КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юрдига О.С.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, свідка ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Іванківського районного суду Київської області від 13 лютого 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 13 лютого 2019 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування зазначає, що постанова суду підлягає скасуванню з підстав неповноти, однобічності розгляду справи та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичними обставинами адміністративного провадження.

Вказує на те, що суд, всупереч вимогам ст. ст. 252, 251, 268, 280 КУпАП, не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Зазначає, що суд першої інстанції не викликав для допиту як свідків працівників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не витребував відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції, відзнятий на місці події з моменту зупинки транспортного засобу до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення для підтвердження або спростування показань, наданих в судовому засіданні ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_6 щодо перебування за кермом автомобіля особи на ім'я ОСОБА_9.

Посилається на невідповідність висновків суду, яка полягає в тому, що у показаннях ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_6 підтвердили факт вживання алкогольних напоїв ОСОБА_2, однак заперечили факт керування ним автомобілем. Вважає, що суд першої інстанції вдався до припущення, зазначивши, що посилання на невідомого водія є намаганням ОСОБА_2 ввести суд в оману та уникнути відповідальності.

Вказує на те, що суд першої інстанції, досліджуючи протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 120261 від 14 грудня 2018 року, не звернув увагу на виправлення, які містяться в ньому, а саме виправлення часу його складання, відомостей про марку автомобіля та державного знаку, шляхом використання коректора.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційні вимоги, перевіривши доводи апеляційної скарги, свідка ОСОБА_4, приходжу до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи убачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин є правильним.

Як установив суд, ОСОБА_2, 14 грудня 2018 року о 00 год. 15 хв. в смт. Іванків по вул.Поліський Шлях Київської області керував ТЗ УАЗ 3151201 д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода,запах алкоголю із ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленному порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №120261 від 14 грудня 2018 року,письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, та іншими доказами, що містяться в матеріалах справи, у тому числі адміністративними матеріалами за ст.122-2 та ст.185 КУпАП.

Вважаю, що рішення суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у постанові, є обґрунтованим і підтверджується зібраними по справі доказами.

Зокрема, згідно постанови Іванківського районного суду Київської області від 13 лютого 2019 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Як зазначено в постанові суду, 14 грудня 2018 року в 00 год. 20 хв. в смт.Іванків Київської області, по вул.Толочина , ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не виконав вимогу про зупинку, подану спецсигналом з маячками синього та червоного кольору в супроводі з вимогою через гучномовець, патрульним автомобілем Volkswagen Passat д.н.з. на синьому фоні 01-55, який шляхом переслідування був зупинений в смт. Іванків по вул. Поліський шлях, 2 (територія колишнього колгоспу «Комінтерн», чим порушив вимоги п.2.4 ПДР України.

Вказану постанову суду залишено без змін після перегляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 (постанова Київського апеляційного суду від 18 березня 2019 року).

Окрім того, згідно постанови Іванківського районного суду Київської області від 11 лютого 2019 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП, зокрема за те, що він 14 грудня 2018 року о 01 год. 00 хв. в смт.Іванків поблизу вул.Черненка, а саме: на території колишнього колгоспу, гр.ОСОБА_2 вчинив злісну непокору законним вимогам працівників поліції, а саме: на зауваження припинити протиправні дії не реагував, хапав за форменний одяг працівників поліції, погрожував фізичною розправою та виражався нецензурними словами.

З урахуванням викладеного, до показань свідка ОСОБА_6, на які посилається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що він не керував транспортним засобом слід ставитися критично, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи.

Окрім того, доводи ОСОБА_2 про те, що він не керував транспортним засобом, не підтверджені жодними доказами та переконливо спростовуються поясненнями працівника поліції, який складав протокол відносно ОСОБА_2 - поліцейського Іванківського ВП ОСОБА_4, який під час апеляційного розгляду підтвердив обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Зокрема, ОСОБА_4 зазначив, що 18 грудня 2018 року перебував з напарником за місцем патрулювання на автозаправній станції, де помітив автомобіль з технічними несправностями, тому вирішив його перевірити. На вимогу поліцейських щодо зупинки, водій вказаного транспортного засобу не зупинився та намагався втекти. Коли вдалося наздогнати та зупинити транспортний засіб УАЗ 3151201 з`ясувалося, що за кермом перебував ОСОБА_2. Пояснення вказаного поліцейського не має підстав ставити під сумнів, а тому пояснення ОСОБА_2 про те, що він не керував транспортним засобом обґрунтовано не взяті до уваги та оцінені судом як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності.

Окрім того, поліцейський Іванківського ВП ОСОБА_4пояснив відсутність відеозапису з нагрудної камери у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, долученням його до матеріалів справи про вчинене ОСОБА_2 правопорушення, передбачене ст.122-2 КУпАП, які були витребувані судом апеляційної інстанції з Іванківського районного суду Київської області. Долучений до вказаних матеріалів відеозапис було оглянуто під час апеляційного розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу поверхово і формально через не допит працівників поліції, за наявності пояснень поліцейського, який складав протокол відносно ОСОБА_2, наданих під час апеляційного розгляду, не спростовують вини правопорушника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що посилання ОСОБА_2 на невідомого водія, без імені, прізвища та місця проживання, це намагання ОСОБА_2 ввести суд в оману, уникнути відповідальності, оскільки вказані доводи правопорушника н підтверджені жодними доказами.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складено уповноваженою посадовою особою - інспектором поліції в межах наданих йому повноважень із дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП. Внесення виправлень у вказаний протокол жодним чином не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_2 та призначене йому адміністративне стягнення. Окрім того, працівник поліції, який складав протокол відносно ОСОБА_2 - поліцейський Іванківського ВП ОСОБА_4 пояснив вказані виправлення поведінкою правопорушника, який створив конфліктну ситуацію та надавав різні показання.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, особливу суспільну небезпечність скоєного правопорушення, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

Приймаючи рішення у справі вважаю за необхідне застосувати практику Європейського Суду з прав людини відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини».

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

За таких обставин, постанова Іванківського районного суду Київської області від 13 лютого 2019 року щодо ОСОБА_2 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Іванківського районного суду Київської області від 13 лютого 2019 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.С.Юрдига

Справа № 33/824/1409/2019 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Тетервак Н.А.