ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2313/18 Номер провадження 33/814/61/19Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О.В. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем Жура Н.Л., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 липня 2018 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1, не працюючого,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 352,40 гривень.

Згідно з постановою судді, 20.05.18 року о 00 годині 55 хвилин в м. Кременчуці по вул. Шкільній № 11/27, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом - автомобілем БМВ 324Д д.н.з.НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду Ткаченко О.В. подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 липня 2018 року щодо нього, а провадження у справі закрити у зв'язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляції вказує, що постанова прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права. Суд першої інстанції здійснив розгляд справи без його участі, належним чином не повідомивши його. При цьому, не було здійсненого жодного заходу для забезпечення його участі в судовому засіданні. Неповідомлення його про місце і час розгляду справи позбавило можливості надати пояснення та заперечення щодо складеного протоколу про адміністративне правопорушення, заявити клопотання щодо приєднання до справи необхідних документів, виклику свідків, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Також, апелянт зазначає, що протокол містить ряд недоліків, а саме: містить неправильну адресу вчинення правопорушення; неправильно описано правопорушення, а саме те, що він відмовляється проходити медичний огляд, та містить ряд виправлень.

Крім того, ОСОБА_2 вважає, що працівниками поліції безпідставно зупинено його транспортний засіб під приводом порушення ним ПДР України, застосовано щодо нього фізичну силу, спеціальні засоби та нанесено тілесні ушкодження.

В обґрунтування незаконності дій щодо нього вказує, що йому невідомо, чи має алкотестер, яким проведено огляд на стан сп'яніння сертифікат відповідності чи свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а в протоколі відсутні дані про застосування технічного засобу для встановлення стану алкогольного сп'яніння та не внесено результати алкотестеру.

Також, ОСОБА_2 посилається на те, що лікарем безпідставно не зазначено про наявність у нього тілесних ушкоджень, та пізно було запропоновано скористатися правовою допомогою.

Позиції учасників судового провадження в апеляційному суді

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 не з'явилися, направивши з електронної адреси захисника ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2) на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи без їх участі. В самому клопотанні ОСОБА_2 наголошує про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. За таких обставин , враховуючи , що особа належним чином повідомлена про день та час слухання справи , апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Мотиви суду

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суддя суду першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону. Вірно встановивши фактичні обставини по справі, обгрунтувавши їх належними та допустимими доказами, надав їм правильну юридичну оцінку.

Так визнаючи ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, серії БД №147351 від 20 травня 2018 року, складеного інспектором роти №1 Посторонко В.В., відповідно до якого ОСОБА_2 20 травня 2018 року о 00 год. 55 хв. в м. Кременчуці на вул. Шкільна, 11/27 керував транспортним засобом - автомобілем БМВ 324Д д.н.з. НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проводився в КОНД у лікаря-нарколога, результат позитивний 1,45 проміле; висновок щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Навівши зазначені докази суддя прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Із вказаними висновками судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є непереконливими і не спростовують висновків судді суду першої інстанції.

Так, за нормативним визначенням ст. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об'єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема керування особою транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним (ч.5 цієї статті).

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом цієї норми відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення.

Переглядаючи справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, апеляційним судом було досліджено відеозапис з нагрудних камер поліцейських.

Із перебігу подій, які зафіксовані на відеозапису встановлено, що автомобіль поліцейської патрульної служби з увімкненими проблисковими маячками, тривалий час переслідував транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2, намагаючись зупинити його.

Після того як працівникам поліції вдалося зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2, останній відмовлявся виходити з салону автомобіля, тому працівники поліції були вимушені затримати ОСОБА_2 та доставити його спочатку до Кременчуцького обласного наркологічного диспансеру для проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

ОСОБА_2 пройшов медичний огляд і за висновком лікаря-нарколога ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Потім ОСОБА_2 був доставлений до відділку поліції, де був складений стосовно нього протокол про вчинення адміністративних правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. З даним протоколом ОСОБА_2 ознайомився, що засвідчив своїм підписом. Копію протоколу про адміністративне правопорушення, передбачений ст. 130 КУпАП отримав, в присутності адвоката Долі Г.О..

Апеляційний суд вважає непереконливими і такими, що не впливають на висновок судді, доводи апеляційній скарзі про те, що протокол містить ряд недоліків, а саме: містить неправильну адресу вчинення правопорушення; неправильно описано правопорушення та вказано що ОСОБА_2 відмовився від проходження медогляду на стан сп'яніння та містить ряд виправлень, оскільки вони не відповідають дійсності.

