Справа №461/1257/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

12.02.2019 року о 03 годині 15 хвилин, на вул. Лисенка, 9 у м. Львові, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volkswagen Vento н.з. НОМЕР_1 , знаходився з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 . - адвокат Данильчук В.М. в судовому засіданні 06.05.2019 року факт вчинення даного правопорушення заперечив. Також, подав до суду клопотання про виклик свідків та їх допит в судовому засіданні, а саме осіб, які були залучені працівниками поліції при складанні протоколу. У подальшому, 08.05.2019 року, захисник, який був належним чином оповіщений про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідною розпискою, в судове засідання не з`явився. Водночас захисник подав заяву у якій просив суд матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передати до Франківського районного суду м. Львова за підсудністю, покликаючись на те, що вул. Лисенка , 9 у м . Львові розташована на території Личаківського району м. Львова, а ОСОБА_1 проживає на території Франківського району м. Львова. Згідно заяви, розгляд даного клопотання просить провести без участі ОСОБА_1 та адвоката.

Відтак, у судове засідання 08.05.2019 року не з`явились ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Данильчук В.М.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП, неявка особи, яка притягається до відповідальності не перешкоджає розгляду справи.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що відсутні підстави для передачі матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності до Франківського районного суду м. Львова за підсудністю, з огляду на наступне.

Відповідно до Розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 09.01.2001 року №1232 з додатками, вул. Лисенка, 9 у м. Львові належить до території Галицького району м. Львова.

Доказів, що наявні інші документи та розпорядчі акти органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів про належність вул. Лисенка,9 у м. Львова до території Личаківського або будь-якого іншого району м. Львова ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Данильчук В.М. суду не подали.

Таким чином, спростовується посилання захисника на ухвалу ЛМР від 28.12.2000 року.

Відповідно до ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Отже, наведені положення в сукупності з вищевказаним розпорядженням Галицької районної адміністрації ЛМР встановлюють підсудність даної справи Галицькому районному суду м. Львова. Зважаючи на необхідність забезпечення оперативного судового розгляду, з врахуванням положень КУпАП, які встановлюють строки притягнення до адміністративної відповідальності, суд не вбачає законних підстав для застосування дискреційних повноважень стосовно можливості передачі справи на розгляд іншого суду.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 Розділу ІІ Наказу № 1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважаю, що в діях громадянина ОСОБА_1 є склад вказаного вище адміністративного правопорушення, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №184882 від 12.02.2019 року, згідно якого ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку відмовився, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оглянутими та дослідженими в судовому засіданні в присутності захисника відеоматеріалами долученими до протоколу, з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідного огляду.

Суд визнає вищенаведені докази належними та допустимими в процесі доказування, оскільки такі здобуті уповноваженими особами, у спосіб та у порядку визначеному законом і безпосередньо стосуються обставин правопорушення.

Крім цього, суд вказує, що відсутні підстави для допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені працівниками поліції при складанні протоколі, оскільки письмові пояснення таких осіб наявні в матеріалах справи, знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку з іншими доказами по справі, а тому у суду немає підстав сумніватись у достовірності поданих пояснень свідків. Захисник Козака М.Я. не наводить жодних обґрунтованих підстав вважати, що пояснення свідків отримані з порушенням вимог закону, не вказує жодних розбіжностей між поясненнями цих осіб та іншими матеріалами справи, а також не зазначає з якою метою цих осіб необхідно викликати для дачі пояснень суду. Таким чином, для задоволення клопотання ОСОБА_1 про допит свідків у судовому засіданні немає жодних законних підстав, про що було оголошено захиснику в судовому засіданні 06.05.2019 року за результатами розгляду наведеного клопотання.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена повністю. При цьому, заперечення ОСОБА_1 щодо вчинення ним правопорушення спростовуються вищенаведеними доказами по справі і ґрунтуються виключно на його твердженні щодо не вчинення даного правопорушення, жодним чином не аргументовані та не підтверджені у визначений законом спосіб.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення, ступінь вини у скоєному, те, що останній раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, беручи до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, тобто в межах санкції відповідної статті КУпАП.

Статтею.40-1КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 384,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 130, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Позбавити ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Стрельбицький