Справа №588/214/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Маслов В. В.
Номер провадження 33/816/94/19 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,за участю ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, представника потерпілого ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 18 січня 2019 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв'язку із закінченням, на момент розгляду справи, строку накладення адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови, 09 лютого 2018 року близько 06 год. 15 хв. на 44 км а/д Н-12 Суми-Полтава, ОСОБА_3, керуючи автомобілем Peugeot Boxer, державний номерний знак НОМЕР_1, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не вибравши безпечної швидкості руху, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, допустив наїзд на транспортний засіб Mercedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_2, що стояв. У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.3Б, 12.1, 11.3 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючи на необґрунтованість та необ'єктивність постанови судді, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати його невинним у порушенні вимог Правил дорожнього руху України та скоєнні правопорушення, передбаченого, ст. 124 КУпАП і на цій підставі закрити провадження по справі відносно нього.

Свої вимоги мотивує тим, що суддя неповно з'ясував обставини даної справи і не врахував його пояснення при винесені оскаржуваної постанови про те, що на дорозі була ожеледиця і він не мав технічної можливості на даній ділянці дороги обрати таку швидкість руху, яка б була небезпечна й причиною цьому, на його погляд, є невідповідність дорожнього покриття вимогам ДСТУ ( ожеледиця). При цьому, звертає увагу на те, що яких не будь попереджувальних знаків про ожеледицю не було.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на заперечення своєї вини, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є доведеною та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 521145 від 09.02.2018, згідно якого ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не вибрав безпечну швидкість, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху та допустив наїзд на транспортний засіб, що стояв ( а.с. 3); даними схеми місця ДТП, яка без зауважень підписана водієм ОСОБА_3.(а.с. 4); поясненнями самого ОСОБА_3, наданими ним на місці дорожньо-транспортної пригоди, в яких останній вказував, що рухаючись в темний час доби у с. Боромля на 44 км траси Суми-Полтава в напрямку м. Суми, він не впорався з керуванням, оскільки проїжджа частина знаходилась повністю вкрита ожеледицею, внаслідок чого автомобіль понесло на зустрічну смугу і скоїв наїзд на автомобіль, який стояв, внаслідок чого автомобілі отримали ушкодження ( а.с. 5); пояснення водія автомобіля Mercedes Benz ОСОБА_6 та пасажира ОСОБА_7, які зазначили що водій автомобіля Peugeot Boxer, рухаючись в напрямку м. Суми, не дотримався безпечної швидкості під час ожеледиці, чим порушив правила дорожнього руху та скоїв наїзд на їх автомобіль ( а.с. 6-7).

Отже, досліджені судом першої інстанції дані, що містяться в матеріалах справи з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_3 вимог правил дорожнього руху, а тому його доводи про порушення судом першої інстанції положень ст.ст. 245, 280 КУпАП, який неповно з'ясував обставини даної справи і не врахував його пояснення при винесені оскаржуваної постанови є безпідставними та не приймаються апеляційним судом до уваги.

Висновок судової експертизи від 31 серпня 2018 року, на який посилається апелянт, про те, що ділянка дороги Н 12 Суми-Полтава км 44 , не відповідає вимогам п.п. 3.1.17 та 3.1.18 ДСТУ 3587-97 та п.п. 10.3.17, 10.5.25 та 10.9.16 ДСТУ 4100 і дані невідповідності, з технічної точки зору знаходились в причинному зв'язку із виникненням ДТП, підтверджує, що в даній дорожньо-транспортної ситуації водій автомобіля Peugeot Boxer ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 ПДР України.

Відповідно до п.12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 11.3 ПДР, на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об'їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Згідно п. 2.3.б, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

При цьому дорожня обстановка - це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, а саме пора року, період доби, атмосферні явища, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості руху та прийомів керування транспортним засобом.

Таким чином суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_3 про відсутність його вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення, оскільки виходячи зі змісту вищезазначених положень Правил дорожнього руху України, саме на водієві лежить обов'язок щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, який під час керування транспортним засобом повинен враховувати дорожню обстановку, в тому числі пору року, атмосферні явища, стан поверхні проїзної частини і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, як в даному випадку, в умовах ожеледиці та незадовільного стану дорожнього покриття.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує і практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення по справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року, у якому Суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Доказів при апеляційному перегляді постанови суду, які б свідчили про відсутність події та складу адміністративного правопорушення не встановлено.

Адміністративне стягнення ОСОБА_3 накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення, є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що істотних порушень місцевим судом норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, при апеляційному перегляді не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином умотивованим, та підстав для скасування такої постанови за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Між тим, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_3, як учасник дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.02.2018 року, не позбавлений можливості звернутись за захистом своїх прав у порядку цивільного судочинства щодо неналежного утримання вулично-шляхової мережі на місці ДТП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 18 січня 2019 року відносно ОСОБА_3 - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуМатус В. В.