КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/3170/2019 Постанова винесена суддею Білоцерківцем О.А.
Категорія: ч. 1 ст. 164-14 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого головним фахівцем ДАТ «Чорноморнафтогаз», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 02 травня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 02 травня 2019 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164-14 КУпАП закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 , будучи головним спеціалістом відділу планово-фінансової роботи та контрольно-ревізійної роботи Національного комітету спорту інвалідів України, членом тендерного комітету, в порушення вимог статті 4 Закону України «Про публічні закупівлі» на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель (Prozorro.gov.ua) не забезпечив оприлюднення зміни до додатку до договору про надання послуг з виготовлення та розміщення в ефірі телевізійних програм, що висвітлюють розвиток паралімпійського та дефлімпійського руху в Україні.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-14 КУпАП, та закрив провадження в справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм права та чинного законодавства України, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутності його вини, події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд при винесенні постанови не з`ясував всі обставини, що мають значення для вирішення справи, не дослідив докази, однобічно розглянув матеріали та застосував незаконні докази, а також допустив інші численні порушення норм чинного законодавства.

Зокрема, зазначає, що, згідно з частиною першою статті 10 Закону, зміни до договору оприлюднюються у виді повідомлення про внесення змін до договору, форма якого затверджена наказом Мінекономрозвитку від 22.03.2016 № 490 «Про затвердження форм документів у сфері публічних закупівель». Згідно пункту 11 зазначеної форми замовником зазначаються випадки для внесення змін до істотних умов договору, згідно з частиною четвертою статті 36 Закону. Водночас, зміни, які були внесені до Договору, не відносяться до жодного з випадків, перелічених у частині четвертій зазначеної статті Закону, а тому не підлягають оприлюдненню.

Отже, в його діях взагалі не ма

є складу адміністративного правопорушення, оскільки він жодним чином не порушував Закон і, як наслідок, притягнення до адміністративної відповідальності є незаконним.

Вказує й на те, що у постанові суду взагалі не зазначені відомості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про день та час розгляду справи, при цьому, матеріали справи взагалі не містять належного виклику до суду судовою повісткою, та доказів ні відправлення, ні вручення повістки, або поважних підстав її невручення, що є грубим порушенням його прав.

Також судом першої інстанції допущено порушення вимог чинного законодавства в частині визнання його вини у вчиненні правопорушення після закінчення строків притягнення до відповідальності, оскільки у відповідності до узагальненого науково-консультативного висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

При цьому при ухваленні постанови у цій частині суд перевищив свої повноваження, вийшовши за межі, що передбачені ст.ст. 247, 284 КУпАП, так як пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення, а за правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, суд першої інстанції не мав встановлювати його вину під час закриття справи у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Звертає увагу й на те, що він у протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що вину не визнає, зі змістом протоколу не погоджується і адміністративне правопорушення не вчиняв, але суд необ`єктивно підійшов до оцінки доказів та допустив порушення норм процесуального права.

Таким чином, вищезазначені факти та обставини не дають можливість встановити наявність адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164-14 КУпАП, винність та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спра

ви, при цьому, згідно з чинним законодавством, суд позбавлений права здійснювати перекваліфікацію у справі про адміністративне правопорушення, а тому його вина, як особи, що притягається, до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведена.

Також ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що, фактично він дізнався про існування оскаржуваної постанови 15.07.2019 року безпосередньо у суді першої інстанції, при цьому, матеріали справи не містять належних доказів відправлення постанови на його адресу та повідомлення про розгляд справи, а також його не було повідомлено і про результати розгляду справи та про винесення постанови.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також пояснення головного спеціаліста департаменту з питань правового забезпечення Рахункової палати Куненко В.П., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів по справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя місцевого суду дотримав.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у порушенні законодавства про закупівлі, а саме - у неоприлюдненні інформації про закупівлі відповідно до вимог законодавства, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення та витягу з Акту про результати аудиту ефективності використання коштів Державного бюджету України від 17.12.2018 № 10-10/45.

Так, частиною 1 статті 164-14 КУпАП встановлено відповідальність за порушення законодавства про закупівлі, в тому числі за неоприлюднення інформації про закупівлі відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про публічні закупівлі», відповідальність за повноту та достовірність інформації, що оприлюднюється на веб-порталі Уповноваженого органу, несуть голова та секретар тендерного комітету замовника або уповноважена особа (особи). Замовник самостійно та безоплатно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює на веб-порталі Уповноваженого органу в порядку, встановленому Уповноваженим органом та цим Законом, інформацію про закупівлю, а саме - повідомлення про внесення змін до договору - протягом трьох днів з дня внесення змін.

