`язків є запорукою виконання інших і навпаки, зміст вказаної статті свідчить, що перша її частина стосується саме обов`язків, що випливають із процесуальних законів.

Відповідно до абз. 10 ст. 1 Закону правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1ст. З цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 65 Закону за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Отже, ОСОБА_1 , будучи суддею Фастівського міськрайонного суду Київської області є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Згідно з приміткою до ст. 1726 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (зі змінами, внесеними рішенням НАЗК від 18.08.2016 № 1) визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи:

1) перший етап - з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року для таких типів декларацій (повідомлень) та суб`єктів декларування:

щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці;

декларації, передбачені абз. 1ч. 2 ст. 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону, службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 чи пізніше цієї дати займають згідно зі ст. 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

2) другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб`єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Отже, ОСОБА_1 , станом на 01.09.2016, будучи суддею, була зобов`язана у десятиденний строк у разі суттєвої зміни у майновому стані, а саме отримання доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року письмово повідомити про це НАЗК.

Перевіркою встановлено, що 11.05.2017 у територіальному сервісному центрі МВС №1242 між громадянкою ОСОБА_1 (продавець), від імені якої діяв ОСОБА_2 , та громадянкою ОСОБА_3 (покупець) укладено договір купівлі-продажу №1242/2017/450547 транспортного засобу.

Предметом зазначеного договору є автомобіль марки «NISSAN» моделі «TIIDDA», номер кузова НОМЕР_2 (далі Автомобіль) за ціною 179 762 (сто сімдесят дев`ять тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 88 коп.

У договорі відсутні відмітки про придбання транспортного засобу в розстрочку, тому право власності на Автомобіль перейшло 11.05.2017 до громадянки ОСОБА_3 .

На підставі зазначених правовстановлюючих документів ОСОБА_3 подано заяву №117930686від 11.05.2017 на перереєстрацію Автомобіля за новим власником, тобто за собою, чим додатково підтверджено факт набуття 11.05.2017 за наданим до заяви договором №1242/2017/450547 від 11.05.2017 права власності на авто.

Таким чином, ОСОБА_1 отримавши прибуток від відчуження Автомобіля на суму 179762,88 грн., що становить 112,36 прожиткових мінімумів працездатних осіб, установлених на 01 січня 2017 року, повинна була здійснити додаткові заходи фінансового контролю, передбачені ч. 2 ст. 52 Закону. Тому в неї виник обов`язок, передбачений цією нормою, а саме: у десятиденний строк з моменту отримання доходу письмово повідомити про суттєві зміни в майновому стані НАЗК. Зазначена інформація вноситься до Реєстру та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.

Тобто, у ОСОБА_1 виник обов`язок повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані упродовж періоду з 00:00 год. 12.05.2017 по 23:59 год. 21.05.2017.

22.05.2017 в 00:00 год. ОСОБА_1 порушила порядок, передбачений частиною 2 ст. 52 Закону, а саме у десятиденний строк з моменту отримання доходу письмово не повідомила НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи обізнаною щодо вимог Закону, усвідомлюючи обов`язок повідомляти у десятиденний термін про суттєві зміни у майновому стані, взагалі не повідомила про суттєві зміни у майновому стані, а саме про отримання доходу від продажу Автомобіля на суму 179 762,88 грн.

