Провадження № 3/643/3493/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2019 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ № 205946, водій ОСОБА_1 12.08.2019 року о 03:50 год. керував транспортним засобом «Opel Sintra», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Гв. Широнинців, буд. 59-Г в м. Харкові в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу проводився за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест 6820», результат 0,90 проміле.

ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав. Надав пояснення, згідно яких разом з цивільною дружиною ОСОБА_2 перебував у дворі вищевказаного будинку. У зв`язку із конфліктом у двір приїхали працівники поліції. Вони повідомили останніх, що у жінок з компанії, яка перебувала поруч, є наркотичні засоби. Поліція оглянула жінок, після чого відпустила їх та поїхала. Вони з ОСОБА_2 пішли до автомобіля, який був припаркований у дворі, та сіли у вказаний автомобіль, щоб зігрітись, оскільки на вулиці в цей час було прохолодно. Він розмістився на сидінні водія, ОСОБА_2 сіла поруч. Вони перебували в припаркованому автомобілі та чекали водія, який мав сісти за кермо та відвізти їх додому. В автомобілі була ввімкнений двигун та обігрів. Через деякий час вони побачили, що до їх автомобіля швидко наближаються якісь особи. Він увімкнув світло фар, щоб роздивитись вказаних осіб. Ними виявились працівники поліції, які попросили в нього документи та в подальшому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за відсутності свідків, безпосередньо перед оглядом працівники поліції застосували до нього спеціальні засоби, споряджені речовинами сльозогінної та дратівної дій. До ОСОБА_2 було застосовано кайданки. Всі документи він підписував в шоковому стані. Під час складення матеріалів про адміністративне правопорушення він був тверезим та заперечував перебування його в стані сп`яніння. Також ОСОБА_1 остаточно зазначив, що станом на час розгляду справи він заперечує перебування його в стані алкогольного сп`яніння, але визнає, що від нього міг відчуватись запах алкоголю, який він вживав напередодні. Враховуючи наведене, він вирішив не керувати автомобілем та чекав на свого знайомого, який повинен був відвезти його та ОСОБА_2 Автомобіль протягом всього часу залишався нерухомим.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про судову практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені в ст. 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

ОСОБА_2 , допитана за клопотанням ОСОБА_1 в якості свідка, надала суду показання, аналогічні показанням ОСОБА_1 Зазначила, що з моменту, коли вони з ОСОБА_1 сіли в автомобіль, і до моменту, коли до них підійшли працівники поліції, автомобіль перебував в нерухомому стані. ОСОБА_1 автомобілем не керував. Вона при цьому перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Судом також було досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 205946 від 12.08.2019 року, складений працівником поліції ОСОБА_3 .; результати тесту газоаналізатора «Драгер Алкотест 6820», які складають 0,90 проміле; акт огляду на стан сп`яніння; письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно яких ОСОБА_1 в їх присутності пройшов огляд на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатору «Драгер 6820», який показав, що вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 0,9 проміле; рапорт працівника поліції ОСОБА_6 , згідно якого було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який керував ним в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, суд керується таким.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про судову практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває в стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим із того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП, є встановлення факту виконання нею функцій водія під час руху транспортного засобу. Обов`язок щодо доведення вказаної обставини покладається на працівників поліції, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи суперечливі за своїм змістом пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , які зазначали, що ОСОБА_1 не виконував функцій водія транспортного засобу та не рухався на ньому, з одного боку, і дані протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту працівника поліції, згідно яких ОСОБА_1 керував транспортним засобом, з іншого боку, суд керується таким.

