КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУДA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., при секретарі судового засідання Бендюжик Ю.А., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_3

захисника ? Лаврентьєва Д.О.

прокурора ? Кучера Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Солом?янського районного суду міста Києва від 19.12.2018, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винним за ч.1 ст.172-6 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п?ятдесят) гривень в дохід держави.

Не погоджуючись з таким рішенням суду особа, яка притягується до відповідальності ? ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати оскаржувану постанову Солом?янського районного суду міста Києва від 19.12.2018 та закрити провадження у справі на підставі ст.247 КУпАП у зв?язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_3 посилається на невідповідність протоколу вимогам закону, оскільки в ньому не вірно встановлено дату вчинення правопорушення, неправильно зазначено місце складання протоколу, складено протокол не на затвердженому бланку, не додано Додаток. Вказує, що він не мав умислу на порушення вимог фінансового контролю чи переслідувати будь-який корупційний інтерес, в порівнянні з попереднім роком відомості його декларації не змінились, а декларацію подав з запізненням через технічні помилки в системі, так як був впевнений, що електронна декларація була подана ним успішно ще до 01.04.2018 і опублікована в реєстрі, однак згодом йому було повідомлено про факт відсутності його декларації на сайті НАЗК, після чого 19.04.2018 ним відразу повторно заповнено декларацію. А тому ОСОБА_3 переконаний, що його вина відсутня.

Також ОСОБА_3 зауважує, що трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення сплинув і він не може бути продовжений, а тому вважає, що судом неправомірно продовжено строки притягнення його до відповідальності.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі протоколу про адміністративне правопорушення №36/2018 від 09.07.2018, ОСОБА_3 , обіймаючи посаду поліцейського роти №4 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега) Управління поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, несвоєчасно, без поважних причин 19.04.2018 подав щорічну декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що є вчиненням правопорушення, пов?язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції", чим порушив вимоги фінансового контролю, що відноситься до адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_3 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти поданої апеляційної скарги та наполягав на залишенні її без задоволення, вирішивши заявлені учасниками клопотання, дослідивши в присутності учасників процесу матеріали справи та додатково з`ясувавши питання, які виникли під час дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає, що така апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що судовий розгляд даної справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства ? всебічно, повно і об`єктивно, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Так, вXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXX XXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXX XXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXX ідповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною, тобто такою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів.

Зокрема, примітка до статті 172-6 КУпАП містить вказівку на суб?єктів цього правопорушення та відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" (далі Закону), в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює статтю 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Згідно з п.п. «з» ч.1 ст.3 Закону суб?єктами на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема поліцейські.

Для кваліфікації діяння за ч.1 ст.172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

В ч.1 ст.45 Закону визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов?язані подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік ? щорічно до 1 квітня.

В Листі НАЗК від 02.03.2017 №93-05/4886/17 вказано, що дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи "Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" співпадає з фактичною датою подання суб?єктами декларування документів до Реєстру.

При цьому як роз?яснив у своєму листі Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв?язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Оцінюючи правильність висновку суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_3 за несвоєчасне подання ним без поважних причин щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 08.09.2017 №361 о/с, ОСОБА_3 призначено на посаду поліцейського роти №4 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної поліції у міста Києві Департаменту патрульної поліції та присвоєно спеціальне звання "рядовий поліції".

Згідно наявної в матеріалах справи Пам?ятки-ознайомлення працівника Національної поліції України з вимогами Закону України "Про запобігання корупції", ОСОБА_3 з вимогами ст.ст. 3, 45 Закону ознайомився 08.09.2017 (а.с. 17).

07.02.2018 ОСОБА_3 під підпис доведено до відома необхідність заповнення щорічних електронних декларацій за 2017 рік особами уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а.с. 42-43).

Відповідно до витягу Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_3 щорічну декларацію за 2017 рік подав 19.04.2018 (а.с. 24-30).

Подання ОСОБА_3 щорічної декларації за 2018 рік 19.04.2018 також підтверджується копією Листа Управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації НАЗК від 21.05.2018 №71-05/22219/18, в додаток до якого надано витяг щодо послідовності дій користувача "Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", які вчинив ОСОБА_3 (а.с. 11-15).

Отже, зазначеними доказами підтверджується, що ОСОБА_3 , обіймаючи посаду поліцейського та будучи суб?єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов?язаного з корупцією, щорічну декларацію за 2017 рік особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування подав 19.04.2018, тобто поза межами строку, який визначений ч.1 ст.45 Закону.

Натомість, поважних причин, які б позбавили ОСОБА_3 можливості вчасно подати декларацію, останній не навів ані в апеляційній скарзі, ані в ході судового розгляду його вимог, в той час як його доводи про подання декларації з запізненням через технічний збій веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції спростовуються витягом послідовності дій ОСОБА_3 в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, наданому на запит Київського міського управління департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, з якого вбачається, що ОСОБА_3 у період подання щорічної декларації за 2017 рік, тобто з 01.01.2018 по 01.04.2018 не вчиняв жодних дій як користувач реєстру.

Також суд зауважує, що доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_3 відсутній умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, а відтак і суб?єктивна сторона правопорушення ? є безпідставними, оскільки це правопорушення є правопорушенням з формальним складом, при тому, що ОСОБА_3 під підпис був ознайомлений з вимогами ст.ст. 3, 45 Закону України "Про запобігання корупції", тобто був попереджений про відповідні обмеження, а тому при відсутності інших об`єктивних причин, які унеможливлювали його вчасно подати апеляційну скаргу, такі доводи не є переконливими.

Стосовно невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону, то суд з урахуванням змісту листа Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 22.08.2018 №1568/42-10/01-18 (а.с. 75) вважає його таким, що відповідає положенням ст.ст. 255, 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, а ті недоліки, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі, є несуттєвими та такими, що не спростовують винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Щодо посилань апеляційної скарги на те, що судом безпідставно накладено на ОСОБА_3 адміністративне стягнення тоді як трьохмісячний строк, визначений ч.3 ст.38 КУпАП сплинув, то суд вважає такі доводи неспроможними, враховуючи слідуюче.

У відповідності до правил ч.3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов?язаного з корупцією може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Тобто законодавець передбачає альтернативу при застосуванні заходів адміністративного стягнення до осіб, визнаних винним у вчиненні корупційних правопорушень.

Враховуючи, що з моменту вчинення ОСОБА_3 правопорушення дворічний термін накладення адміністративного стягнення не сплинув, в той час як провадження у справі з об?єктивних причин було призупинено судом у зв?язку з направленням ОСОБА_3 для проходження стажування до батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов?янськ УПП в Донецькій області, то апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено у відповідності до вимог ст.38 КУпАП.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції порушень вимог закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення в ході апеляційного перегляду справи не встановлено, вважаю, що оскаржувана постанова, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винним за ч.1 ст.172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, як про це просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 ? залишити без задоволення.

Постанову Солом?янського районного суду міста Києва від 19.12.2018, якою ОСОБА_3 визнано винним за ч.1 ст.172-6 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення, ? залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа № 33/824/733/2019

Категорія: ч.1 ст.172-6 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Мозолевська О.М.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.