З пояснення громадянки ОСОБА_1 видно, що вона уклала 10.03.2017 з ТОВ «АВТОДІЛ МАРКЕТ» (далі-організація) договір комісії та надала довіреність представникам зазначеної організації, а пізніше десь 28 чи 29 березня 2018 року отримала однією сумою кошти за власний Автомобіль від організації кошти в сумі 179 762 (сто сімдесят дев`ять тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 88 коп. Тобто, виходячи з показів ОСОБА_1 вона фізично дізналась про факт відчуження Автомобіля лише 29.03.2018, відповідно у неї як у уповноваженої особи на виконання функцій держави або місцевого самоврядування виник обов`язок повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані упродовж періоду з 00:00 год. 30.03.2018 по 23:59 год. 08.04.2018. 09.04.2018 в 00:00 год. ОСОБА_1 порушила порядок, передбачений частиною 2 ст. 52 Закону, а саме у десятиденний строк з моменту отримання доходу письмово взагалі маючи розрахунок за Автомобіль не повідомила НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 , будучи суддею Фастівського міськрайонного суду Київської області, являючись відповідно до пп. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону та примітки до статті 1726 КУпАП суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 даного Закону, пункту 1 рішення НАЗК від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 №3, не повідомила про суттєві зміни у майновому стані, які виникли у зв`язку з отриманням прибутку від відчуження нею 11.05.2017 Автомобіля в сумі 179762,88 гривень, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 1726 КУпАП.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є дата з моменту отримання фізично доходу в сумі 179762,88 гривень від продажу Автомобіля на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, тобто 00 год. 00 хв. 09.04.2018.

Фактичним моментом виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є дата зібрання усіх матеріалів перевірки та подання рапорту про виявлення всіх необхідних ознак складу правопорушення.

Місце вчинення правопорушення в даному випадку є не визначеним, оскільки ОСОБА_1 мала можливість подати повідомлення про суттєві зміни у майновому стані через мережу Інтернет у будь-якому місці. Але оскільки, остання є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, у зв`язку із перебуванням її на посаді судді Фастівського міськрайонного суду Київської області, то місцем вчинення правопорушення слід вважати адресу місця знаходження зазначеного суду, а саме: Київська область, м. Фастів, вул. Івана Ступака, 25.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнала, та пояснила, що дане правопорушення не вчиняла, даний протокол складено не уповноваженим органом, а тому просила провадження у даній справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, просила суд накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 172-6 КУпАП в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та подані сторонами документи, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до Указу Президента України «Про переведення суддів» від 16.09.2015 №564/2015 ОСОБА_1 переведено у межах п`ятирічного строку з Кіровського районного суду міста Макіївки Донецької області на роботу на посаді судді Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Встановлено, що 11.05.2017 у територіальному сервісному центрі МВС №1242 між громадянкою ОСОБА_1 (продавець), від імені якої діяв ОСОБА_2 , та громадянкою ОСОБА_3 (покупець) укладено договір купівлі-продажу №1242/2017/450547 транспортного засобу.

Предметом зазначеного договору є автомобіль марки «NISSAN» моделі «TIIDDA», номер кузова НОМЕР_2 (далі Автомобіль) за ціною 179 762 (сто сімдесят дев`ять тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 88 коп.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єкт декларування у разі суттєвої зміни у майновому стані, а саме отримання доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані передбачена відповідальність суб`єкта декларування відповідно до положень ч.2 ст.172-6 КУпАП, тобто об`єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає в тому, що:

1) в суб`єкта правопорушення відбулись суттєві зміни в майновому стані;

2) суб`єкт правопорушення не повідомив про такі зміни в десятиденний строк.

Відповідно до ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено чотири типи декларацій суб`єкта декларування:

1) щорічна декларація, яка подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року;

2) декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що подається не пізніше дня такого припинення.

3) декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність.

4) декларація суб`єкта декларування, який є особою, що претендує на зайняття посад, зазначених у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону, що подається до призначення або обрання особи на посаду.

Таким чином, повідомлення про зміну майнового стану, передбачене ст.52 вказаного Закону, не є декларацією за визначенням.

Що стосується повідомлення про зміни у майновому стані , то відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єкт декларування зобов`язаний повідомити про отримані ним доходи, які перевищують 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

У Форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування, затвердженої рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 961/29091, також зазначається, що під суттєвою зміною у майновому стані суб`єкта декларування розуміється отримання ним одноразового доходу або придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня року, у якому подається повідомлення.