За результатами апеляційного перегляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП .

Судом апеляційної інстанції не встановлено істотних порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_2 були роз'яснені його права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що підтверджується його власним підписом. Крім того, він не містить даних на які вказує ОСОБА_2, а саме те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Щодо доводів ОСОБА_6 про те, що стосовно нього працівниками поліції була порушена процедура огляду особи на стан сп'яніння, то вони є безпідставними.

Як вбачається з відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, останній був затриманий працівниками поліції, оскільки він не виконав законну вимогу поліцейського зупинити транспортний засіб та в подальшому після переслідування поліцейськими його автомобіля та зупинки його, ОСОБА_6 продовжував вести себе неадекватно, відмовлявся виходити з автомобіля, пред'являти необхідні документи, висловлювався нецензурною лайкою в результаті чого, поліцейським довелося витягувати останнього з автомобіля, застосувати спеціальні засоби, доставити до лікарні для проходження медичного огляду та до службового приміщення Управління патрульної поліції м.Кременчука для складання протоколу.

Не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді доводи апеляції про те, що вимірювальний засіб за допомогою якого лікар проводив огляд не відповідає нормативним актам.

До того ж варто зауважити, що ОСОБА_2 під час огляду жодним чином не висловлював заперечень з цього приводу.

Що стосується посилання ОСОБА_2 на те, що лікар не зазначив про наявність у нього тілесних ушкоджень та йому несвоєчасно повідомили про можливість скористатись правовою допомогою варто звернути увагу на таке.

Матеріали провадження не містять жодної інформації щодо наявності у ОСОБА_2 тілесних ушкоджень. В апеляційний суд ОСОБА_2 не з'явився і також не надав такої інформації. За результатами огляду ( у висновку) ОСОБА_2 міг би зазначити про наявність у нього тілесних ушкоджень, проте він висновок не підписав.

Що стосується несвоєчасного роз'яснення права на правову допомогу апеляційний суд звертає увагу, що в протоколі ОСОБА_2 своїм підписом засвідчив той факт що йому було роз'яснено право на правову допомогу.

Не є обгрунтованими також і посилання в клопотанні ОСОБА_2 про необхідність застосування у його справі раніше викладеної правової позиції у рішенні Полтавського апеляційного суду у справі № 545/2113/18, номер провадження 33/814/118/19.

Як вбачається із вказаної постанови, підставою для скасування судового рішення та закриття провадження у справі, послугувало те, що апеляційним судом було встановлено, що матеріалами справи не було доведено поза розумним сумнівом, що особа керувала транспортним засобом.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи ОСОБА_2 про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляції про порушення прав особи, коли справа була розглянута за його відсутності, то суддею суду першої інстанції була надана цьому факту правильна оцінка з чим погоджується і апеляційний суд.

З матеріалів справи вбачається, що судом неодноразово направлялися на адресу проживання ОСОБА_2 повідомлення, але останній до суду не з'являвся.

При цьому варто звернути увагу , що ОСОБА_2 був обізнаний про те, що в провадженні Крюківського районного суду суді м. Кременчука Полтавської області знаходяться матеріали справи про адміністративне провадження, а тому він мав об'єктивну можливість як особисто так і скориставшись послугами адвоката, приймати участь при розгляді справи, однак не скористався своїми правами.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, суд обґрунтовано розглянув матеріали про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, у відсутності останнього, не порушуючи законні права та інтереси особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, звертаю увагу, що сам по собі факт розгляду справи за відсутності особи не є самостійною підставою для скасування судового рішення.

Також варто зазначити, що права ОСОБА_2 на участь у судовому розгляді могли б бути відновлені в ході апеляційного розгляду. Йому, в разі з'явлення до апеляційного суду, була б надана можливість вільно надавати докази, доводити перед судом їх обґрунтованість, проте, ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 своїм правом не скористались, в судові засідання до апеляційного суду так і не з'явилися.

До апеляційного суду неодноразово подавались заяви про перенесення розгляду справи, заявлялись клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Крюківським районним судом м. Кременчука, яке було задоволено, однак і до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області для розгляду справи в режимі відеоконференції не з'являлися, що свідчить про небажання ОСОБА_2 нести відповідальність за вчинене та намагання затягнути розгляд справи.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено з додержанням вимог статті 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на наведене, підстав для скасування постанови не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення , а постановусудді суду першої інстанції необхідно без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 липня 2018 року щодо нього без зміни;

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О.Рябішин