З відеозапису, який долучений до матеріалів справи, суд позбавлений можливості достовірно встановити, що автомобіль, в якому знаходились ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебував в русі в момент часу, коли потрапив в поле зору відеокамери. Так, згідно даних відеозапису, працівник поліції пішки рухався в бік автомобіля, який знаходився на подвір`ї будинку із ввімкненими фарами, при цьому рух автомобіля на відеозапису не зафіксований. Таким чином, відеозапис, наданий працівниками поліції, не містить даних щодо руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та, відповідно, не спростовує пояснення ОСОБА_1 і свідка ОСОБА_2 . Між тим, як вбачається з постанови Верховного Суду від 03.04.2019 року, ухваленої в справі № 537/1807/17, належним та допустимим доказом можуть бути лише дані відеозапису, в якому зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, суд враховує, що згідно даних відеозапису ОСОБА_2 неодноразово заперечувала факт руху автомобіля, в якому вона перебувала разом з ОСОБА_1 . Так, згідно даних відеозапису, ОСОБА_2 зазначала, що вони навіть завестись не встигли. З іншого відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 посилалась на те, що вони навіть не від`їхали від місця. В судовому засіданні ОСОБА_2 надала пояснення, згідно яких вона звинувачувала працівників поліції в тому, що останні спеціально очікували, поки вони почнуть рух на автомобілі, проте вони рух не розпочали, про що вона і повідомляла працівників поліції.

Оцінюючи дані протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту працівника поліції відносно того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, суд керується таким.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 року по справі № 560/751/17, пояснення осіб, які у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, не можуть бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення та не є належними доказами, якими може обґрунтовуватись притягнення до адміністративної відповідальності.

Також, як вбачається з постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2017 року, залишеної без змін постановою Верховного Суду від 05.08.2019 року (справа № 712/12830/16-а), показання працівника поліції, надані в якості свідка, повинні оцінюватись критично, якщо останній є зацікавленою особою.

Для встановлення всіх обставин справи, суд неодноразово відкладав судовий розгляд з метою виклику в судові засідання працівника поліції ОСОБА_3 , який склав протокол про адміністративне правопорушення, та працівника поліції ОСОБА_6 , який склав рапорт та відбирав письмові пояснення у пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Незважаючи на виклики в судові засідання, призначені на 27.09.2019 року, 07.10.2019 року, 23.10.2019 року, 01.11.2019 року, 11.11.2019 року, вказані особи до суду не з`явились, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості отримати їх показання, надані в якості свідків, з приводу обставин виконання ОСОБА_1 функцій водія автомобіля.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, вказане правопорушення відбулось 12.08.2019 року о 03:50 год. Вказаний час підтверджується даними відеозапису, згідно якого працівники поліції підійшли до автомобіля, в якому перебував ОСОБА_1 , в 03:53 год. Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також даних відеозапису, в цей же день раніше, зокрема в 03:18 год., між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з одного боку, та працівниками поліції відбувся конфлікт, який був обумовлений тим, що на думку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , працівники поліції безпідставно відпустили якихось осіб. В ході конфлікту працівники поліції висловлювали наміри застосувати до ОСОБА_1 спеціальні засоби, а також затримати останнього. В подальшому, згідно пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вказані працівники поліції склали даний матеріал про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене вище, в тому числі обставини, які передували складенню протоколу про адміністративне правопорушення, вказаний протокол та рапорт працівників поліції, за відсутності даних відеозапису та показань працівників поліції, наданих в якості свідків, суд не може визнати беззаперечними доказами, які спростовують показання ОСОБА_1 і свідка ОСОБА_3 та поза розумним сумнівом доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та рух останнього в момент часу, коли він був виявлений працівниками поліції.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , незважаючи на неодноразові виклики, також до суду не з`явились. Як вбачається з даних відеозапису, вказані особи не були присутні під час виявлення працівниками поліції автомобіля, в якому перебував ОСОБА_1

Оцінюючи дані протоколу про адміністративне правопорушення, згідно яких ОСОБА_1 в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», зазначив «згоден», суд керується таким.

ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що перебував в шоковому стані, в зв`язку з чим підписав всі надані йому документи.

Як вбачається з даних відеозапису, під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення працівник поліції декілька разів указував ОСОБА_1 , що у відповідній графі необхідно написати «згоден», пояснюючи ОСОБА_1 , що останній таким чином висловлює згоду з тим, що продув газоаналізатор «Драгер» (файл «»).

Безпосередньо перед цим, як вбачається з пояснень ОСОБА_1 та даних відеозапису, працівниками поліції до ОСОБА_1 були застосовані спеціальні засоби у вигляді речовини сльозогінної та дратівної дії.