При цьому слід звернути увагу , що у цій же Формі роз`яснюється, що дохід, який був нарахований, але не сплачений (не отриманий), не повідомляється.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , які надані нею співробітникам управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, та які підтримані нею і під час судового розгляду, вона отримала дохід від продажу автомобілю лише в березні 2018 року, чому слугували наступні обставини.

Так, 10.03.2017 між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТОДІЛ МАРКЕТ» укладений договір комісії, за яким комісіонер зобов`язався за дорученням комітента по реалізації автомобіля марки «NISSAN» моделі «TIIDDA».

Положення договору комісії передбачають обов`язок комісіонера повідомляти комітента про укладання будь-яких правочинів у відношенні належного комітенту майна.

Для виконання зазначеного договору ОСОБА_1 була видана довіреність на певних громадян з повноваженнями на розпорядження вказаним автомобілем.

Разом з тим, уповноважена за довіреністю особа, здійснивши відчуження належного ОСОБА_1 автомобіля, не повідомила про це власника, фактично порушивши вимого договору комісії.

Зі змісту протоколу та з пояснень ОСОБА_1 , наданих в судовому засіданні, вбачається, що лише 28 чи 29 березня 2018 року ОСОБА_1 отримала кошти за власний Автомобіль в сумі 179 762 (сто сімдесят дев`ять тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 88 коп.

Крім того, Відповідно до публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті (https://portal.nazk.gov.ua), ОСОБА_1 вказала відомості про отриманий дохід від продажу автомобіля у щорічній декларації, яку подала 30.03.2018 року.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи надані докази та з`ясовуючи питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, суд виходить із такого.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадянина, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, що визначено ст. 10 КУпАП.

Згідно зі ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції» під корупційним правопорушенням розуміється діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та /або цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 9 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції» правопорушення пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну чи цивільно-правову відповідальність.

Кодекс України про адміністративне правопорушення визначає, що адміністративне правопорушення по своїм суб`єктивним властивостям - діяння чи бездіяльність, вчинені з певною ціллю і з певних мотивів. Ці органічно зв`язані між собою, взаємозалежні форми психічної активності створюють зміст суб`єктивної сторони правопорушення. Вина це є психічне ставлення особи в формі умислу або необережності до своїх дій і їх наслідкам. Вина - це обов`язкова умова адміністративної відповідальності.

Умисел - це відношення пізнавальної можливості і волі суб`єкта до вчиненого ним діяння. Його обов`язкові елементи, це повне усвідомлення протиправності скоєного діяння в його юридичних і соціально-побутових особливостях, передбачення антигромадських результатів свого діяння (бездіяльності), бажання або усвідомлене допущення настання вказаних наслідків. Відсутність умислу і необережності засвідчують про випадок - такому збігу життєвих обставин, при яких особа не усвідомлювала і не могла усвідомлювати властивостей вчиненого або не передбачала і не могла передбачати наслідків вчиненого діяння. Випадок і вина - це категорії взаємовиключні, а тому вчинення діяння або бездіяльності випадково не є умовою адміністративної відповідальності.

Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, характеризував ВССУ в своєму листі від 22.05.2017 р. № 223-943/0/4-17 наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу під яким ст. 10 КУпАП розуміє вчинення адміністративного правопорушення, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного, корупційного правопорушення, правопорушення пов`язаного з корупцією, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із визначення поняття, викладеного в ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень ст. 1 цього Закону, сутність правопорушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана інформувати Національне агентство про суттєві зміни в її матеріальному становищі, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 р., зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З пояснень, наданих ОСОБА_1 співробітникам управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, які підтримані нею і під час судового розгляду, вона не мала на меті приховати інформацію щодо змін у своєму майновому стані, адже все ж таки з власної ініціативи внесла такі відомості у встановлений законом спосіб, відобразивши ці відомості у своїй декларації за 2017 рік.

