26.04.2019 Справа № 756/4440/19
Справа № 3-2382/19
Провадження № 756/4440/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Луценко О.М. розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянинаУкраїни, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1

за участю: старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва - Рудьковської О.С.

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогост.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 не сплачує аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які зобов'язаний сплачувати відповідно до рішення Знамя'нського районного суду Кіровоградської області від 30.04.2015 року по справі №2/389/586/14, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання, а саме з 20.03.2014 року по 29.03.2019 року, що еквівалентно сумі заборгованості у розмірі 127783,77 грн. відповідно довідки розрахунку заборгованості по аліментам від 29.03.2019 року.

29 березня 2019 року державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Рудьковською О.С. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 183-1 КУпАП, який надійшов до суду 01.04.2019 року.

При розгляді справи в суді, ОСОБА_1 будучи допитаним в якості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свою вину у вчиненні вказаного правопорушення визнав в частині існування боргу, однак з її сумою не згоден.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, щодіє під час і за місцем вчинення адмінправопорушення. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або не обережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність ( частина 1 ст.9 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків ( ст.10 КУпАП)

Відповідно до частини другої статті 68 КонституціїУкраїни не знання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до частини першої ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Крім того, судом встановлено, що адміністративне правопорушення, передбаченестаттею 183-1 КУпАП, є триваючим.

Законодавство України не міститьви значення «триваючого правопорушення». У той же час роз'яснення поняття «триваюче правопорушення» було надано, зокрема у листі Міністерства юстиції Українивід 02.08.2013 року № 6802-0-4-13/11.

Так, триваючими визначаються правопорушення, які почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі устані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Так, Законом Українивід 07.12.2017 року № 2234-VII " Про внесеннязмін до деякихзаконодавчихактівУкраїнищодопосиленнязахисту права дитини на належнеутримання шляхом вдосконалення порядку примусовогостягненнязаборгованістьзісплатиаліментів « ( далі- Закон № 2234-VII), який набрав чинності 06.02.2018 року, було доповненоКУпАПстаттею 183-1, яка передбачаєа дміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім'ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового стягнення.

Відповідно до положень ст.5 протоколу №7 до Конвенції «Про захист прав людини та осноположних свобод» (ETS №17) подружжя мають рівні права та рівну відповідальність приватно - правового характеру у відносинах між собою та зі своїми дітьми в тому, що стосуєтьсяв ступу в шлюб, під час перебування в шлюбі та при його розірванні. Дана стаття не перешкоджає державі приймати такі міри, які необхідні для дотриманняі нтересів дітей.

Специфічною є дія нового закону щодо правопорушень і правовідносин, які виникають внаслідок їх вчинення. Тут новий закон, як правило поширюється на тітриваючі правопорушення, які розпочались до набрання ним чинності і завершились після цього. На практиці питання про застосування щодо триваючих правовідносин того чи іншого положення закону можуть виникнути досить часто і цей принцип не може тлумачитися як такий, що забороняє пряму дію або застосування цьогозакону до фактів і правовідносин, які виникли або тривають після набрання законом чинності. Тому чітке врегулювання відповідних питань у текстізакону є однією з імперативних вимогз аконодавчої техніки

Відповідно до ч.11.ст.71 Законом України «Про виконавчепровадження»передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз'яснюєс тягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні відсплати аліментів.

Частиною 2 статті 7 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»передбачено, щоцястаття не є перешкодою для судового розгляду, а також для покарання будь-якої особи за будь-яку діючибездіяльність, яка на час її вчинення становила кримінальне правопорушення відповідно до загальних принципів права, визнаних цивілізованими націями.

В судовому засіданні не надано відомостей про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів на утримання дітей, тому у суду відсутні перешкоди для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності, враховуючи положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, незважаючи на те, що це різні види юридичної відповідальності, хоча і мають однаковий об"єкт правопорушеня - це права неповнолітніх дітей та предмет правопорушення -це кошти.

Відповідно до ч.12 ст.71 Закону України «Про виконавчепровадження«передбачено, що саме за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяці, державний виконавець складає протокол про вчинення боржником адміністративного правопорушення, передбаченогост.183-1 КУпАПУкраїни про адміністративне правопорушення, та надсилає його для розгляду до суду за місцезнаходження органу державної виконавчої служби.

Враховуючи вищевикладене, у випадку, якщо на момент набрання чинностіЗаконом у особи наявна заборгованість за несплату аліментів, сукупний розмірякої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документу до примусового виконання, то така особа після набрання чинності Законом має вжити необхідні заходи, щодо погашення такої заборгованості, а у разі невжиття відповідних заходів з погашення заборгованості така особа має нести адміністративну відповідальність за ст.183-1 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними по справі доказами в їх сукупності, згідност.251 КУпАП:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 48974370 від 29.03.2019 року, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів;

- виконавчим листом від 29.08.2014 року виданим Знам'янським міськрайонним судом Кріровоградської області по справі №2/389/586/2014, відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження- аліменти в розмірі ј частини заробітку з усіх його видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 3-% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з 20.03.2014 року до досягнення його повноліття;

- постановою про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2015року, з якої вбачається, що в Оболонському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва знаходиться виконавче провадження № 48974370, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/389/586/14 від 30.04.2015 року;

- розрахунком заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 по аліментам станом на 29.03.2019 року становить 127783,77 грн.

Керуючись своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченогост.183-1 КУпАП, не сплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Суд вважає, що матеріали справи є достатніми для висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбаченест.183-1 КУпАП.

Згідно санкціїст.183-1 КУпАПце правопорушення тягне за собою виконання суспільнокорисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.

Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, а саме не сплата аліментів на утримання неповнолітньої дитини, особу порушника, який не працює, обставину, що відповідност.34 КУпАП пом"якшує відповідальність за адміністративне правопорушення - щире розкаяння винного.

З метою виховання правопорушника, попередження здійснення ним нових правопорушень, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді суспільнокорисних робіт, передбаченого санкцією даної статті.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовийзбір», у разіухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

Керуючись ст.ст.9-11, 33, 40-1, 183-1, 221, 268, 283-285,294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі санкції цієї статті призначити йому адміністративне стягнення у виді виконання суспільнокорисних робіт строком 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 384,20 грн..

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва.

Суддя : О.М. Луценко