Справа № 605/575/19
ПОСТАНОВА
"07" листопада 2019 р. Суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області Горуц Р.О. розглянувши матеріали, які надійшли від Козівського відділення поліції Бережанського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
громадянина України, з вищою освітою, працюючого лікарем-хірургом у Підгаєцькій центральній районній лікарні, проживаючого в АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, громадянин ОСОБА_1 12 жовтня 2019 року близько 22 год. 04 хв., керував автомобілем марки Renault Duster державний номерний знак НОМЕР_1 , по автодорозі Козова-Літятин 0 км.+850 метрів з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя та різкий запах з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на місці зупинки та в Козівській ЦРКЛ, відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.
В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав та пояснив, що 12 жовтня 2019 року близько 22 години його було зупинено працівником поліції. Незважаючи на те, що він алкогольних напоїв не вживає, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, від проходження якого він відмовився, бо вважав, що спеціальний технічний прилад, яким працівники поліції проводять такий огляд, недостовірно покаже результат, при цьому погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, тобто у Козівській ЦРЛ. Вже будучи в медичному закладі він із-за принципу теж відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, так як у такому не перебував. Про те, що він не вживає алкогольних напоїв ним було зазначено у письмовому поясненні.
Із письмових пояснень свідків також видно, що у нього не було будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, які б давали підстави працівникам поліції вимагати проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння. Саме з цих підстав він відмовився від проходження такого огляду і в медичному закладі. Після складення протоколу його ніхто не відсторонював від керування транспортним засобом і керування ним нікому не передавалось, у тому числі й гр. ОСОБА_2 , підпис якого у протоколі про адміністративне правопорушення взагалі відсутній.
По дорозі додому він зателефонував своєму знайомому юристу, від якого дізнався, що його відмова від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, прирівнюється до керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Тоді він по приїзду в м. Підгайці зразу ж звернувся у Підгаєцьке відділення поліції, з офіційною заявою про те, що бажає пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у Підгаєцькій ЦРЛ в присутності працівника поліції.
За результатами проведеного огляду у присутності працівника поліції, було встановлено, що він тверезий.
На місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі був присутній лише один свідок. Громадянин ОСОБА_2 є його знайомим, який проживає в смт. Козова і він був присутній у Козівській лікарні. Однак, вказаній особі керування його транспортним засобом не передавалось, у нього працівниками поліції не з`ясовувалось чи він має посвідчення водія відповідної категорії і йому також про це нічого не відомо.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 спочатку відмовившись від проходження у встановленому законодавством порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, пройшов такий огляд в присутності та за направленням працівника Підгаєцького ВП БВП ГУНП в Тернопільській області, у комунальному некомерційному підприємстві Підгаєцька центральна районна лікарня Підгаєцької районної ради, 12 жовтня 2019 року о 23 год. 55 хв., тобто не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, оскільки працівниками поліції ОСОБА_1 було зупинено 12 жовтня 2019 року о 22 год. 04 хв., а протокол про адміністративне правопорушення серї ОБ №051016 було складено 12 жовтня 2019 року о 22 год. 29 хв.
За результатами вищезазначеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводився за допомогою приладу Алконт-01Су показники якого 0,0 % проміле, було встановлено, що ОСОБА_1 тверезий.
Згідно ч.ч.1, 7 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.
Твердження ОСОБА_1 щодо того, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом і керування ним не передавалось нікому, в тому числі й гр. ОСОБА_2 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вищезазначеного, а відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, при цьому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Дослідженими в судовому засіданні відеозаписами із нагрудної камери поліцейського, підтверджуються посилання ОСОБА_1 щодо того, що і на місці зупинки транспортного засобу і в медичному закладі був лише один свідок.
Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.
У письмових поясненнях свідків, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення не зазначено будь-яких ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 .
В судовому засіданні ОСОБА_1 також пояснив, що у нього був піднявся артеріальний тиск, а тому було почервоніння обличчя, при цьому з ротової порожнини можливо й був якийсь запах, оскільки він приймає ліки для печінки, про що ним також повідомлялось поліцейського на місці зупинки транспортного засобу.
Також протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про те, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права передбачені, ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.
За змістом ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Виходячи із правового аналізу положень вищевказаної статті, суд вважає, що виписка №37 від 12 жовтня 2019 року видана КНП Підгаєцька центральна районна лікарня, за результатами проведення огляду гр. ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, за направленням та у присутності працівника Підгаєцького ВП БВП ГУНП в Тернопільській області майора поліції Нікітюка А.А., є належним та допустимим доказом в розумінні вимог ст.251 КУпАП, що має значення для правильного вирішення справи.
Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність особи за вказаною статтею настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд вважає за необхідне, зіслатися на зміст частини другої ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку, та частини першої ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Хоча приписи КУпАП не передбачають такої форми рішення, як обвинувальний вирок суду, саме постанова про накладення адміністративного стягнення за своєю правовою природою є тотожним процесуальним документом.
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».
Таким чином, беручи до уваги те, що ч.1 ст.130 КУпАП України передбачає відповідальність за вчинення правопорушення, за яке передбачене покарання у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд вважає за необхідне застосовувати стандарти Європейського Суду з прав людини, притаманні кримінальному провадженню.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2007 року у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України"). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Працівниками поліції не представлено будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем саме в стані алкогольного сп`яніння, при цьому особою яка притягається до адміністративної відповідальності на підтвердження своєї невинуватості подано офіційний документ медичного закладу, який це беззаперечно спростовує.
З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, поза розумним сумнівом.
Виходячи із вищенаведеного, суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 33-35, 130 ч.1, 221, 245, 251, 266, 283, 284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), Інструкцією
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Суддя: Р. О. Горуц