Таким чином, повідомлення в порядку ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» шляхом подачі електронної декларації до НАЗК і не повідомлення в порядку ст. 52 цього Закону шляхом подачі окремої інформації до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування виключають наявність вини у формі умислу в учиненні зазначених дій, а відтак і наявності суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.172-6КУпАП необхідно встановити той факт, що особа усвідомлювала суспільну небезпечність неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані, передбачала неможливість здійснення фінансового контролю з боку держави та бажала настання таких наслідків, або байдуже ставилась до їх настання чи свідомо допускала їх настання.

Проте, ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні прокурором під час судового розгляду не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб`єктивної сторони даного правопорушення. Тобто не встановлені і не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, тощо) та мета інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

Враховуючи усі обставини, викладені вище, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона (вина у формі умислу) адміністративного правопорушення та негативні наслідки таких дій, а отже, і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, також відсутній.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась виключно працівниками управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, працівники якого і збирали докази та складали протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно загальних положень «Про Департамент захисту економіки Національної поліції України» покладення на Департамент обов`язків, серед інших, боротьба з корупцією й хабарництвом у сферах, які мають стратегічне значення для економіки держави, та серед посадових осіб органів державної влади і самоврядування, протидія корупційним правопорушенням і правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно п.2 - п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб`єкта декларування та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Верховний Суд України в своїй постанові від 11.04.2018 р. (справа №814/886/17), також наголосив, що на підставі рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 серпня 2016 №1 «Про початок діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції» (Рішення № 1) розпочало свою діяльність Національне агентство з питань запобігання корупції, до повноважень якого згідно з пунктом 8 частини 1 статті 11 Закону N 1700-VII (Закон № 1700-VII) належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом (Закон № 1700-VII), контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику та має повноваження зі здійснення в порядку, визначеному Закону N 1700-VII (Закон № 1700-VII), контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя зазначених осіб.

Національне агентство з питань запобігання корупції здійснює повну перевірку декларацій у порядку, передбаченому статтею 50 Закону № 1700-VII (Закон N 1700-VII).

Таким чином, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб`єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.

Відповідно до п.4-5 розділу II Порядку, у випадку встановлення факту неподання декларації суб`єктом декларування відповідно до вимог Закону Національне агентство письмово повідомляє про це суб`єкта декларування, керівника державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського об`єднання, іншого непідприємницького товариства, в якому працює (здійснює діяльність) суб`єкт декларування, та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному Національним агентством порядку.

Якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, Національне агентство направляє такому суб`єкту лист з проханням надати пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації. За наявності ознак адміністративного правопорушення уповноважена особа Національного агентства складає протокол про адміністративне правопорушення у встановленому законодавством порядку, який за рішенням Національного агентства направляється до суду.

Таким чином, усі обов`язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

Як встановлено судовим розглядом, будь-яких листів від Національного агентства з проханням надати пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 не направлялось, що порушує її права та призвело до передчасного прийняття рішення щодо наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, матеріали провадження не містять будь-яких даних щодо проведення саме НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 4 розділу ІV Порядку, у разі виявлення за результатами повної перевірки декларації ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, уповноважена особа Національного агентства складає протокол про таке правопорушення відповідно до законодавства.

Всупереч наведеним положенням, протокол відносно ОСОБА_1 був складений саме управлінням захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, а не Національним агентством.

З наведеного виходить, що проведена відносно ОСОБА_1 , перевірка є незаконною з підстав невідповідності визначеної законом компетенції органу, який її проводив, що призвело до прийняття незаконного акту протоколу № 582 від 22.02.2019 р.

За загальним правилом, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини при вирішенні питання справедливості судового розгляду в цілому враховує у тому числі й спосіб отримання доказів.

В даному випадку проведення відносно ОСОБА_1 , перевірки не уповноваженим органом дає підстави визнати недопустимими всі докази, здобуті внаслідок такої перевірки.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи вище встановлені обставини, вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП, що обумовлює відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності .

Відповідно до п.1 ч.1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 268, 279, 283, п.3 ч.1 ст.284, ст.285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову судді подається протягом 10 днів з дня її винесення Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Л.М.Кравченко