Провадження № 33/824/3321/2019 Головуючий у 2 інстанції Гайдай Р.М.
Категорія: ст. 185 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року, якою провадження по справі про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючогоза адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст.ст. 173, 185 КУпАП закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 05 жовтня 2018 року о 16 годині 20 хвилин, в м. Києві, по вул. Бойчука, 35, знаходячись у громадському місці, гучно кричав, нецензурно висловлювався, а також чіплявся до громадян та чинив злісну непокору законному розпорядженню поліцейського ОСОБА_2 , перешкоджав проведенню превентивних поліцейських заходів.Відповідальність за вказані адміністративні правопорушення, передбачена ст.ст. 173, 185 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року, вказану постанову - змінити, виключивши з її мотивувальної частини висновок про встановлення його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в громадському місці нецензурно не висловлювався і до громадян не чіплявся, іншим чином громадський порядок та спокій громадян не порушував. Розмовляв з поліцейськими голосно, оскільки події відбувалися біля проїзної частини, де пожвавлений рух, і відповідно, шум від автомобілів.

Апелянт вказав, що доказів того факту, що він виражався в бік працівників поліції нецензурною лайкою до суду поліцейськими не надано, а емоційне спілкування з поліцейськими, яке викликано незгодою з їх діями, в жодному разі не може бути кваліфіковано ні як вчинення дрібного хуліганства, ні як вчинення злісної непокори працівнику поліції. Дані обох протоколів про адміністративне правопорушення є неконкретними, з яких неможливо встановити, які саме дії або бездіяльність, які складають диспозиції ст.ст. 173, 185 КУпАП, він вчинив.

Крім того, апелянт вказав, що в протоколі про адміністративне правопорушення він зробив запис про те, що не згоден з обвинуваченням, злісної непокори не вчиняв.

Одночасно, апелянт повідомив, що за фактом перевищення влади по відношенню до нього поліцейськими, які 05 жовтня 2018 року незаконно затримали його та застосували до нього спецзасоби, ТУ ДБР розташованого у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000203 від 16 жовтня 2018 року, де він є потерпілим.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт вказав, що 23 липня 2019 року з веб-сайту судової влади України він дізнався, що Печерський районний суд м. Києва дану справу розглянув ще 12 квітня 2019 року. Судових викликів на розгляд справи, призначений на 12 квітня 2019 року та копії постанови він не отримував.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Чехонадського А.О., котрі підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задоволити, інспекторів роти 3 батальйону 3 полку 1 УПП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_5. та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6., дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак зазначених вимог закону суд першої інстанції у повному обсязі не дотримався та прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень за ст.ст. 173, 185 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи, не підтверджується матеріалами справи та не доведено доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, в апеляційному суді ОСОБА_1 свою вину в інкримінованих йому адміністративних правопорушеннях не визнав та пояснив, що 05 жовтня 2018 року приблизно о 15 годині він знаходився біля приміщення «Нова Пошта» по вул. Бойчука у м. Києві, де побачив поліцейських, які нібито оформляли адміністративне правопорушення. З огляду на характер їх дій він зрозумів, що в працівників поліції є ознаки кримінально-караних діянь, а саме вимагання неправомірної вигоди від водія зупиненого ними легкового автомобіля, що є неприпустимо і не сумісно із статусом осіб, які служать поліції. ОСОБА_1 звернувся до працівників поліції з метою дізнатися про зміст їх дій, проте, в порушення ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію» жодний з них йому не представся та на його вимогу службове посвідчення не пред`явив. Вважає, що його затримання, застосування до нього фізичної сили та спецзасобів було викликано саме відмовою виконувати незаконні вимоги поліцейського ОСОБА_2 ОСОБА_1 наголошував, що в громадському місці нецензурно не висловлювався і до громадян не чіплявся, іншим чином громадський порядок та спокій громадян не порушував.

З відеозапису наданого ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду здійсненого під час вищезазначених дій не вбачається, порушення останнім ст.ст. 173, 185 КУпАП.

Допитані в судовому засіданні апеляційного суду інспектори роти 3 батальйону 3 полку 1 УПП в м. Києві лейтенант поліції ОСОБА_5 та старший лейтенант поліції ОСОБА_6 пояснили, що 05 жовтня 2018 року приблизно о 16 годині 20 хвилин під час патрулювання в складі екіпажу Рубін «0652» було зупинено автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 за порушення ним ПДР України. Під час розгляду справи до них підійшов ОСОБА_1 та почав у грубій формі розмовляти з ними, нецензурно лаятися, кричати, чіплятися до водія. На зауваження тримати дистанцію та неодноразові законні вимоги припинити порушувати громадський порядок не реагував. ОСОБА_1 було попереджено про відповідальність та якщо останній, не припинить протиправні діяння його буде затримано згідно чинного законодавства. ОСОБА_1 далі не реагував та продовжував порушувати громадський порядок, після чого до нього було застосовано фізичну силу та спецзасіб. Далі ОСОБА_1 було доставлено до Печерського ВП та складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173, 185 КУпАП та протокол про адміністративне затримання.

Разом з тим, аналізуючи викладені вище пояснення працівників поліції, апеляційний суд приходить до висновку, що вказані покази не підтверджують вчинення ОСОБА_1 як дрібного хуліганства, яке у відповідності до положень ст. 173 КУпАП полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та в інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян, а також вчинення останнім правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а саме злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Будь-яких доказів на підтвердження вчинення даних правопорушень працівниками поліції в порушення вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП до протоколів про адміністративні правопорушення, як то показів сторонніх свідків, відеозаписів, інших письмових документів, тощо надано не було. При цьому, протокол адміністративного затримання не може бути належним та достатнім доказом обставин, зазначених в адміністративних протоколах, які в свою чергу не є достатніми доказами, оскільки дані, зазначені в них, не підтверджені іншими доказами по справі.

При цьому, спокій яких громадян, крім працівників поліції, порушив ОСОБА_1 і які цьому існують докази, крім відповідних тверджень тих же працівників поліції, викладених шляхом складання даних протоколів, залишилося незазначеним та не встановленим як працівниками поліції, так і судом першої інстанції.

Крім того, працівниками поліції до суду апеляційної інстанції не було надано ні постанови про притягнення ОСОБА_4 за порушення ним ПДР України, а ні забезпечено явки останнього до суду апеляційної інстанції, як єдиного свідка подій зазначених в протоколах про адміністративні правопорушення.

Враховуючи ст. 62 Конституції України згідно якої, усі сумніви щодо доведеності вини особи суд тлумачить на її користь, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити, оскаржувану постанову скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173 та 185 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року, то вони є слушними, а тому також підлягають до задоволення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 173, 185 КУпАП закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Гайдай