КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/2143/2019
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 грудня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді накладення штрафу в дохід держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 гривні 20 копійок.

Як встановлено постановою судді, 14 лютого 2019 року о 18 год. 06 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження в установленому законом порядку медичного огляду для визначення стану сп`яніння.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування поданої скарги, апелянт посилається на те, що винесена постанова підлягає скасуванню, оскільки справа судом була розглянута формально, однобічно та з обвинувальним ухилом.

Як зазначає в поданій апеляційній скарзі апелянт, в той вечір, коли все сталося, він здаючи задом не побачив замет, який опинився під піддоном його автомобіля ззаду, і коли у нього не вийшло звільнити автомобіль самостійно, він зателефонував своїм знайомим, які, коли приїхали, не змогли йому допомогти та поїхали за евакуатором. У той час, коли він їх чекав, зрозумівши, що керувати автомобілем вже не буде, він дозволив собі випити коньяку, який знаходився в його автомобілі. Після цього, приблизно через 20 хвилин, до нього під`їхали поліцейські та запропонували свою допомогу, а потім попросили пройти освідування, хоча він неодноразово їм пояснював ситуацію, що сталася та казав, що нікуди не їде, однак поліцейські слухати його не захотіли. Потім перший патруль поїхав, а за ним приїхав інший та з`явились свідки його руху на автомобілі, яких він раніше не бачив.

Також апелянт просить звернути увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути доказом його вини, оскільки складається інспектором згідно його волі та фантазії, тим більше служити підтвердженням того, що він керував автомобілем.

У зв`язку з цим, як стверджує апелянт, за виключенням протоколу про адміністративне правопорушення, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що він, ОСОБА_1 , керував автомобілем, а тому, оскільки матеріалами справи не доведено події та складу адміністративного правопорушення, зокрема того, що саме він керував автомобілем, апелянт вважає, що справа підлягає закриттю, так як ст. 247 КУпАП прямо передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується не тільки протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 160175 від 14 лютого 2019 року, який було складено щодо ОСОБА_1 за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а й іншими зібраними по справі матеріалами, а саме: письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у присутності яких водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, а також відеозаписом з боді-камер поліцейських, який було додано до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Більш того, вказані вище свідки у своїх письмових поясненнях зазначили про те, що бачили, як ОСОБА_1 керував транспортним засобом, зупинився серед дороги та почав здавати заднім ходом і наїхав на сніговий намет, після чого вийшов з машини та ледве не впав. Його наступна поведінка, як зазначили свідки, свідчила про те, що він перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведені обставини та оцінюючи наявні у справі докази, суддя, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дійшла обґрунтованого висновку про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

При цьому, погоджуючись із висновками судді, яка розглядала дану справу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до вимог п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Як передбачено пунктами 2, 7 Розділу І Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

У відповідності до вимог, передбачених п. 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналіз вимог зазначених вище нормативно-правових актів та встановлених судом фактичних обставин справи, дозволяє зробити висновок про те, що водій транспортного засобу, в даному випадкуОСОБА_1 , у разі виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, за вимогою поліцейського, повинен був пройти огляд на стан такого сп`яніння у закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, а оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров'я, поліцейський в присутності двох свідків, у відповідності до вимог законодавства, обґрунтовано склав протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначив ознаки алкогольного сп`яніння та дії водія щодо ухилення від огляду.

З огляду на вищенаведене посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що він не керував транспортним засобом, а тому не підлягав огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, а дії поліцейських пов`язані з оформленням протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП суперечили вимогам законодавства, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки вони не відповідають дійсності та вимогам законодавства.

Не можуть бути прийняті до уваги і пояснення в суді апеляційної інстанції свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки вони не спростовують тих обставин, які були встановлені суддею під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не можуть бути визнані такими, що відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, а відтак служити підставами для скасування постанови судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає необхідним, за наслідками її розгляду, прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Єсауленко М.В.