Справа № 759/4536/19 Головуючий в суді І інстанції - Жмудь В.О.
Провадження № 33/824/3511/2019 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 02 квітня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, номер картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1 , з вищою освітою, працює на посаді директора ТОВ «UaPrint», розлученого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до виконавчого листа №2/759/4133/15 від 23.07.2015 , виданого Святошинським районним судом міста Києва, із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 , не сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 13.02.2019 за період з 11.12.2015 по 28.02.2019 в сумі 77 945 грн. 37 коп. Вказана заборгованість перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.183-1 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 02 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин. Стягнутоз ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 гривні 20 копійок.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 28 серпня 2019 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 02.04.2019 та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції підлягає перегляду за нововиявленими доказами, які не досліджувались раніше, відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, а саме Довідка розрахунок заборгованості від 13.02.2019 за період з 11.12.2015 по 28.02.2019 в сумі 77 495 грн. 37 коп. на якому саме і базувалося обвинувачення, виявився абсолютно не відповідаючим дійсності, так як при розрахунку заборгованості старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вітюком І.Д. не було прийнято до уваги, а ні те що ОСОБА_1 працював і аліменти нараховуються з отриманої заробітної плати, а не середньої заробітної плати по місту Києву, а ні враховувалась оплата ним аліментів. Незрозуміло чим взагалі керується в своїх розрахунках старший державний виконавець Віток І.Д. коли наприклад Довідка розрахунок від 22.01.2019 відрізняється не тільки сумою боргу за 2018, але і також середньою заробітної платою (листопад), невідомо звідки взялась сума заборгованості 37 455 грн. 37 коп. у довідці-розрахунку від 01.02.2018.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити,

перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

У відповідності із ст.245, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративні правопорушення має своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності з законом. Суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Проте, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не дотримані.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП, суддя місцевого суду, не звернувши уваги, що протокол про адміністративне правопорушення складений без дотримання вимог ст. 256 КУпАП, виходив з того, що ОСОБА_1 мав заборгованість по сплаті аліментів, стягнутих на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно виконавчого листа № 759/8373/15-ц, виданого 11 лютого 2015 року Святошинським районним судом м. Києва, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання і станом на 28 лютого 2019 року 77495, 37 грн.

Однак висновок в постанові про те, що дії ОСОБА_1 за встановлених судом обставин, утворюють склад правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, є помилковим, з огляду на наступне.

Так, адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, запроваджена Законом України № 2234-VІІІ від 07 грудня 2017 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів", який набрав чинності 06 лютого 2018 року.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Згідно зі ст.58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

За загальним положенням, встановленим цією статтею Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили як закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом.

Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правом акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність і саме тому мають зворотну силу.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

З огляду на те, що стаття 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, то дана норма не має зворотної дії в часі. При цьому період часу несплати аліментів особою до вступу в дію статті 183-1 КУпАП не може братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення.

Між тим, із матеріалів справи вбачається, що заборгованість внаслідок несплати аліментів у ОСОБА_1 виникла ще до дати введення положень статті 183-1 КУпАП в дію, з грудня 2015 року і саме починаючи з цього періоду державним виконавцем проведено нарахування заборгованості по аліментах, а суддею місцевого суду її загальний розмір з лютого 2015 року по лютий 2019 року визнано таким, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, і притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, тобто без урахування вищевказаних вимог закону.

Як пояснив ОСОБА_1 при апеляційному розгляді, протокол про адміністративне правопорушення складений неправомірно, оскільки він намагається виплачувати аліменти, надає інформацію про виплату до виконавчої служби, проте, державним виконавцем надані суду неправдиві відомості про заборгованість і дії старшого виконавця Святошинського районного відділу ДВС в м. Києві з цього приводу оскаржуються в судовому порядку.

Як вбачається з довідки - розрахунку заборгованості по аліментах від 13.08.2019 року ВП № 51289972 виданої особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення,- старшим державним виконавцем Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Вітюком І.Д., з вересня 2015 р. ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 77 495, 37 грн. (а.с.3) Також, в матеріалах провадження мається довідка - розрахунок заборгованості по аліментах від 12.06.2019 року ВП № 51289972 виданої особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення,- старшим державним виконавцем Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Вітюком І.Д., з якої вбачається, що ОСОБА_1 майже щомісячно виплачувалися аліменти за виконавчим листом, про те їх розмір не відповідав визначеному у виконавчому листі, і станом на червень 2019 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня (а.с.27,28).

Отже, під час апеляційного розгляду встановлено, що висновки особи, яка склала протокол, та судді про те, що ОСОБА_1 не сплачував аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Відповідно до ст..62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, приймаючи рішення в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суддя місцевого суду, всупереч вимогам ст.ст. 8, 245, 251, 252, 280, КУпАП, належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, розглянув справу без об`єктивного з`ясування фактичних обставин, не врахував положень закону про те, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення, а тому дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова судді Святошинскього районного суду м. Києва від 2 квітня 2019 року - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 02 квітня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.183-1 КУпАП - скасувати, провадження закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко