Справа № 219/1315/19
Провадження № 3/219/1715/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2019 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Погрібна Н.М., розглянувши адміністративний матеріал у відношенні

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

03 лютого 2019 року старшим оперуповноваженим з ОВС УОЗ на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області Баликом І.І. складений протокол про адміністративне правопорушення № 0142, згідно якого 03.02.2019 року о 09.40 годині ОСОБА_1 на КПВВ «Майорське» Артемівське шосе, в'їзд з боку м. Бахмут Донецької області, на транспортному засобі марки MERCEDES-BENZ VITO 115 CDI, державний номер НОМЕР_1, надавав послуги з перевезення 8 пасажирів за маршрутом «м.Шахтарськ Донецької області - м.Слов'янськ Донецької області» без державної реєстрації як суб'єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження даного виду діяльності, чим порушив вимоги ч.1 ст. 164 КпАП України.

Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився.

Згідно з диспозицією ст.164 КпАП України відповідальність за нею наступає у випадку провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Об'єктом цього правопорушення (науково-практичний коментар до ст.164 ч.1 КпАП України) є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Безпосередня участь - це зазначена діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи (п. 1.32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», 28.12.1994 p., № 334/94-ВР).

За ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємницькою може вважатись лише діяльність з виробництва продукції, виконання робіт, надання послуг і зайняття торгівлею з метою одержання прибутку. У разі відсутності такої мети немає правових підстав вважати діяльність господарюючого суб'єкта підприємницькою (п.3 листа Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики застосування окремих норм чинного законодавства при вирішенні спорів» № 01-8/453 від 26.06.1995 p.).

На підставі викладеного суд робить висновок про те, що однією з обов'язкових ознак підприємницької діяльності, як виду господарської діяльності, є систематичність її здійснення. Систематичною вважається діяльність у разі, коли вона здійснюється неодноразово протягом певного періоду часу.

Однак, з протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього документів, вбачається лише один випадок надання послуги 03.02.2019 року по перевезенню осіб одночасно транспортним засобом.

В протоколі про адміністративне правопорушення № 0140, складеним старшим оперуповноваженим з ОВС УОЗ на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області Баликом І.І., не відображена систематичність та регулярність дій ОСОБА_1 по здійсненню господарської діяльності без наявності відповідних документів на право здійснення транспортних перевезень пасажирів.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення не містить викладення об'єктивної сторони діяння, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України у зв'язку з чим був надісланий для приведення протоколу у відповідність зі ст.256 КпАП України.

Постановами Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.02.2019 року, 04.04.2019 року, вказаний адміністративний матеріал неодноразово направлявся на до оформлення, однак недоліки так і не були усунуті.

03 травня 2019 року матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 знов були повернуті до суду після додаткового оформлення.

Встановлено, що правопорушення вчинено 03 лютого 2019 року.

Згідно з ч.2 ст.38 Кодексу України про адміністративне правопорушення, якщо справи про адміністративне правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

У відповідності до вимог п.7 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Зі змісту норм статей 247, 38 КУпАП закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом двомісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення).

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. А за логічним тлумаченням абзацу першого статті 247 КУпАП встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Вирішення питання щодо наявності чи відсутності вини в разі спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності та закриття справи згідно з ч.2 ст.38 Кодексу України про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, оскільки минули строки накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, яке не є триваючим, суд приходить до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити.

Керуючись ст. ст. 38, ч.1 ст. 164, 247, 268 КпАП України, суд, -

постановив:

закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 164 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н. М.Погрібна