ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2996/19Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М.
Провадження № 33/817/157/19 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст.122-4,124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. в дохід держави. Стягнуто 384,20 грн. судових витрат в дохід держави.

Згідно вказаної постанови суд визнав доведеним, що 03.02.2019 р. о 17 год. 10 хв. в м. Тернополі по вул. Руська водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21113» номерний знак « НОМЕР_1 », не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з транспортним засобом «Шкода Октавія А5» номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події, чим порушив п.2.3(б), 2.10(а), 11.3, 11.4 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, допитати в якості свідка ОСОБА_3 , постанову в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.122-4 КУпАП скасувати, провадження у справі за цією статтею закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що він не заперечує факту ДТП, але не згоден з висновком суду першої інстанції про те, що він залишив місце події. Зазначає, що після ДТП він діяв у відповідності до п.2.10 ПДР України, а саме негайно зупинив транспортний засіб, та залишився на місці, увімкнув аварійну світлову сигналізацію, не переміщав транспортні засоби і предмети, що мають причетність до ДТП, не вживав алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки). На місці ДТП невідомі особи почали застосовувати до нього насилля, тому він відбіг на безпечну відстань і коли приїхали працівники поліції повернувся до свого автомобіля, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, був присутній при оформленні матеріалів за фактом ДТП. Наголошує, що місця ДТП він не покидав, а лише відійшов на безпечну відстань і очевидцем даної події була свідок ОСОБА_3 Звертає увагу суду на неналежність протоколу про адмінправопорушення серії БД №239539, оскільки там вказано лише одного свідка. Вважає, що в матеріалах справи не міститься жодних доказів, які би підтверджували склад правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та пояснив, що не міг залишатися на місці ДТП через те, що потерпілий та інші особи з його автомобіля застосовували до нього фізичну силу і він лише відійшов на безпечну відстань та повернувся на місце ДТП відразу як побачив, що під`їжджають працівники поліції. Автомобіль залишався на місці події і зареєстрований на його брата, а тому він не мав мотиву на втечу, а лише відійшов щоб уникнути фізичної розправи.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуту до адміністративної відповідальності, та доводи його захисника, дослідивши викладені в апеляційній скарзі доводи та матеріали справи і допитавши свідка, апеляційний суд з`ясував наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в суді першої інстанції не брав участі в розгляді складених відносно нього протоколів і під час оголошення судового рішення не був присутнім. З копією оскаржуваної постанови його захисник ознайомився 22.03.18 р., про що свідчить його підпис на заяві про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.13).

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова судді у справах про адміністративні правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, відносно якої вона винесена.

Оскільки, ОСОБА_1 не був присутнім на оголошенні оскаржуваної постанови і вона у вказаний строк не була йому вручена, а апеляційну скаргу подав 01.04.2019 року, тобто протягом десяти днів після ознайомлення з нею, то строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, як пропущений з поважних причин.

Постанова суду першої інстанції в частині визнання винним та притягнення до відповідальності за ст.124 КУпАП ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому в цій частині перегляду в апеляційному порядку не підлягає.

Перевіркою доводів апеляційної скарги в частині доведеності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Згідно ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Диспозицією ст.122-4 КУпАП встановлена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови цих вимог закону щодо повноти з`ясування усіх обставин справи суд першої інстанції не дотримався.

Так, висновок щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, в тому числі за ст.122-4 КУпАП, суд обґрунтував даними протоколів про адміністративне правопорушення БД №239539 і БД №239540 (а.с.1,2), схеми місця ДТП і письмових пояснень ОСОБА_2 і ОСОБА_1 від 03 лютого 2019 року.

Однак, як вбачається зі змісту цих доказів належними, тобто такими, що місять відомості про залишення водієм ОСОБА_1 місця дорожньо-транспортної пригоди, є лише протокол БД №239540 від 03 лютого 2019 року о 18 год. 21 хв. та пояснення потерпілого ОСОБА_2 , в яких стверджується, що ОСОБА_1 будучи причетним до ДТП втік з місця події (а.с.2,6).

Разом з тим, при складанні протоколу за ст.122-4 КУпАП ОСОБА_1 дав письмові пояснення про те, що втік з місця ДТП тому, що злякався.

В оскарженій постанові не надано жодної оцінки цим письмовим поясненням, а доведеність вини ОСОБА_1 суд обґрунтував виключно протоколом про адміністративне правопорушення і письмовими поясненнями іншого учасника ДТП, які не спростовують цих письмових пояснень ОСОБА_1 про причини, з яких він не міг залишатися на місці ДТП.

Крім того, суд залишив поза увагою те, що згідно матеріалів справи в подальшому ОСОБА_1 не уникав працівників поліції і був присутній при складанні ними 03 лютого 2019 року о 18 год. 05 хв. протоколу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП та при оформленні схеми ДТП, які він підписав, а також надав письмові пояснення про обставини вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди (а.с.1,3,5). З цих матеріалів також вбачається, що після ДТП ОСОБА_1 не змінював місце розташування керованого ним автомобіля, який зареєстрований на ОСОБА_4

Також, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що працівники поліції розшукували ОСОБА_1 у зв`язку з вчиненням ним ДТП о 17 год. 10 хв. 03 лютого 2019 року і затримували його для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Допитана в ході апеляційного розгляду свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона 03 лютого 2019 року була очевидцем ДТП за участю автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , якого люди з іншого автомобіля відразу кинули на землю. Через деякий час він втік, а потім сам повернувся.

Наведені показання свідка та письмові пояснення ОСОБА_1 у протоколі серії БД №239540 узгоджуються між собою та іншими матеріалами даної справи, які складені за його добровільною участю на місці події безпосередньо після ДТП, та в сукупності підтверджують доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення за ст.122-4 КУпАП.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП, то з урахуванням положень ч.3 ст.62 Конституції України та п.1 ст.247 КУпАП постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити і постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2019 року в частині визнання ОСОБА_1 винуватим за ст.122-4 КУпАП скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ст.122-4 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу цього правопорушення.

В решті постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2019 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

апеляційного суду В.Я.Сарновський