Також, як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року по справі № 537/2088/17, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності притягнення її до адміністративної відповідальності та не звільняє суб`єкта владних повноважень від доведення правомірності рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вказані вище дані в їх сукупності, в тому числі обставини, за яких ОСОБА_1 написав в протоколі про адміністративне правопорушення у відповідній графі слово «згоден», суд не може визнати вказані дані протоколу такими, що беззаперечно свідчать про визнання ОСОБА_1 своєї вини, зокрема про визнання ним факту керування транспортним засобом під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Також суд враховує, що згідно даних відеозапису, автомобіль ОСОБА_1 під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення перебував не на проїжджій частині вулиці, а у дворі багатоповерхового будинку. Вказана обставина не суперечить версії подій, зазначеною ОСОБА_1 і свідком ОСОБА_2 , згідно яких працівники поліції не зупиняли їх автомобіль, а підійшли до нього, коли автомобіль перебував в нерухомому стані.

За таких обставин суд приходить до висновку, що належних, допустимих та достатніх доказів, які б беззаперечно, поза розумним сумнівом, спростовували показання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно того, що останній не керував транспортним засобом, суду не надано.

Виниклі сумніви щодо виконання ОСОБА_1 функцій водія автомобіля та руху останнього в момент часу, коли він був виявлений працівниками поліції, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності факту керування ним транспортним засобом.

Крім того, суд звертає увагу на таке.

Згідно ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктами 6 та 7 розділу 1 Загальні положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, також передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналогічні норми передбачені Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року. Так, згідно вказаного Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналіз вказаних вище положень законодавства в їх сукупності та логічному взаємозв`язку свідчить, що незгода водія з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а є підставою для направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Відмова водія від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, є підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та притягнення до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що був незгодний з проведенням огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» та висловлював побажання пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, проте працівники поліції примусово провели огляд за допомогою газоаналізатора «Драгер». Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що був незгодний з результатами огляду на стан сп`яніння, проведеного за допомогою газоаналізатора «Драгер», а також що під час вказаного огляду були відсутні поняті.

Судом перевірялись вказані доводи ОСОБА_1 .

Як вбачається з даних відеозапису, вказаний огляд проводився в присутності понятих, в зв`язку з чим суд відхиляє відповідні доводи ОСОБА_1

Також з даних відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», в тому числі і перед тим, як до нього був застосований спеціальний засіб, споряджений речовинами сльозогінної та дратівної дії, заперечень не висловлював.

І хоча вказаний огляд проведений безпосередньо після застосування до ОСОБА_1 спеціальних засобів, суд з урахуванням його попередньої поведінки приходить до висновку, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер».

Разом з тим суд звертає увагу, що після того, як ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», працівник поліції запитав ОСОБА_1 , чи згодний він, чи поїде в наркоцентр або достатньо цього результату. ОСОБА_1 на вказане запитання відповів, що безумовно поїде. Після цього працівник поліції уточнив, що ОСОБА_1 хоче їхати в наркоцентр без них, зазначивши, що це його право (файл «»).

Таким чином, з даних відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 після огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на запитання працівника поліції не тільки не підтвердив свою згоду з результатами огляду, а й в категоричній формі висловив побажання пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у працівників поліції були відсутні достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан сп`яніння, проведеного за допомогою приладу «Драгер».

Незважаючи на вказані обставини, працівником поліції ОСОБА_1 не були роз`яснені положення законодавства, згідно яких огляд в закладі охорони здоров`я має бути проведений виключно в присутності працівників поліції, та не запропоновано проїхати в медичний заклад в супроводі працівників поліції, враховуючи висловлену останнім незгоду з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Таким чином, працівник поліції був зобов`язаний або супроводити ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, або, в разі відмови останнього від огляду в закладі охорони здоров`я в супроводі працівників поліції скласти протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку з відмовою пройти огляд на стан сп`яніння.

Між тим, як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , даних відеозапису та інших матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення на підставі показань газоаналізатора «Драгер».

За таких обставин суд не може визнати, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений у точній відповідності із чинним законодавством України.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене вище, суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Крівцов Д.А.