Справа № 728/1410/19 Головуючий у 1 інстанції Пархоменко П.І.
Провадження № 33/4823/356/19
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

з участю особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника-адвоката - Антоненка І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19 липня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий в АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та накладено стягнення за більш тяжке адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням його права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з особи, притягнутої до адміністративної відповідальності судовий збір на користь держави у сумі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суд, 27 червня 2019 року о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_1 в м. Бахмач, Чернігівської області по вулиці Батуринській (при підйомі на міст), керуючи автомобілем CHEVROLET LACETTI д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості та здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ VIDA д.н.з. НОМЕР_2 , від якого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

27 червня 2019 року о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_1 в м. Бахмач, Чернігівської області по вулиці Батуринській керував автомобілем марки CHEVROLET LACETTI д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9. «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи належним чином не дослідив всі фактичні обставини, в зв`язку з чим прийшов до хибних висновків з приводу наявності в його діях вини, та прийняв незаконне рішення. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що місцевий суд підійшов до розгляду справи формально, оскільки, про час та місце розгляду даної справи він повідомлений не був, в зв`язку з чим було порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а повістка, яка у відповідності із ч. 1 ст. 277-2 КУпАП мала бути вручена за три дні до судового засідання, була вручена лише 02 серпня 2019 року, в той час, як судове засідання відбулось 19 липня 2019 року. Вказує, що інформація щодо повідомлення про дату розгляду справи по телефону, не відповідає дійсності.

Звертає увагу суду на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано ознак сп`яніння, результатів тестування та повної назви технічного приладу, яким проводився огляд, а сам огляд було проведено в порушення п. 4 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року №1395, де вказано що огляд проводиться на місці зупинки транспортного засобу, в той час як його було зупинено в м. Бахмач по вул. Батуринська, а огляд проводився по вул. Шевченка. Вважає цей висновок не дійсним, оскільки прилад, за допомогою якого він проходив огляд на стан сп`яніння, останній раз калібрувався 18.12.2018 року, в той час, як в розділі 8 «Технічного обслуговування» п. 8.1 вказано, про необхідність перевірки калібрування кожні шість місяців. Також, вказує на те, що підпис на роздруківці результатів огляду тестування на алкоголь не ідентифікується з його підписом. Вважає, що в ситуації яка склалася, за умови ДТП, працівники поліції, відповідно до п. 8 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чим іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 09 листопада 2015 року мали в обов`язковому порядку провести його огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, проте не зробили цього. Звертає увагу на відмінність між копією протоколу та його оригіналом, в останньому з яких зроблено дописку у графі «До протоколу додаються». Крім того, звертає увагу на те, що складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП є неправомірним, оскільки, за наявності постанови про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, цей документбув складений з порушенням строків, встановлених ст. 38 КУпАП, та, відповідно без складання схеми ДТП.

Також, просить поновити пропущений ним строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, оскільки, присутнім в судовому засіданні не був, в зв`язку з неналежним його повідомленням про розгляд даної справи в суді, а вказану постанову отримав лише 07 вересня 2019 року.

Розглянувши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , вислухавши пояснення його адвоката на підтримку вимог, викладених в поданій апеляційній скарзі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи доводи ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження є обґрунтованими і, на думку суду, є поважними причинами, оскільки отримання ним копії судового рішення 07 вересня 2019 року підтверджується поштовим штемпелем на конверті (а.с. 42), що наявний в матеріалах справи, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

За змістом ст. 124 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає у разі порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП притягненню до адміністративної відповідальності підлягають особи, що здійснюють керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно норми ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд першої інстанції, на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів дійшов обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд виконав вимоги ст. 280 КУпАП, повно з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не зважаючи на категоричне невизнання своєї вини особою правопорушником, вона підтверджується даними, що містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №035909, відповідно до якого ОСОБА_1 27 червня 2019 року о 16 годині 30 хвилин в м. Бахмач, Чернігівської області по вулиці Батуринській (при підйомі на міст), керуючи автомобілем CHEVROLET LACETTI д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості та здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ VIDA д.н.з. НОМЕР_2 , від якого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, та доданою до нього схемою ДТП;

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №003617, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій особою правопорушником, і є одним з джерел доказів, відповідно до якого ОСОБА_1 в м. Бахмач, Чернігівської області по вулиці Батуринській керував автомобілем марки CHEVROLET LACETTI д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків, та, своїми діями водій порушив вимоги п. 2.9. «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підтверджується факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, а свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були учасниками дорожньо транспортної пригоди, вказали на те, що під час ДТП керування автомобілем CHEVROLET LACETTI здійснював саме ОСОБА_1 , при цьому перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки від нього було чути запах алкоголю з ротової порожнини (а.с. 4, 5, 6, 10);

- роздруківкою з приладу «Драгер алкотест 6820», відповідно до якого результат на стан сп`яніння ОСОБА_1 позитивний, та становить 1, 45 проміле (а.с. 2).

