Справа № 603/618/19
Провадження № 3/603/232/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" листопада 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Гудкової Ю.Г.,

секретаря судового засідання Сандалюка О.В.,

за участі захисника Андрусенка І.Я.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працює,

за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

У провадження Монастириського районного суду Тернопільської області поступили матеріали Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській областіпро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №051503 від 15.10.2019 року ОСОБА_1 15.10.2019 року о 00 год 12 хв керував транспортним засобом марки ВАЗ 2107, н.з. НОМЕР_1 , в с. Маркова Завадівка Монастириського району Тернопільської області з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння шкіри обличчя, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова, від проходження медогляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Крім того, як убачається з протоколу серії ОБ №051504 від 15.10.2019 року, ОСОБА_1 15.10.2019 року о 00 год 12 хв, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2107, н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків, не зупинився, був зупинений шляхом переслідування на службовому автомобілі, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Захисник Андрусенко І.Я. у судовому засіданні суду просив закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень. Посилається на те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 автомобілем. Так, на відеозаписах, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, не відображено керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тому він не був водієм у розумінні Правил дорожнього руху, що унеможливлює притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Свої письмові пояснення захисник долучив до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

За клопотанням захисника Андрусенка І.Я. у судове засідання було викликано свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , проте вони у судове засідання не з`явились.

Працівник поліції Заяць Т.М ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що у ніч з 14 на 15 жовтня 2019 року під час патрулювання в селах Маркова, Завадівка Монастириського району Тернопільської області одержали від невідомої особи повідомлення про те, що ОСОБА_1 періодично керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Приблизно о 24 год. було виявлено транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , однак останній на вимогу працівника поліції не зупинився, на проблискові маячки не реагував. Ствердив, що переслідували автомобіль, керований ОСОБА_1 , до того часу аж поки транспортний засіб заїхав на подвір`я невідомого домогосподарства, після зупинки з автомобіля вибіг водій, однак, не дивлячись на те, що була погана видимість, по одягу впізнав, що це ОСОБА_1 Останній перебував з ознаками алкогольного сп`яніння і заперечив факт керування транспортним засобом. На місце прибули свідки, у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОБ №051503 від 15.10.2019 року, ОСОБА_1 15.10.2019 року о 00 год 12 хв керував транспортним засобом марки ВАЗ 2107, н.з. НОМЕР_1 , в с. Маркова Завадівка Монастириського району Тернопільської області з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння шкіри обличчя, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова, від проходження медогляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 від 15.10.2019 року, згідно яких у їхній присутності водієві ОСОБА_1 було запропоновано продути в установленому порядку технічний пристрій з метою визначення стану алкогольного сп`яніння, пройти медичний огляд для визначення степені алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився.

У відповідності до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, з подальшими змінами, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок огляду особи на стан алкогольного сп`яніння регламентується положеннями ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. 4 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 7.11.2015 №1395, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Згідно п.6 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 9.11.2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858), огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Як ствердив захисник у судовому засіданні факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ними визнається, однак, так як ОСОБА_1 не керував автомобілем, а отже, не був водієм, у нього не виник обов`язок виконувати таку вимогу працівника поліції, що й виключає відповідальність за інкримінованими статтями.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання, що в судовому засіданні не доведено поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення.

Так, для складу адміністративного правопорушення необхідно, щоб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилась особа, яка керує транспортним засобом.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування, що зазначено у постанові Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року.

Як слідує з пояснень працівника поліції в судовому засіданні, переслідування автомобіля ОСОБА_1 тривало приблизно 1 хв часу, службовий автомобіль рухався приблизно зі швидкістю 100 км/год, за умов недостатньої видимості, зупинився через 30 с після зупинки ОСОБА_1 . З огляду на вказане, суд вважає слушними посилання захисника на те, що за таких умов - з відстані 800 м - неможливо достовірно з`ясувати, хто вийшов з переслідуваного автомобіля.

Із продемонстрованого в судовому засіданні відеозапису із реєстратора патрульного автомобіля не вбачається керування ОСОБА_1 транспортним засобом, натомість відеозаписом підтверджуються доводи захисту про те, що транспортний засіб марки «ВАЗ 2107», н.з. НОМЕР_2 , був припаркований біля домогосподарства.

Суд вважає слушними твердження захисника Андрусенка І.Я. про те, що матеріали справи не містять доказів факту переслідування патрульним автомобілем вищевказаного автомобіля, а також доказів того, що ОСОБА_1 15.10.2019 року о 00 год. 12 хв. здійснював керування транспортним засобом.

Наявні у матеріалах справи рапорти працівника поліції ОСОБА_5 , адресовані начальникові Монастириського ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області, суд не бере до уваги, оскільки дані документи є внутрішніми документами правоохоронного органу і не можуть слугувати доказом винуватості особи, оскільки викладені у них обставини не підтверджується іншими доказами і повністю заперечуються захисником.

Таким чином, доводи захисника Андрусенка І.Я. в судовому засіданні про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, у судовому засіданні не спростовані, у матеріалах справи відсутні, а судом не здобуті достатні належні та допустимі докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачениз ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За даних обставин, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Положенням п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

На підставі наведеного, провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, за відсутності у його діях складу адміністративних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 247, 266, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя Ю. Г. Гудкова

Гудкова Ю. Г. ,

Суддя: Ю. Г. Гудкова