Провадження № 3/263/3315/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Папаценко Павло Ілліч, розглянувши матеріали справи, які надійшли від Управління патрульної поліції Донецької області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , офіційно не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

08 серпня 2019 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 339700, відповідно до якого він 08.08.2019 року о 21 год. 55 хв. у м.Маріуполі Центрального району по пр.Металургів, 27, керуючи автомобілем «Ford Taunus» державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався з технічною несправністю, а саме не горіли стоп-сигнали на транспортному засобі у темну пору доби, чим порушив п. 31.3 «б», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст.121 КУпАП. Дії вчинені повторно протягом року.

ОСОБА_1 надав заяву про слухання справи у його відсутність. Свою провину не визнав, суду показав, що він не згоден із протоколом, складеного відносно нього, оскільки був зупинений працівниками поліції безпідставно, на відеозаписі видно, що він почав рух на зелений сигнал світлофора та стоп-сигнали на автомобілі працювали. Після вимоги працівника поліції зупинитись стоп-сигнали також справно працювали. На момент перевірки справності стоп-сигналу він забув включити запалювання, тому він не спрацював.

Відповідно до ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати вся обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №339700 від 08.08.2019 року та складеного на ОСОБА_1 в його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121 ч.4 КУпАП, за порушення п.31.3 б ПДР України, відсутній з наступних підстав.

Частина 4 статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, а саме керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно п. 31.3 б) Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів, якщо вони не пройшли обов`язків технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення водієм допущено порушення вказаного пункту правил.

Особа, яка складає протокол, повинна ретельно розібратися в характері правопорушення і вірно кваліфікувати дії винного. В протоколі має бути зазначено обставини, що підтверджують вчинення адміністративного проступку та свідчать про його характер.

Положеннями ст.256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи. КУпАП детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому за наслідками розгляду справи відносно ОСОБА_1 суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах, викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення, в частині порушення ОСОБА_1 п. 31.3б Правил дорожнього руху України, що є хибним, не відповідає дійсності та не може бути усунуте судом.

Так, суду не надано доказів того, що в автомобілі, яким керував ОСОБА_1 , були несправні стоп-сигнали, під час керування ним транспортним засобом. Із переглянутого відеозапису події, що відбулась 08.08.2019 року встановлено, що у автомобіля працювали задні стоп-сигнали.

Згідно ч.2 ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Отже, згідно диспозиції вказаної статті автомобіль «Ford Taunus» державний номерний знак НОМЕР_2 , не підлягає обов`язковому технічному контролю, який інкримінується ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 10, 11 КУпАП).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення - передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення, включає в себе: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.

Так під час розгляду справи в діях ОСОБА_1 не встановлено умислу на вчинення адміністративного правопорушення, тобто відсутній склад правопорушення.

Інших доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст.121 ч.4 КУпАП до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не надано.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю, що встановлені при розгляді даної адміністративної справи обставини, які послугували підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не підтверджені достатніми доказами.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суддя зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно досліджувати всі обставини справи і давати їх правильну правову оцінку. Постанова судді про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтована достатніми і незаперечними доказами.

Відсутність допустимих і належних доказів порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України є підставою для закриття провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.4 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 121, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.121 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: П.І. Папаценко