Крім того, вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у керуванні ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння підтверджується його власноручним записом у протоколі про адміністративне правопорушення, у графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності», де він зазначив, що «керував автомобілем, вживав алкогольні напої», на підтвердження чого скріпив його власноручним підписом. Разом з тим, підписання протоколу свідчить про згоду з даними, які були до нього внесені, оскільки жодних зауважень щодо його змісту правопорушником зазначено не було.

Твердження ОСОБА_1 , висловлене з приводу невідповідності його підпису, який міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, є безпідставним, так як вказаний документ було підписано в присутності свідків, достовірність пояснень яких немає підстав вважати неправдивими, оскільки вони не перебувають з ним в дружніх чи родинних відносинах, та не зацікавлені у результатах розгляду справи.

Посилання сторони захисту на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, та є таким, що є неналежним та недопустимим доказом по справі, оскільки в ньому не зазначено повної назви приладу, яким здійснювався огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не вказано самих ознак такого сп`яніння, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09 листопада 2015 року №1452/735, у випадку встановлення стану сп`яніння, за наслідками огляду, проведеного поліцейським, його результати зазначаються у протоколі про адміністративні правопорушення. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З вищевказаного протоколу вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було здійснено приладом «Драгер», а до протоколу, у відповідності до вищевказаної інструкції, було додано роздруківку вказаного алкотестеру де зазначено назву самого приладу, а також його серійний номер, та результати огляду.

Пунктом 6 розділу 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Виходячи з аналізу вищевказаної норми підзаконного нормативного акту, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку поліцейським не було порушено правил складання адміністративних матеріалів, так як відносно ОСОБА_1 складено протокол не за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а за перебування в такому стані під час керування автомобілем, тому зазначення в протоколі ознак сп`яніння, що передували огляду, не є обов`язковими.

Тому порушення, на які звертає увагу в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не є вирішальними у прийнятті рішення та не можуть вплинути на визнання протоколу незаконним доказом по справі.

Доводи щодо наявності дописки в протоколі серії БД №003617 є не обґрунтованими, оскільки стороною захисту до суду апеляційної інстанції не було надано жодних підтверджуючих доказів з даного приводу, а також, захисник-адвокат Антоненко І.Є. під час апеляційного розгляду справи не зміг чітко вказати на зміст вказаної ним дописки.

В поданій апеляційній скарзі увага суду звертається на те, що прилад, яким проводився огляд ОСОБА_1 , вчасно не пройшов градуювання, на підтвердження чого захисником було подано роздруківку з мережі Інтернет посібнику з експлуатації «Драгеру алкотест 6820», де зазначено, що повірка даного приладу має здійснюватись кожні шість місяців.

Однак, під час детальної перевірки даного посилання, апеляційний суд прийшов до висновку, що дійсно, вказаний прилад повинен проходити повірку, але, відповідно до його технічних характеристик, вказаних в Інструкції з експлуатації аналізатора парів етанолу у видихуваному повітрі «Алкотест 6820», що відповідає вимогам міжнародних стандартів ISO 9001:2008, ЕЕС 93/42, не менше ніж один раз на дванадцять місяців.

Тому, виходячи з того, що огляд ОСОБА_1 відбувся 27 червня 2019 року, а останнє калібрування приладу мало місце, відповідно до роздруківки - 18 грудня 2018 року, то його слід вважати таким, що здійснено вчасно.

Крім того, стороною захисту ставилось питання про визнання незаконним результату огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в роздруківці газоаналізатора, яким здійснювався огляд, зазначено дату, що не відповідає оскаржуваним подіям.

Вказане порушення, з приводу хибної дати на роздруківці алкотесту знайшло своє підтвердження, проте, допитані в суді апеляційної інстанції свідки - інспектори поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказали, що незважаючи на хибну дату на моніторі приладу «Драгер 6820», прилад перебував у робочому стані, в зв`язку з чим вони, в присутності свідків, та з застосуванням відеокамер провели огляд особи правопорушника на стан сп`яніння, за яким встановлено позитивний результат, внаслідок чого було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З наданого Бахмацьким відділом поліції в Чернігівській області, на судовий запит суду апеляційної інстанції, відеозапису, переглянутого судом, підтверджуються пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , щодо проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , з якого вбачається, що огляд останнього проводився відповідно до вимог чинного законодавства.

