Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_2 - особи, щодо якої винесено постанову, захисника Шимка А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. КоростеньЖитомирської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 6 березня 2019 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 06.03.2019 року на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 4 лютого 2019 року о 00 годині 45 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем ЗАЗ-110307 д/н НОМЕР_2 на пр-ті Леся Курбаса, 9 в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що під час керування автомобілем за викладених у протоколі обставин був зупинений поліцейським, який сказав, що у нього наявні ознаки наркотичного сп'яніння і наполягав на проходженні огляду на стан сп'яніння. З цим він був незгодний, повідомив, що працює в службі доставки піци і що відсторонення від роботи матиме для нього негативні наслідки. Однак, попередивши на роботі про необхідність їхати на огляд, погодився проїхати до лікаря нарколога. Одразу після цього до нього підійшов інший поліцейський та запропонував відмовитися від огляду, мотивуючи тим, що так для нього буде краще. На прохання роз'яснили, поліцейський відповів, що він має на це право і якщо відмовиться, то безперешкодно ________________________________________________________________________

Справа № 33/824/1627/2019 Постанова винесена суддею Незнамовою І.М.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

поїде далі по роботі. Фактично, він прийняв пропозицію поліцейського, тому що той ввів його в оману, пояснивши, що він не порушує закон і має право відмовитися.

Вказані обставин зафіксовані на відеореєстратор, що був встановлений в його автомобілі. Однак суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про долучення запису, чим не дотримав вимог закону щодо всебічного повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи.

Посилаючись на положення ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), ОСОБА_2 звертає увагу, що процедура огляду проводиться у певній послідовності, а саме, починається з відсторонення водія, щодо якого є підстави вважати, що він перебуває в стані сп'яніння, і вилучення посвідчення водія, якому далі пропонується пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, і тільки у разі відмови особи від проходження огляду на місці або незгоди з його результатами, вона направляється до закладу охорони здоров'я. Порушення вказаної процедури тягне за собою недійсність результатів огляду.

На користь того, що підстав для складання протоколу щодо нього не було, свідчить те, що поліцейські не застосували заходи забезпечення провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.2652, 266 КУпАП, тобто від керування транспортним засобом він відсторонений не був, транспортний засіб тимчасово не затримали шляхом блокування або доставляння для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку. Також у справі відсутні направлення на огляд водія, форма якого затверджена Інструкцією, та безперервний запис спілкування на нагрудну камеру (відеорєстратор).

З огляду на те, що дані у протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджуються доказами, а сам по собі протокол як доказ не відповідає критерію достатності, а тому не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_5, посилаючись на положення ст.62 Конституції України, згідно з якою усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, просить постанову скасувати і закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 і захисника Шимка А.О., які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, при цьому захисник, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини у справах "Тейшейро де Кастро проти Португалії", "Раманаускас проти Литви", "Баннікова проти Російської Федерації", стверджував, що його підзахисний вчинив правопорушення внаслідок підбурювання зі сторони поліцейських, у тому не може бути притягнутий до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП; вивчивши матеріали справи, дослідивши новий доказ та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно і об'єктивно в їх сукупності.

При цьому суд при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Цих вимог закону суддею місцевого суду під час розгляду справи та при винесенні постанови дотримано не було.

Зазначаючи про те, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення підтверджується даними у поясненнях свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та записі нагрудної камери, суддя не звернув увагу на суперечливість між цими доказами, яка свідчить про недотримання працівниками патрульної поліції вимог закону та відомчих підзаконних актів при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення, чим допустив неповноту та однобічність з'ясування обставин справи.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 4 лютого 2019 року о 00 годині 45 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем ЗАЗ-110307 д/н НОМЕР_2 на пр-ті Леся Курбаса, 9 в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння (почервоніння очей, тремтіння рук, відсутність реакції зіниць на світло), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння у лікаря нарколога відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 у письмових поясненнях підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_2 відмовився пройти огляд для визначення стану сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу "Drager" на місці зупинки або у лікаря нарколога в закладі охорони здоров'я.

Оцінюючи ці докази, слід зауважити, що процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду на стан сп'яніння до найближчого закладу охорони здоров'я у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (крім алкогольного сп'яніння, огляд з метою визначення якого може бути проведений на місці зупинки), передбачена пунктом 12 розділу ІІ Інструкції. Положеннями Інструкції також спростовуються доводи апеляційної скарги в частині послідовності дій, які нібито мали вчинити поліцейські.

Між тим, за поясненнями свідків, ОСОБА_2 відмовився пройти огляд на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу "Drager", який йому, взагалі, не пропонували, і це підтверджується записом нагрудної камери, що ставить під сумнів їх достовірність.

При цьому слід зауважити, що на записі зафіксовано, що після спілкування по телефону ОСОБА_2 повідомляє поліцейському, що йому сказали, що у разі відмови пройти огляд для нього настануть негативні наслідки, на що поліцейський відповідає, що вони або оформлять матеріали або поїдуть до лікаря нарколога, але у будь-якому разі заберуть у нього посвідчення водія.

З метою з'ясування обставин складання протоколу апеляційним судом було досліджено долучений ОСОБА_2 до апеляційної скарги запис відеореєстратора, який було встановлено в його автомобілі.

Цим записом зафіксовано, що ОСОБА_2 був зупинений працівниками патрульної поліції для перевірки документів. Поліцейський звернув увагу, що у ОСОБА_2 тремтять руки, на підставі чого зробив висновок, що він перебуває в стані наркотичного сп'яніння, що останній категорично заперечив. Працівник поліції запропонував йому проїхати до найближчого закладу охорони здоров'я для проходження огляду у лікаря нарколога. ОСОБА_2 на вказану пропозицію погодився, зателефонував на роботу та повідомив про вказані обставини. В подальшому працівник поліції запропонував відмовитися від огляду та без перешкод їхати далі. На запитання ОСОБА_2 повідомив, що це така процедура, або їхати до закладу охорони здоров'я, або відмовитися, і що за відмову від огляду "йому нічого не буде і він поїде далі".

Вказаний доказ дає обґрунтовані підстави вважати, що дані у розписці ОСОБА_2 про те, що він залишає транспортний засіб на парковці (якої там немає, оскільки транспортний засіб розташований на проїзній частині проспекту) і зобов'язується ним не керувати протягом трьох діб, у відповідності з якою ОСОБА_2 нібито відсторонили від керування, не відповідають дійсності.

Згідно з п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, за змістом вказаної норми, поліцейський зобов'язаний проінформувати водія про наявність у нього ознак сп'яніння, висловити чітку вимогу пройти огляд на стан сп'яніння, в даному випадку у закладі охорони здоров'я, і у разі незгоди водія його пройти, скласти протокол про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене слід погодитися з доводами апеляційної скарги про недотримання поліцейськими вимог ст.266 КУпАП, оскільки, фактично, дій з метою направлення водія до закладу охорони здоров'я для проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння ними здійснено не було.

Навпаки, апеляційним судом встановлено, що відмова пройти огляд на стан сп'яніння була спровокована поліцейським, який повідомив недостовірну інформацію про відсутність негативних наслідків для водія і про те, що процедура оформлення відмови від огляду носить формальний характер, в той час як йому достовірно були відомі наслідки, передбачені санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. Вказані дії є неприпустимими для представника влади, оскільки поліцейський відповідно до покладених на нього завдань згідно п.1 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" першочергово здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Дані у протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях свідків не можуть братись до уваги, що в сукупності з встановленими апеляційним судом обставинами свідчить про відсутність належних та допустимих доказів, які б доводили винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 6 березня 2019 року, якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю події і складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М.Тютюн