КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/2882/2019
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 листопада 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Вахненка М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановлено постановою судді, 24.03.2019 року о 04 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 , в м. Києві по вул. Васильківській, 29, керував автомобілем «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, незв`язне мовлення. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, тобто вчинив дії, якими порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року, та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зазначає про те, що не погоджується з оскаржуваною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, як вказує апелянт, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він відмовився лише на місці зупинки за допомогою технічних засобів, проте він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, і не зазначав про це у протоколі про адміністративне правопорушення.

Як зазначає апелянт, в оскаржуваній постанові відсутні відомості про встановлення суддею факту відмови ним від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я.

Як вважає апелянт, з викладеного слідує, що інспектор поліції повинен був запропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого сп`яніння, і лише в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі, але, всупереч вимогам законодавства працівники поліції не запропонували проїхати до лікарні для встановлення стану алкогольного сп`яніння, а суддя не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб мав пройти апелянт на вимогу поліцейського, і оскільки в протоколі не сформульовано, від якого саме огляду апелянт відмовився - на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я, правопорушник не має можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи відмовляється), а невірне і не чітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому не зрозуміле.

Таким чином, на думку апелянта, твердження судді про однозначну його відмову від проходження дійсного запропонованого йому огляду не узгоджується з матеріалами справи, оскільки для реалізації права на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, поліцейський повинен запропонувати цю альтернативу та надати медичне направлення за формою відповідно до додатку 1 до Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Крім того, апелянт звертає увагу і на те, що у протоколі не зазначено, що йому пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду, і у поясненнях свідків також не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

Вказує апелянт і на те, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 викладені на заздалегідь заготовлених бланках поліцейських, не містять інформацію про відмову водія від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, і з приводу цього було заявлено клопотання про виклик свідків для надання пояснень в судове засідання, проте, суддя навіть його не розглянув на не направив судові повістки про їх виклик.

Також апелянт зазначає про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

Звертає увагу апелянт на те, що для підтвердження стану тверезості він долучив до матеріалів справи докази на підставі ст. 251 КУпАП у вигляді відео фіксації на його телефон, з якої вбачаються дійсні підстави для зупинки транспортного засобу, яким він керував, і як поводився капрал поліції - ОСОБА_4 , та наскільки у нього було «незв`язне мовлення, нестійка хода та інші ознаки алкогольного сп`яніння», як зазначено у протоколі.

Крім того, апелянт зазначає про те, що його не відсторонили від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

На думку апелянта, не ґрунтується на законі і посилання у протоколі на порушення ним п. 2.5 ПДР, адже цей пункт передбачає відмову проходження огляду на стан сп`яніння працівника міліції у той час, як сам протокол складав поліцейський, і згідно з протоколом йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками патрульної поліції, що суперечить п. 2.5 ПДР України, та відповідно виключає в його діях порушення п. 2.5 ПДР України.

Також, на думку апелянта, суд першої інстанції розглянув справу з порушенням правил підсудності, оскільки він письмово повідомляв суд про те, що він зареєстрований за іншою адресою, ніж вказано у протоколі, а саме зазначив, що місцем його реєстрації є АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим, як вважає апелянт, дана справа підсудна Васильківському міськрайонному суду Київської області.

Заслухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно вимог, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказаною нормою дійсно встановлена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, незважаючи на обставини, наведені в оскаржуваній постанові, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі беззаперечних доказів на підтвердження того, що останній, будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки, як прямо передбачено п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Більш того, відповідно до вимог п. 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395), лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Між тим, як встановлено під час апеляційного розгляду, при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 304435 від 24 березня 2019 року, поліцейськими не було дотримано зазначених вище вимог відомчих Інструкцій, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення, перш за все відеозаписи з відеореєстратора АА-00400, які були додані до протоколу, не містять у собі даних про те, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, і що останній в їх присутності відмовився від проходження такого огляду.

До того ж, на відеозаписах, які були додані до протоколу про адміністративне правопорушення взагалі не видно свідків, у присутності яких складався протокол щодо ОСОБА_1 .

За таких обставин, суддя, який розглядав справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не мав достатніх підстав для висновку про те, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується власними поясненнями самого порушника, поясненнями свідків, а також відомостями, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки пояснення свідків, так само як і протокол серії БД № 304435 від 24.03.2019 року не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння через те, що при проведенні цього огляду не було дотримано вимог п. 7 розділу І Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735 та п. 6 розділу ІХ Інструкції від 07.11.2015 року № 1395.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що висновки судді, наведені в оскаржуваній постанові не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на належних і допустимих доказах, внаслідок чого постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази не дозволяють зробити висновок про те, що в діях останнього є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на вищенаведене, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року щодо нього - скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього- закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Дідик М.В.