КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2019 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.03.2019 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень 00 копійок, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 15.01.2019, о 19 год. 03 хв. по проспекту Науки, 48, у м. Києві, керував автомобілем «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення суддею місцевого суду норм процесуального та матеріального права.

Апелянт зазначав, що на місці зупинки транспортного засобу, він пояснив працівнику поліції, що не перебуває у стані сп'яніння, а ознаки стану сп'яніння, які у нього запідозрив поліцейський, можуть бути обумовлені наслідками перенесеної черепно-мозкової травми та хвороби печінки.

Він погодився на пропозицію поліцейського пройти відповідний огляд на стан сп'яніння у медичному закладі, однак просив надати йому час, щоб допомогти дружині, яка перебувала вдома з малолітньою дитиною та погано себе почувала. Поліцейський не відреагував на вказане прохання, натомість почав йому погрожувати, після чого зупинив свідків та склав протокол про адміністративне правопорушення. Свідки підписали протокол та надали пояснення під тиском інспектора поліції.

Інспектор поліції не відсторонив його від керування транспортним засобом та не складав акт огляду на стан сп'яніння.

Матеріали справи не містять доказів наявності у нього ознак наркотичного сп'яніння.

На місці події знаходились свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які можуть підтвердити його пояснення про фактичні обставини події. Однак суд першої інстанції не розглянув його клопотання щодо виклику вказаних осіб для допиту.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно пункту 12 Розділу II вказаної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуєтьсяданими протоколу по адміністративне правопорушення від 15.01.2019, у відповідності до якого, цього ж дня, ОСОБА_2 о 19 год. 03 хв. по проспекту Науки, 48, у м. Києві, керував автомобілем «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушена координація рухів, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил /а.с. 1/;письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 15.01.2019, з яких убачається, що у присутності вказаних осіб ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння /а.с. 2/; даними відеозапису із нагрудної камери поліцейського /а.с. 3/.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_2 у апеляційній скарзі про те, що він не відмовився пройти огляд на стан сп'яніння, однак просив надати йому час, щоб допомогти дружині, яка перебувала вдома з малолітньою дитиною, спростовуються даними дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_2 у присутності двох свідків від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі охорони здоров'я, та згоду на складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, причини відмови особи від проходження огляду на стан сп'яніння у даному випадку не впливають на доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Посилання апелянта на те, що ознаки стану сп'яніння, наявність яких у нього запідозрили працівники поліції на місці зупинки транспортного засобу, можуть бути обумовлені наслідками перенесено черепно-мозкової травми та хвороби печінки, є безпідставними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього складено саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених ним доводів.

Доводи апелянта про те, що суддя місцевого суду не задовольнив його клопотання про допит свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не впливають на правильність прийнятого суддею рішення, оскільки наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 Правил.

Крім того, апелянтом не наведено доказів, що вказаним свідкам відомі обставин, які підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, враховуючи, що відомості про вказаних осіб відсутні у протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалах.

Посилання апелянта на те, що інспектор поліції не склав акт огляду на стан сп'яніння, є безпідставними та не ґрунтується на вимогах закону, оскільки акт огляду у випадку відмови особи від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі охорони здоров'я не складається.

Наведені у апеляційній скарзі доводи про те, що працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом, не є підставою для скасування постанови судді місцевого суду.

Апелянтом не надано доказів на підтвердження його доводів про невідповідність викладених у протоколі відомостей фактичним обставинам справи, а також про здійснення на нього тиску з боку працівників поліції та висловлювання ними погроз.

Як убачається із даних відеозапису із нагрудної камери поліцейського та протоколу про адміністративне правопорушення, зауважень чи заперечень стосовно дій працівників поліції ОСОБА_2 не висловлював.

Даних про оскарження ОСОБА_2 дій працівників поліції у встановленому законом порядку матеріали справи не містять.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2019 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.В. Мельник