КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/825/2019
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 лютого 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, іншого учасника ДТП ОСОБА_3, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Славутицького міського суду Київської області від 27 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Славутицького міського суду Київської області від 27 грудня 2018 року, провадженні у справі щодо

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень, із підстав, передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП.

Як встановлено постановою судді, згідно протоколу серії БД № 382739 від 09.07.2018 року 24 червня 2018 року о 13 годині 30 хвилин в м. Славутич, по проспекту Дружби Народів, неподалік магазину «Союз», водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем AUDI A4, державний номерний знак НОМЕР_1, не надав переваги в русі транспортному засобу AUDI A4, державний номерний знак НОМЕР_2, почав здійснювати поворот на вулицю Фестивальну, чим допустив зіткнення з ним. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином ОСОБА_2 порушив п. 16.3 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням внесених під час її розгляду уточнень, просить скасувати постанову Славутицького міського суду Київської області від 27.12.2018 року по справі № 377/459/18 та прийняти нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що постанова суду від 27.12.2018 не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Як зазначає апелянт, у даній справі була проведена судова авто-технічна експертиза, і за висновком експерта, автомобіль AUDI A4 номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, рухався в населеному пункті зі швидкістю 119,43 км/год., з порушенням п. 12.4 ПДР України, і його дії, як вважає апелянт, перебували в причинному зв'язку з виникненням ДТП, оскільки в разі дотримання водієм ОСОБА_3 допустимої в населеному пункті швидкості руху, його, ОСОБА_2, дії з технічної точки зору відповідали вимогам ПДР України та не були у причинному зв'язку з виникненням ДТП.

Крім того, як вказує апелянт, суддя у своїй постанові, не взяв до уваги його, ОСОБА_2, показання про те, що він, здійснюючи поворот наліво, не побачив зустрічний автомобіль, яким керував ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що приблизно через 100 метрів в зустрічному напрямку від місця повороту його автомобіля починається схил дороги, і здійснюючи поворот вліво, його видимість у зустрічному напрямку була обмежена вищезазначеною відстанню. Також, як зазначає апелянт, він не міг передбачити, що автомобіль ОСОБА_3 може рухатися в населеному пункті зі швидкістю 119,43 км/год., а тому суддя необґрунтовано і безпідставно зробила висновок про порушення ним п. 16.3 ПДР України, а також про те, що його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, але якими саме доказами суддя не вказала і йому про них невідомо.

З наведеного, як вважає апелянт, є очевидним, що розглядаючи справу, суд першої інстанції відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, та порушив вимоги п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14, де зазначено, що необхідно «звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів».

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення іншого учасника ДТП ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновків судді як щодо встановлених обставин вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, так і щодо його вини у вчиненні цього правопорушення.

Зокрема, всупереч доводам апеляційної скарги, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя обґрунтував наявними у справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, від 09.07.2018 року, серії БД № 382739, який за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 цього Кодексу;

- рапортом інспектора - чергового Славутицького ВП Броварського ВП ГУ НП в Київській області Яковенка О.М.;

- схемою місця ДТП, яка сталася 24.06.2018 року о 13 годині 30 хвилин біля будинку № 1 Московського кварталу м. Славутич, в якій визначено місце ДТП;

- фототаблицею з місця ДТП;

- відеозаписом з камер відеоспостереження, на якому зафіксована ДТП, яка мала місце 24.05.2018 року за участю ОСОБА_2

Не залишився поза увагою судді і висновок експерта № СЕ-1209-3-1030.18 за результатами проведення судової експертизи з дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 377/459/18 від 16.11.2018 року, на який ОСОБА_2 посилаєтьсяу своїй апеляційній скарзі, як на доказ, що підтверджує відсутність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому, надаючи оцінку вказаному доказу, який не має для суду наперед встановленої сили або переваги перед іншими доказами, суддя обґрунтовано виходив з того, що незважаючи на перевищення водієм ОСОБА_3 допустимої швидкості руху в межах населеного пункту, водій ОСОБА_2, відповідно до вимог п. 16.3 ПДР України, повинен був надати перевагу в русі водію ОСОБА_3, перед здійсненням повороту на вул. Фестивальну, оскільки в даній дорожній обстановці, він не встигав звільнити водію ОСОБА_3 проїзну частину проспекту Дружби народів для безперешкодного проїзду.

Як прямо передбачено п. 16.3 ПДР України, у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Між тим, всупереч наведеним вище вимогам, водій ОСОБА_2 не тільки не надав переваги транспортному засобу під керуванням водія ОСОБА_3, а й почав маневр повороту ліворуч не зупиняючи свій транспортний засіб, що підтверджується відеозаписом з камер відеоспостереження, на якому зафіксовані обставини дорожньо-транспортної пригоди за участю вказаних водіїв, чим створив небезпеку для руху, яка також призвела до виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Більш того, вказаним відеозаписом спростовуються пояснення та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що, здійснюючи поворот ліворуч, він не побачив зустрічний автомобіль, яким керував ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що приблизно за 100 метрів від місця повороту в зустрічному напрямку починається схил дороги, який обмежував видимість у зустрічному напрямку вищезазначеною відстанню, оскільки навіть за такої відстані та швидкості руху автомобіля під керуванням ОСОБА_3, яка зазначена у висновку експерта, у ОСОБА_2 було не менше 5 секунд часу для того, щоб не тільки побачити зустрічний автомобіль, а й встигнути вжити заходів для зупинки власного.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав для висновку про те, що постанова судді Славутицького міського суду Київської області від 27 грудня 2018 року, відповідно до якої провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито з підстав, передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, є такою, що не відповідає вимогами законодавства, матеріалам та обставинам справи.

З огляду на вищенаведене, за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Славутицького міського суду Київської області від 27 грудня 2018 року щодо ОСОБА_2- без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Славутицького міського суду Київської області від 27 грудня 2018 року, відповідно до якої провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, - закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, з підстав, передбачених п. 7 ст. 247 цього Кодексу, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Теремецька Н.Ф.