ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 33/821/735/19Головуючий по І інстанції Діденко Т.І.
Справа № 702/827/19 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Ятченко М.О.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2019 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Сандиги В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07 жовтня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: по АДРЕСА_2 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, та позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 384,20 грн.,

встановив :

Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 визнаний винним за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме в тому, що він 10.09.2019 о 21 год. 00 хв. в с. Конала на АЗС «DIANABEST» керував автомобілем ВАЗ 21124 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07.10.2019 року, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки була прийнята без урахування всіх фактичних обставин справи.

Вказує, що обставини, зазначені в протоколі не відповідають дійсності, оскільки під час керування транспортним засобом його ніхто не зупиняв і на місці зупинки транспортного засобу огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом поліцейським не проводився.

Апелянт зазначив, що 10.09.2019 року їхав з м. Києва, поламалася машина і він приблизно в 20 год. 40 хв. зупинився на АЗС с. Конела. Через 5 хвилин під`їхала патрульна поліція та стали вимагати документи на машину і безпідставно примушувати дихати у прилад «Драгер». Оскільки поліцейські його не зупиняли під час керування транспортним засобом, рух автомобілем він не здійснював, тому що автомобіль стояв біля АЗС в зачиненому стані, а сам апелянт був в приміщенні АЗС та пив каву, то він відмовився проходити тест приладом «ДРАГЕР» на стан алкогольного сп`яніння та надавати поліцейському документи на автомобіль, тому що вважав, що їх дії протиправні і що працівники поліції перевищують свої повноваження та наказ МВС України №1452/735 від 09.11.2015р. Проте, зазначає апелянт, він не відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, але направлення на такий огляд йому ніхто не надавав. У матеріалах справи є направлення № 185, але там не вказано в який медичний заклад воно надається, транспортний засіб ОСОБА_1 та його видає черговий Жашківського ВП замість поліцейського ОСОБА_2 , що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я. Дане направлення було виписано не на місці зупинки транспортного засобу і не біля АЗС, а черговим Жашківського ВП пізніше.

Щодо пояснень свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які є працівниками АЗС, то такі пояснення були написані працівником поліції і не відповідають дійсності, оскільки показання зазначених свідків від 10.09.2019 року не узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення та ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів. Проте, при наявності суперечливих показань свідків суд не викликав і не допитав їх у судовому засіданні.

Крім того, вказує апелянт, він не був відсторонений від керування транспортного засобу, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Сандига В.В. підтримали апеляційну скаргу з мотивів в ній наведених. Просили скасувати оскаржувану постанову і ухвалити нову, якою закрити провадження в справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суд апеляційної інстанції вбачає, що місцевий суд не мав достатніх підстав для визначення наявним складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях водія ОСОБА_1 , оскільки обґрунтованих доказів того, що він перебував за кермом в стані сп`яніння немає. Він сам, категорично це заперечує.

За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, крім іншого, встановлена також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт такої відмови не заперечується апелянтом, який вказує на безпідставність наполягань працівників поліції щодо проходження ним огляду на стан сп`яніння, оскільки він не керував автомобілем, який був технічно несправний, а перебував у приміщенні АЗС.

Оскільки відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння встановлена чинним КУпАП виключно для спеціального суб`єкта, яким є особа, яка керує транспортним засобом, цей факт має доказуватися органом чи посадовою особою, яка фактично обвинувачує іншу особу у вчиненні правопорушення, за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів.

Враховуючи, що об`єктивних доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння немає, відео матеріали, які б підтверджували такий факт відсутні, а покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надані ними під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та апеляційному суду, містять значні розбіжності, а тому не можуть бути належними доказами.

Таким чином, виходячи з принципу презумпції невинуватості, а також з принципу необхідності доведення винуватості особи поза розумним сумнівом, на що неодноразово вказував у своїй практиці ЄСПЛ, зокрема, наприклад, у рішенні «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1988 року, суддя апеляційного суду вбачає, що факт керування обвинуваченим автомобілем за вказаних у протоколі обставин не можна вважати доведеним поза розумним сумнівом, а, отже, неможливо вважати доведеним наявність в діях обвинуваченого складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тому, керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, закривши провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу указаного адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Ятченко