Номер провадження: 33/813/837/19
Номер справи місцевого суду: 523/3878/19
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Воронової Є.Р., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника Грицюка Олександра Олексійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Суворовського районного суду м. Одесиі від 28 березня 2019 року, у якій постановами судді Суворовського районного суду м. Одеси від 24 травня 2019 року та від 26 вересня 2019 року виправлено описки, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ІІ №0005693 від 27 лютого 2019 року ОСОБА_1 27.02.2019 року надав послугу з перевезення пасажирів на транспортному засобі марки «Мерседес», державний номер НОМЕР_1 без державної реєстрації, як суб`єкт господарювання, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 28 березня 2019 року, у якій постановами судді Суворовського районного суду м. Одеси від 24 травня 2019 року та від 26 вересня 2019 року виправлено описки, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., та стягнуто судовий збір у сумі 384 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою представник Грицюк О . О . , діючий в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді районного суду та провадження по справі закрити. Основними доводами апеляційної скарги є посилання на те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарської діяльності, крім того, в адміністративному протоколі відсутні відомості щодо систематичності здійснення перевозки пасажирів. За вказаних обставин в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки він участі при розгляді справи в суді не приймав, копію оскаржуваної постанови не отримував, а отримав лише копію постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 24 травня 2019 року про виправлення описки 08.06.2019 року, апеляційну скаргу подав 10 червня 2019 року.

Дослідивши зміст та строки подачі поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку про наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення регламентується ч. 2 ст. 294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 28 березня 2019 року за відсутністю ОСОБА_1 , копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримано не було, 08.06.2019 року апелянт отримав копію постанови Суворовського районного суду Одеської області від 24 травня 2019 року про виправлення описки у оскаржуваній постанові суду, про що в матеріалах адміністративної справи є докази.

Виходячи з наведеного, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

В судове засідання представник Управління Укртрансбезпеки в Одеській області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином засобом поштового зв`язку (а.с.46).

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення осіб та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об'єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Однак, суддя районного суду в порушення вищевказаних норм дійшов хибного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Так, ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Отже, диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування. Суб`єктом відповідальності в даному випадку є суб`єкт господарювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Під господарською діяльністю в ст. 3 ГК України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Разом з тим, відповідно до положень п.14.1.36 Податкового Кодексу України, ст.14 Господарського Кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Натомість, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП серії ІІ №0005693 від 27 лютого 2019 року ОСОБА_1 , який не маючи відповідних документів, надав послугу з перевезення пасажирів на транспортному засобі марки «Мерседес», державний номер НОМЕР_1 . Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, матеріали справи не містять.

Більше того, до загальних ознак господарської діяльність закон відносить в тому числі систематичність, однак доказів, що протягом тривалого часу ОСОБА_1 здійснював перевезення без відповідної реєстрації, та підтверджень цього факту матеріали справи не містять.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , він заперечував факт зайняття незаконною підприємницькою діяльністю, мотивуючи тим, що пересувався на власному автомобілі по своїм особистим справам, з товаришами, закон не забороняє надавати послуги безкоштовно.

Будь-яких інших пояснень або письмових доказів, які б спростували наведене, матеріали адміністративної справи не містять.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є передчасним та таким, що не ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному дослідженні обставин справи, оскільки останній не є суб`єктом господарювання, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ наголошує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, з огляду на вказане, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ІІ №0005693 від 27 лютого 2019 року, складеного відносно ОСОБА_1 неможливо встановити об`єктивну сторону правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015 року №222, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Разом з цим, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яких саме дозвільних документів не було у ОСОБА_1 .

Оскільки норма ч. 1 ст. 164 КУпАП є банкетною, то в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути вказано назву документа та посилання на спеціальний закон - спеціальну норму статті закону, якщо одержання цього документа ним передбачено.

В описовій частині протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не викладено фактичних обставин правопорушення, не вказано, яким чином правопорушник здійснював господарську діяльність, на якому маршруті надавав послуги по перевезенню пасажирів, кому надавав такі послуги, чи існувала регулярність надання таких послуг.

Отже, при розгляді справи суддею районного суду були залишенні поза увагою обставини, які мають суттєве значення для прийняття рішення по справі, тому постанова суду підлягає скасуванню.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних про те, що ОСОБА_1 здійснював самостійну, ініціативну, систематичну діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів, а тому суд приходить до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання та може бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, яка регулює суспільні відносини саме у сфері господарської діяльності.

Виходячи з того, що ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити строк представнику ОСОБА_3 , діючому в інтересах ОСОБА_1 , на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 28 березня 2019 року, у якій постановами судді Суворовського районного суду м. Одеси від 24 травня 2019 року та від 26 вересня 2019 року виправлено описки.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 28 березня 2019 року, у якій постановами судді Суворовського районного суду м. Одеси від 24 травня 2019 року та від 26 вересня 2019 року виправлено описки, якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП - скасувати, провадження по справі - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г.Журавльов