Також, в письмових поясненнях свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були запрошені в якості свідків для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, вказали на перебування в нетверезому стані освідуваної особи, виходячи не лише з показників приладу, а й за зовнішніми ознаками особи, а також зі слів самого правопорушника.

Проаналізувавши досліджені дані, апеляційний суд вважає, що результат тесту на стан сп`яніння ОСОБА_1 немає підстав вважати недостовірним, оскільки факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння підтверджується поясненнями вищевказаних свідків, які є логічними та послідовними, та узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Твердження особи, яка подала апеляційну скаргу про те, що працівники поліції в порушення норм чинного законодавства не провели огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, що, на його думку, є грубим порушенням, не знайшло свого обґрунтованого підтвердження, оскільки, за загальним правилом, огляд на стан сп`яніння хоча і проводиться на місці зупинки транспортного засобу, проте в чинному законодавстві про адміністративні правопорушення не існує імперативної норми з даного питання, а тому в цьому випадку, проведення огляду на стан сп`яніння у відділі поліції, не слід вважати грубим порушенням, такі дії є лише альтернативним рішенням в ситуації що склалася на той час, беручи до уваги що відносно ОСОБА_1 також складався протокол за порушення ст. 124 КУпАП.

Виходячи з вищевикладених норм зазначених актів, апеляційний суд приходить до висновку про те, що протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 27 червня 2019 року серія БД № 003617, складений належним чином та є достатнім і законним доказом по справі, який цілком обґрунтовано судом першої інстанції було взято до уваги при винесенні ним рішення.

Твердження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності правопорушника про відсутність у його діях складу адміністративних правопорушень, є таким, що не знайшло свого підтвердження під час перевірки доказів, які були предметом дослідження як в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи апеляційним судом.

Така позиція скаржника розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Висловлюючи прохання про скасування постанови суду, ОСОБА_1 в поданій апеляційній скарзі акцентував увагу суду на тому, що розгляд справи в суді першої інстанції проводився без його участі, в зв`язку з чим вважає, що були порушені його права на захист.

Так, відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи місцевим судом неодноразово на його адресу направлялися у встановленому законом порядку повідомлення, які не були йому вручені з тих чи інших причин. 11 липня 2019 року судовим розпорядником його було повідомлено про час та місце розгляду справи за номером мобільного телефону останнього, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка (а.с. 12), яку, на противагу доводам апеляційної скарги, немає підстав вважати недостовірною, оскільки сам ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтвердив, що в ній вказаний саме його номер телефону.

У зв`язку з вищевикладеним, на думку апеляційного суду, вчинивши всі можливі дії для сповіщення про час та місце розгляду справи, суд першої інстанції, враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, розглянув справу у його відсутність.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, ОСОБА_1 не будучи обмеженим у своїх правах та знаючи про наявність складених відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП міг сам поцікавитись ходом розгляду справи про адміністративні правопорушення.

Права, які на думку ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Антоненка І.Є. були порушені під час розгляду справи в суді першої інстанції, зокрема, надання пояснень, долучення до матеріалів справи інших доказів, та інше, були повністю поновлені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду, як про це просив апелянт у своїй апеляційній скарзі, при апеляційному розгляді справи не було встановлено.

Крім того, не знайшли свого обґрунтованого підтвердження доводи особи, що подала апеляційну скаргу з приводу пропущення місцевим судом строку накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи загальний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП, не сплив, а спеціальний строк, один місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження, підлягає застосуванню у випадку перевищення строку встановленого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Щодо встановленого в ч.4 ст.38 КУпАП місячного строку накладення стягнення у випадку закриття кримінального провадження, такий застосовується, у випадку прийняття рішення про закриття кримінального провадження по спливу загального тримісячного строку з дня вчинення правопорушення.

В даній справі, з дня вчинення правопорушення до дня накладення стягнення, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП ще не сплив.

Суд першої інстанції, накладаючи стягнення на ОСОБА_1 , вірно врахував норму ч. 2 ст. 36 КУпАП, та обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність накладення стягнення саме передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як за дане інкриміноване адміністративне правопорушення передбачено більш суворе стягнення.

Тому, на думку апеляційного суду, адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції статті, за яке передбачене більш суворе стягнення, а саме ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Доводи апеляційної скарги про істотне порушення місцевим судом норм процесуального та матеріального права не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 245, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19 липня 2019 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач