Справа № 605/86/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

"23" квітня 2019 р. Суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області Горуц Р.О. розглянувши матеріали, які надійшли від Підгаєцького відділення поліції Бережанського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, не працюючого,

проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, громадянин ОСОБА_1 29 січня 2019 року біля 21 год. 30 хв., керував автомобілем НОМЕР_1, в с. Угринів Підгаєцького району Тернопільської області, в стані алкогольного спяніння. Обстеження проводили в Підгаєцькій ЦРКЛ, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причин своєї неявки суду не повідомив.

Захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 через канцелярію суду подано письмове пояснення у даній справі, у якому останній з підстав викладених у ньому, просить провадження у справі закрити у звязку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а також просить розгляд справи здійснювати у його відсутності та відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, у поданому поясненні захисник ОСОБА_2 зокрема посилається на не забезпечення ОСОБА_1 працівниками поліції проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного спяніння, тобто порушення вимог ст.266 КУпАП, а також порушення вимог ст.268 КУпАП.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона працює лікарем-ендокринологом Підгаєцької ЦРКЛ. Того дня коли працівники поліції у Підгаєцьку ЦРКЛ привезли ОСОБА_1 для проходження огляду на стан алкогольного спяніння, то вказана особа від такого огляду відмовилась, при цьому у нього була хитка хода і почервоніння обличчя. Тоді також була присутня медична сестра ОСОБА_4

В судове засідання свідок ОСОБА_4 не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з порушенням встановленого порядку пропонувалось пройти огляд для визначення стану алкогольного спяніння.

Так, згідно ч.ч.1-3 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя. Перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоровя місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до п.п.5, 6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкція), перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Положенням п.2 Розділу І Інструкції огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Твердження захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про не забезпечення поліцейським ОСОБА_1 проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного спяніння, знайшло своє підтвердження під час розгляду вказаної справи.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії БД №022720 від 29 січня 2019 року не містить жодної ознаки алкогольного сп'яніння у ОСОБА_1, а тому у працівника поліції не було підстав вважати, що ОСОБА_1 перебуває у такому стані і як наслідок вимагати проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Із зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення видно, що ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу у присутності двох свідків.

Письмові пояснення двох свідків стосовного того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Також протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про те, що ОСОБА_1 було роз'яснено його права передбачені, ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

Відмова ОСОБА_1 від підписання протоколу не засвідчена свідками такої відмови.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 проходив обстеження в Підгаєцькій ЦРКЛ, проте яке саме обстеження та на що, не зазначено.

Як видно із пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які є медичними працівниками та працюють у Підгаєцькій ЦРКЛ відповідно медичною сестрою та лікарем, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння у медзакладі.

Тобто, суть адміністративного правопорушення зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає фактичним обставинам справи, а також диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, пояснення вищезазначених свідків щодо наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп'яніння, зокрема таких, як: порушення вимови, хитка хода, почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, не можуть бути прийняті судом до уваги, як належний та допустимий доказ того, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного чи якогось іншого спяніння, оскільки для встановлення такого факту самих пояснень є недостатньо, а для цього існують дозволені відповідно до чинного законодавства України, спеціальні технічні засоби, які мають сертифікати відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що коли працівники поліції у Підгаєцьку ЦРКЛ привезли ОСОБА_1 для проходження огляду на стан алкогольного спяніння, то вказана особа від такого огляду відмовилась, при цьому у нього була хитка хода і почервоніння обличчя, тобто вказаний свідок вказала дещо інші ознаки спяніння у ОСОБА_1, аніж ті, які зазначені у її письмовому поясненні, яке писав працівник поліції.

Чинним законодавством України у переліку спеціальних технічних засобів та приладів вимірювальної техніки, які використовуються для проведення огляду осіб на стан алкогольного сп'яніння, приладу Алкон, який зазначено у поясненнях свідків, не передбачено.

Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність особи, яка керувала транспортним засобом настає за умов відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, який пропонується пройти чи проводиться відповідно до встановленого порядку.

Таким чином, направлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан алкогольного спяніння у медичний заклад (яке в матеріалах справи відсутнє), в порушення встановленого порядку та відмова останнього від проходження такого огляду, не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

На підтвердження наведеного, суд вважає за необхідне, зіслатися на зміст частини другої ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку, та частини першої ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Хоча приписи КУпАП не передбачають такої форми рішення, як обвинувальний вирок суду, саме постанова про накладення адміністративного стягнення за своєю правовою природою є тотожним процесуальним документом.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Таким чином, беручи до уваги те, що ч.1 ст.130 КУпАП України передбачає відповідальність за вчинення правопорушення, за яке передбачене покарання у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд вважає за необхідне застосовувати стандарти Європейського Суду з прав людини, притаманні кримінальному провадженню.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2007 року у справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України"). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Працівниками поліції не представлено будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем саме в стані алкогольного спяніння і від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому порядку, відмовився.

При цьому, суд звертає увагу на те, з урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах Малофєєва проти Росії (Malofeyeva v. Russia, рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та "Карелін проти росії" (Karelin v. Russia заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, поза розумним сумнівом.

Виходячи із вищенаведеного, суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 33-35, 130 ч.1, 221, 245, 251, 266, 283, 284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України за №1413/27858 від 11 листопада 2015 року, ст.ст.8, 62 Конституції України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Суддя: ОСОБА_5