Справа №463/1763/19
Провадження №3/463/526/19
ПОСТАНОВА
24 квітня 2019 року суддя Личаківського районного суду м.Львова Грицко Р.Р., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові, матеріали, що надійшли з Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності
за ч.5 ст.164-12 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ОСОБА_1, працюючи посаді начальника Управління охорони здоровя Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, будучи посадовою особою, затвердив кошториси та підписав паспорти бюджетних програм, згідно яких за період з 01.01.2015 року по 31.12.2018 року проводилось використання бюджетних коштів (медичної субвенції) на утримання централізованої бухгалтерії на загальну суму 2240343,55 гривень, які повинні спрямовуватись на оплату поточних видатків закладів охорони здоровя та програм у сфері охорони здоровя. Зокрема, управлінням за виділеними з міського бюджету асигнуваннями, утримувалась централізована бухгалтерія в 2015-2016 роках по КФК 081003 «Служби технічного нагляду за будівництвом та капітальним ремонтом, централізовані бухгалтерії, групи централізованого господарського обслуговування» на суму 551497,74 гривень та 534077,57 гривень, в 2017 році по КПКВК 1412200 «Служби технічного нагляду за будівництвом та капітальним ремонтом, централізовані бухгалтерії, групи централізованого господарського обслуговування» на суму 658796,79 гривень та у 2018 році по КПКВК 0712151 «Забезпечення діяльності інших закладів у сфері охорони здоровя» на суму 495971,45 гривень. Таким чином, на утримання централізованої бухгалтерії, яка не відноситься до закладів охорони здоровя, управлінням, в особі начальника ОСОБА_1, який затвердив кошториси та підписав паспорти бюджетних програм, спрямовано кошти медичної субвенції, виділені з державного бюджету на оплату поточних видатків закладів охорони здоровя, за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2018 року на загальну суму 2240343,55 гривні, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.164-12 КУпАП.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали адміністративної справи поступили на адресу суду 12 березня 2019 року.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.164-12 заперечив. Пояснив, що основною причиною скерування коштів медичної субвенції на утримання Централізованої бухгалтерії міських медичних установ № 1 є відсутність в нормативно-правових актах прямої заборони вчиняти такі дії. Відповідно до своїх повноважень Централізована бухгалтерія міських медичних установ № 1 не виконує жодних інших функцій як забезпечення ведення бухгалтерського обліку закладів охорони здоровя та у своїй фактичній роботі жодним чином не відрізняється від бухгалтерських служб інших закладів охорони здоровя, що утримуються за рахунок коштів медичної субвенції. Відповідно до ст.89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст обласного значення належать видатки на охорону здоровя, в тому числі на інші програми і заходи. Крім цього, відповідно до вимог ч.1 ст.103-4 Бюджетного кодексу України медична субвенція спрямовується на видатки місцевих бюджетів, передбачені п.3 ч.1 ст.89 (крім підпункту «г») Кодексу, для оплати поточних видатків, крім видатків на оплату комунальних послуг та енергоносіїв. Згідно з Типовим переліком бюджетних програм та результативних показників їх виконання для місцевих бюджетів у галузі «Охорона здоровя» виділено програму «Служби технічного нагляду за будівництвом та капітальним ремонтом, централізовані бухгалтерії, групи централізованого господарського обслуговування, Підпрограма 2: «Централізований бухгалтерський та фінансовий облік закладів охорони здоровя». Відтак, будь-яких інших винятків щодо заборони спрямовування медичної субвенції на оплату видатків та заходів у сфері охорони здоровя бюджетним законодавством не передбачено. Зазначив, що актом № 04-21/17 від 07 серпня 2015 року, складеним за результатами проведеної ревізії Державної фінансової інспекції України, використання медичної субвенції на утримання Централізованої бухгалтерії міських медичних установ № 1 у І півріччі 2015 року не було оцінено як порушення бюджетного законодавства. Враховуючи наведене, просить закрити провадження у справі у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.164-12 КУпАП нецільове використання бюджетних коштів.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Частиною 5 ст.164-12 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за здійснення видатків, кредитування місцевого бюджету, які відповідно до Бюджетного кодексу України мають проводитися з іншого бюджету; здійснення видатків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч Бюджетному кодексу України чи закону про Державний бюджет України на відповідний рік; нецільове використання бюджетних коштів; видання нормативно-правових актів, що зменшують надходження бюджету або збільшують витрати бюджету всупереч закону; здійснення видатків на утримання бюджетної установи одночасно з різних бюджетів всупереч Бюджетному кодексу України чи закону про Державний бюджет України на відповідний рік.
Відповідно до абз.3 ст.119 Бюджетного кодексу України, нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів).
Субвенції - міжбюджетні трансферти для використання на певну мету в порядку, визначеному органом, який прийняв рішення про надання субвенції (п.48 ч.1 ст.2 Бюджетного кодексу України).
Відповідно до п.3 Порядку та умов надання медичної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 січня 2015 р. N 11, субвенція спрямовується на оплату поточних видатків закладів охорони здоровя та програм у сфері охорони здоровя, визначених у статті 103-4 Бюджетного кодексу України.
Згідно з ч.1 ст.103-4 Бюджетного кодексу України медична субвенція спрямовується на видатки місцевих бюджетів, передбачені у пункті 3 частини першої статті 89 (крім підпункту «г») та пункті 3 частини першої статті 90 цього Кодексу, для оплати поточних видатків, крім видатків на оплату комунальних послуг та енергоносіїв.
До видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів обєднаних територіальних громад належать видатки на охорону здоровя (п.3 ч.1 ст.89 Бюджетного кодексу України), зокрема: інші державні програми медичної та санітарної допомоги (територіальні медичні обєднання, центри медичної статистики, автопідприємства санітарного транспорту, інші програми і заходи).
Судом встановлено, що Централізована бухгалтерія міських медичних установ № 1 не являється закладом охорони здоровя, а лише філією Управління охорони здоровя департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, яка здійснює діяльність у сфері бухгалтерського обліку та аудиту, консультування з питань оподаткування.
Централізована бухгалтерія міських медичних установ № 1 не являється закладом охорони здоровя, а тому положення п.3 Порядку та умов надання медичної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 січня 2015 р. N 11, виключає можливість утримання такої установи за рахунок коштів медичної субвенції.
Крім цього, статтею 89 Бюджетного кодексу України встановлено чіткий перелік видатків місцевого бюджету на які може спрямовуватися медична субвенція. Зокрема, сюди слід віднести видатки на медичну або санітарну допомогу та інші програми та заходи у межах цієї допомоги. В той же час видатки з місцевого бюджету за рахунок медичної субвенції, які були спрямовані на утримання Централізованої бухгалтерії міських медичних установ № 1, не відносяться до програм, які здійснюються у рамках медичної допомоги.
Враховуючи наведене, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.164-12 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 13-05-0014/2019 від 01 березня 2019 року, актом ревізії фінансово-господарської діяльності Управління охорони здоровя Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради за період з 01.01.2014 року по 31.12.2018 року.
Судом не береться до уваги покликання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на акт попередньої ревізії № 04-21/17 від 07 серпня 2015 року, згідно з яким не виявлено факту використання медичних субвенцій не за призначенням, оскільки вказаною перевіркою охоплювався лише період по 31 травня 2015 року. У той же час, як правопорушення вчинене ОСОБА_1 виявлене актом ревізії фінансово-господарської діяльності Управління охорони здоровя Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2018 року.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.164-12 КУпАП.
Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
Згідно з п.7 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення № 13-05-0014/2019 від 01.03.2019 року, судом встановлено, що правопорушення мало місце у період часу з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2018 року та з дня його вчинення пройшли строки, передбачені ч.2 ст.38 КУПАП.
Судом встановлено, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.164-12 КУпАП, полягало у здійсненні конкретних дій, а саме: затвердженні кошторисів та підписанні паспортів бюджетних програм, згідно яких за період з 01.01.2015 року по 31.12.2018 року проводилось використання бюджетних коштів (медичної субвенції) не за цільовим призначенням.
При цьому, необхідно враховувати, що безпосередньо КУпАП не містить визначення поняття «триваюче правопорушення», але в теорії адміністративного права триваючими є правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно, шляхом невиконання певного обовязку, тобто такі правопорушення, які повязані з тривалим, неперервним невиконанням обовязків, передбачених конкретною правовою нормою, і припиняються або виконанням регламентованих обовязків, або виявленням компетентним органом при проведенні певних перевірок. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обовязок, або виконує його не повністю чи неналежним чином. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу.
Таким чином, триваючими слід визнавати такі порушення бюджетного законодавства України, що характеризуються безперервністю їх вчинення протягом певного часу і які тривають доти, доки їх не буде виявлено відповідним компетентним органом або особа не припинить порушувати норми бюджетного законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, порушення вимог бюджетного законодавства України, яке було допущене ОСОБА_1 не можна вважати триваючим, воно припиняється із затвердженням кошторисів та підписанні паспортів бюджетних програм, згідно яких проводилось використання бюджетних коштів (медичної субвенції) не за цільовим використанням, тому адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня його вчинення.
Відповідно до вимог ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення суд виносить одну з постанов, зокрема: про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
Враховуючи вищенаведене, вважаю, що провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.164-12 КУпАП, слід закрити у звязку із наявністю обставин, передбачених ст.247 КУпАП, а саме: закінченням на момент розгляду строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Керуючись ст.38, ч.5 ст.164-12, ст.ст.247, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -
п о с т а н о в и в :
провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.164-12 КУпАП, закрити у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через місцевий суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Р.Р.Грицко