Як убачається із матеріалів справи,Національним комітетом спорту інвалідів України Додатковою угодою від 09.11.2017 року (без номера) внесено зміни до Договору про надання послуг з виготовлення та розміщення в ефірі телевізійних програм, що висвітлюють розвиток паралімпійського та дефлімпійського руху в Україні від 09.11.2017 року № 1/11, зокрема, виключено пункт 11.6 щодо майнових прав інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, створені при виконанні умов цього договору, чим змінено істотні умови договору про закупівлю після його підписання.

Відповідно до протоколу комітету з конкурсних торгів Національного комітету спорту інвалідів України щодо вирішення організаційних питань від 04.04.2016 № 2, визначено функції кожного члена тендерного комітету і, зокрема, на члена тендерного комітету Жемчужного Д.Ю . покладено обов`язок забезпечувати оприлюднення інформації, передбаченої Законом, на веб-порталі Уповноваженого органу.

За таких обставин, саме у ОСОБА_1 виник обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про публічні закупівлі», оприлюднити повідомлення про внесення змін до Договору про надання послуг з виготовлення та розміщення в ефірі телевізійних програм, що висвітлюють розвиток паралімпійського та дефлімпійського руху в Україні від 09.11.2017 року № 1/11, протягом трьох днів з дня внесення змін, який він не виконав та не оприлюднив інформацію про закупівлі відповідно до вимог законодавства.

Отже, ОСОБА_1 , будучи головним спеціалістом відділу планово-фінансової роботи та контрольно-ревізійної роботи Національного комітету спорту інвалідів України, членом тендерного комітету, не забезпечив оприлюднення повідомлення про внесення змін до Договору про надання послуг з виготовлення та розміщення в ефірі телевізійних програм, що висвітлюють розвиток паралімпійського та дефлімпійського руху в Україні від 09.11.2017 року № 1/11, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 10 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 року.

Твердження ж апелянта про те, що зміни, які були внесені до Договору, не відносяться до жодного з випадків, перелічених у ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», тому не підлягають оприлюдненню, у зв`язку з чим в його діях нема

є складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки, відповідно до пояснень допитаної в суді апеляційної інстанції, в якості свідка, головного спеціаліста департаменту з питань правового забезпечення Рахункової палати ОСОБА_3 , проведеним аудитом ефективності використання коштів Державного бюджету України було встановлено, що вносились зміни до укладеного Договору від 09.11.2017 року № 1/11, які стосувались дотримання авторських та суміжних прав при наданні послуг з виготовлення та розміщення в ефірі телевізійних програм, що висвітлюють розвиток паралімпійського та дефлімпійського руху в Україні, тобто стосувались істотних умов Договору і тому повинні були бути опубліковані, проте вони не були оприлюднені на сайті відповідно до Закону, що є істотним порушенням, яке стало підставою для складання протоколу щодо ОСОБА_1 , так як він зобов`язаний був вносити такі зміни.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про порушення ОСОБА_1 законодавства про закупівлі, в тому числі за неоприлюднення інформації про закупівлі відповідно до вимог законодавства, тобто про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-14 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про його невинуватість не заслуговують на увагу.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Враховуючи, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення було виявлено 17 грудня 2018 року, то відповідно, на час розгляду справи про адміністративне правопорушення місцевим судом, пройшли, передбачені ст. 38 КУпАП, строки накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164-14 КУпАП, і тому судом правомірно було закрито провадження в справі за цією обставиною.

Доводи апеляційної скарги про те, що поєднання закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення із одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і не можуть суміщатись в одній постанові, на думку апеляційного суду, є безпідставними.

Законодавче регулювання питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку зі сплином строків накладення адміністративного стягнення здійснюється, зокрема, ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).

При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що суд першої інстанції, обґрунтовано і лише після встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-14 КУпАП, закрив провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За таких обставин, вважаю, що постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 02 травня 2019 року є законною, обґрунтованою та винесеною у відповідності до вимог законодавства і підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 02 травня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 02 травня 2019 року, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164-14 КУпАП закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.