КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/726/2019 Постанова винесена суддею Новик В.П.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Новгородське м. Дзержинська Донецької області, громадянина України, з вищоюосвітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 рокуОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 25 листопада 2018 року о 23 год. 35 хв. по вул. Григоровича Барського, 1 в м. Києві ОСОБА_2 керував автомобілем «Опель», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками (алкогольного) наркотичного сп'яніння: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, сповільненість мови, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також без повного з'ясування усіх фактичних обставин справи та надання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, просить її скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрити у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд при ухвалені оскаржуваної постанови дійшов до висновків, які суперечать як фактичним обставинам справи, так і правовим позиціям, які були викладені ним у цій же постанові.

Зокрема, зазначає, що ОСОБА_4 винним себе не визнавав та заявив, що він бувабсолютно тверезим і ніяких ознак ні алкогольного, ні наркотичного сп'яніння у нього не було, а тому у інспектора поліції взагалі не було законних підстав направляти його на огляд на стан сп'яніння.

Крім того, ОСОБА_4, у зв'язку з природнім станом обличчя, має неприродну блідість, атому інспектор поліції помилково прийшов до висновку, що у нього наявні ознаки (алкогольного) наркотичного сп'яніння.

При цьому, поліцейський навіть не визначився, ознаки якого саме сп'яніння - алкогольного чи наркотичного він виявив у водія, тому в протоколі безпідставно зазначив обидва види такого сп'яніння, незважаючи на те, що Інструкція досить ретельно регламентує, за якими ознаками можливо виявити те чи інше сп'яніння.

Також відеозапис ніяким чином не спростовує того факту, що після висловлювання водія, що він погоджується назавтра під'їхати до лікаря нарколога, поліцейські не забезпечили проведення його огляду в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

При цьому, ОСОБА_4 не відмовлявся від такого огляду на місці зупинки і був згоден його пройти, оскільки він усвідомлював, що був абсолютно тверезий, та, що у разі його відмови, інспектор направив би його на огляд в медичний заклад, а у нього на це не було часу, так як через пізній час він поспішав додому.

Проте інспектор поліції, проігнорувавши вимоги нормативно-правових актів України,не провів огляд на місці з використанням спеціальних технічних засобів у присутностідвох свідків, незважаючи на те, що він цілком і не визначився саме в якому сп'янінні водій знаходився, алкогольному чи наркотичному, та мав можливість провести огляд з метою виявлення факту хоча би алкогольного сп'яніння з допомогою алкотестеру, про що просив і водій ОСОБА_4, а натомість, інспектор необґрунтовано і без належних на те підстав став пропонувати водію ОСОБА_2 пройти такий огляд в медичному закладі.

Крім того, протокол було складено передчасно без відмови пройти огляд в закладі охорони здоров'я, оскільки така відмова має бути здійснена водієм тільки у присутності лікаря-нарколога в закладі охорони здоров'я та зафіксована протоколом у присутності двох свідків, в якому повинні бути зазначені дії щодо відмови.

Також в матеріалах справи не міститься і письмового направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Це свідчить про те, що ОСОБА_4 в заклад охорони здоров'я на огляд офіційно навіть не направлявся,а протокол складений із грубим порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, та без зазначення в ньому дій щодо ухилення від огляду.

З огляду на те, що фактично було відсутнє направлення на огляд до закладу охорони здоров'я, і така доставка на огляд не була забезпечена поліцейським в порядку п. 9 розділу II Інструкції, то була відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, на думку апелянта, в матеріалах справи не зібрано доказів скоєння водієм ОСОБА_4 адміністративного правопорушення та не має доказів того, що він керував транспортним засобом з ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння, а так само справа не містить і доказів відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння, відповідно до встановленого порядку, при цьому в протоколі не зазначено дій щодо ухилення від такого огляду, а тому в його діях відсутній склад зазначеного адміністративного правопорушення та відсутня його подія.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який, на противагу твердженням апелянта, складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, ОСОБА_2 та свідками, поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, якими засвідчено факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

При цьому посилання захисника на те, що поліцейський, не визначивши ознаки якого саме сп'яніння - алкогольного чи наркотичного він виявив у водія ОСОБА_2, безпідставно у протоколі зазначив обидва види сп'яніння, не заслуговують на увагу, оскільки, як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, інспектором помилково зазначено, щоОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим ці відомості взято у дужки через те, що, згідно Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року, відповідні закреслення у протоколі не допускаються, та зазначено про керування ОСОБА_2 автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння, та зазначено ознаки саме такого сп'яніння (неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, сповільненість мови) і відповідно ОСОБА_2 пропонувалось пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння у лікаря-нарколога в медичній установі, на що ОСОБА_2 категорично відмовився проходити відповідний огляд, а відтак, допущена працівником поліції у протоколі помилка при встановленні ознак сп'яніння, жодним чином не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, яке полягає у відмові особою, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння.

До того ж факт пропозиції ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння в установленому законом порядку, у зв'язку з наявністю у працівників поліції обґрунтованої підозри про керування ним автомобілем в стані наркотичного сп'яніння та його відмови від проходження огляду на стан такого сп'яніння, підтверджується і відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, відповідно до якого, виявивши у ОСОБА_2 під час спілкування, ознаки наркотичного сп'яніння, працівники поліції у присутності свідків запропонували йому пройти огляд у лікаря-нарколога в медичній установі, але ОСОБА_2 категорично відмовився від огляду, сказавши, що на наступний день самостійно поїде до лікаря-нарколога, у зв'язку з чим відносно нього і було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Не заслуговують на увагу і доводи захисника про недотримання працівниками поліції встановленого законом порядку проведення огляду ОСОБА_2 на стан наркотичного сп'яніння, тобто без пропозиції проведення первинного огляду на місці з використанням спеціальних технічних засобів.

Відповідно до Розділу II п. 13 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп'яніння, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп'яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Отже, проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння можливо лише у медичному закладі, і та обставина, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на місці за допомогою спеціальних технічних засобів, не свідчить про недотримання ними в даному випадку вимог ст. 266 КУпАП.

Щодо посилання захисника про порушення працівниками поліції вимог Інструкції, з огляду на відсутність в матеріалах справи направлення на проходження огляду на стан сп'яніння, то вони є безпідставними, оскільки доказами по справі доведено, що ОСОБА_2 на пропозицію поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, а тому у поліцейського не було підстав для оформлення письмового направлення водія на огляд і долучення його до протоколу.

Що стосується доводів захисника в апеляційній скарзі, що протокол про адміністративне правопорушення було складено передчасно без відмови ОСОБА_2 пройти огляд в закладі охорони здоров'я, оскільки така відмова має бути здійснена водієм тільки у присутності лікаря-нарколога в закладі охорони здоров'я та зафіксована протоколом у присутності двох свідків, в якому повинні бути зазначені дії щодо відмови, то вони не ґрунтуються на чинному законодавстві, яким не встановлено необхідності здійснення водієм відмови від огляду тільки у присутності лікаря-нарколога, а в іншій їх частині суперечать як фактичним обставинам правопорушення, так і наявним доказам у справі, носять надуманий характер, а тому також не заслуговують на увагу.

Доводи захисника про те, що інспектор поліції прийшов до помилкового висновку щодо наявності у ОСОБА_2 ознак (алкогольного) наркотичного сп'яніння, оскільки природній стан його обличчя має неприродну блідість, є безпідставними, оскільки відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2, працівниками поліції у ОСОБА_2, окрім вказаної захисником ознаки наркотичного сп'яніння - неприродна блідість обличчя, було виявлено ще й такіознаки наркотичного сп'яніння як: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, та сповільненість мови.

Крім того, об'єктивних даних про те, що ОСОБА_2 не перебував у стані наркотичного сп'яніння та які б виключали обґрунтованість підозр працівників поліції про наявність у нього ознак наркотичного сп'яніння, останнім суду надано не було, відсутні такі дані і в матеріалах справи, а тому доводи захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній не лише склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а й відсутня сама подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд до закладу охорони здоров'я і така доставка поліцейським не була забезпечена, та, що справа не містить доказів відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння і у протоколі не зазначено дій щодо ухилення від такого огляду, то вони не лише спростовуються вищенаведеним, але й є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, в тому числі, за відмову особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння, є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, та всупереч доводам апелянта, утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовані повно та об'єктивно, а вина ОСОБА_2у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю, і тому твердження захисника про відсутність в діях ОСОБА_2складу цього адміністративного правопорушення не ґрунтуються на доказах у справі.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_2 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року, якою ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду ГорбІ.М.