Справа №: 310/1871/19
3/310/620/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 травня 2019 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Вірченко О.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Головного управління ДФС у Запорізькій області Державної фіксальної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , громадянина України, керівника КП «Бердянськводоканал» БМР, юридична адреса: Запорізька область, м. Бердянськ, пр АДРЕСА_1 Східний АДРЕСА_2 97, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з актом про результати документальної планової виїзної перевірки № 89/08-01-14-14/37622628 від 18 лютого 2019 року ОСОБА_1 , керівник КП «Бердянськводоканал» БМР, за період з 01 лютого 2017 року по 30 вересня 2018 року надав звіти за формою 1-ДФ за І, ІІ, ІІІ, ІV квартали 2017 року, І, ІІ, ІІІ квартали 2018 року з недостовірними відомостями та не у повному обсязі, чим порушив п. 176.2 «б» ст. 176 Податкового кодексу України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винним себе не визнав, та пояснив наступне. В порушення вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення від 14 березня 2019 року не вказано, які саме недостовірні та неповні відомості були зазначені підприємством у звітах за формою 1-ДФ. Крім того, органом фіскальної служби взагалі не проводилась документальна позапланова виїзна перевірка підприємства, яка б охоплювала період І квартал 2017 року ІІІ квартал 2018 року. Наслідком недотримання вимог ст. 256 КУпАП при складенні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення є невизнання його в якості доказу. У відповідності з Податковим кодексом України у підприємства є право на оскарження як в адміністративному, так і в судовому порядку податкового повідомлення-рішення про застосування за вказане порушення штрафних санкцій, тому про наявність порушення можливо стверджувати лише після набрання сили рішенням суду в справі про оскарження податкових повідомлень-рішень, які можуть бути прийняті за вказаними в протоколі порушеннями. Просив закрити провадження в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Диспозиція ч. 1 ст. 163-4 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленю формою відомостей про доходи громадян.

З диспозиції зазначеної статті випливає, що вона носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за вчинення ряду окремих незаконних діянь, які врегульовані законодавством України.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, фактів, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Окрім того, відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Таким чином, при зазначенні в протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення щодо посадової особи необхідно вказувати не лише факт порушення, але зазначати і його наслідки, а також, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.

Однак, з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та з наявних матеріалів справи не вбачається та не встановлено при розгляді справи в суді, які саме дії або бездіяльність вчинені останнім та в чому полягає його вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП. Особа, що складала протокол, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини вчинення саме ОСОБА_1 правопорушення, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають) з посиланням на норму спеціального Закону.

Всупереч вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення посилання на порушення певних норм Податкового кодексу України не розкриває суті конкретного порушення, яке ставиться у вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. В протоколі не вказано, які саме недостовірні відомості зазначені в звітах за період з І кварталу 2017 року по ІІІ квартал 2018 року, з протоколу не зрозуміло, що мала на увазі посадова особа, яка складала протокол, вказуючи про неповний обсяг відомостей, зазначених у звітах.

Крім того, відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно ст. 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Крім того, положеннями п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України платнику податків надано право на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 було надано копію скарги від 01 квітня 2019 року № 1853, поданої до голови Державної фіскальної служби, згідно якої особа, відносно якої складено адміністративний протокол, оскаржила податкові рішення-повідомлення від 19 березня 2019 року №№ , . На час розгляду справи вказана скарга не розглянута.

Отже, на даний час податкові зобов`язання є неузгодженими, тобто акт контролюючих органів в розумінні положень ст. 56 Податкового кодексу України є неузгодженим, а тому і не можливо прийти до переконливого висновку про винність посадової особи підприємства в порушенні порядку ведення податкового обліку.

Враховуючи викладене, за відсутності переконливих доказів про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, суддя приходить до висновку, що вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на даний час не доведена.

Крім зазначеного, слід зауважити, що всупереч вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 , відсутня повна інформація щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не зазначено дату його народження, паспортні дані, місце проживання.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, керуючись вимогами ст. 62 Конституції України і ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, належним чином не підтверджується, а тому провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 163-4, 213, 221, 247, 283 КУпАП, суддя

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду О.М. Вірченко