Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду Сачук В.І., з участю ОСОБА_1, який притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Корецького районного суду Рівненської області від 27 березня 2019 року, -

встановив:

Постановою Корецького районного суду Рівненської області від 27 березня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як встановлено судом, 20 січня 2019 року о 03 год. 30 хв. ОСОБА_1 на а/д Київ-Чоп 293 км, керував транспортним засобом марки "Volkswagen LT", реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимогу п.2.9 а Правил дорожнього руху.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Корецького районного суду Рівненської області від 27 березня 2019 року щодо нього та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необгрунтованою. Зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови суд порушив право особи на справедливий судовий розгляд, а також порушив принципи верховенства права, законності, рівності усіх учасників судовго процесу перед законом і судом. Доводить, що судом недостатньо аргументував своє рішення та постановив його на припущеннях.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1, який просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Проте, перевіряючи рішення суду першої інтанції в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції ці вимоги закону дотримані не в повному обсязі.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №331994 від 20 січня 2019 року, водій ОСОБА_1 20 січня 2019 року о 03 год. 30 хв. на 293 км а/д «Київ Чоп», керував автомобілем НОМЕР_2, в стані алкогольного спяніння, що підтверджується висновком на стан алкогольного спяніння №2 від 20 січня 2019 року, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за хо відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що транспортним засобом марки «Volkswagen LT», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння взагалі не керував, оскільки автомобіль був у несправному технічному стані, а просто перебував в його салоні з вимкнутим двигуном. Зазначив, що автомобілем в той день керував його брат ОСОБА_2

В суді першої інстанції допитаний як свідок ОСОБА_2 показав, що 20 січня 2019 року близько 02:00 години він з братом ОСОБА_1 поїхали на автомобілі марки «Volkswagen LT», державний номерний знак НОМЕР_1, з м.Корець в сторону м.Гоща по особистим справам. Зазначив, що особисто керував транспортним засобом, так як ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння. Вказав, що по дорозі до м.Гоща, поблизу населеного пункту Синів у них сталася поломка автомобіля, що унеможливлювало їх подальший рух. Зважаючи на це, він залишив брата в салоні автомобіля, що був поставлений на узбіччя та поїхав до м.Корець за допомогою.

Під час апеляційного розгляду досліджено відеозаписи з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції.

Із відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 безпосередньо не керував транспортним засобом марки «Volkswagen LT», державний номерний знак НОМЕР_1, а також він не одноразово наголошував про цей факт працівникам поліції, а також вказав це при двох понятих.

З метою перевірки доводів апелянта апеляційним судом викликались працівники патрульної поліції, які складали адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1, але зазначені особи не зявились, у звязку з чим суд апеляційної інстанції позбавлений можливості допитати працівників патрульної поліції та встановити той факт, чи дійсно ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen LT», державний номерний знак НОМЕР_1.

Оцінюючи та аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проте, під час апеляційного розгляду не встановлені беззаперечні докази того, що ОСОБА_1 20 січня 2019 року о 03 год. 30 хв. на 293 км а/д «Київ Чоп», керував автомобілем НОМЕР_2, і доводи останнього в тій частині, що він не керував транспортним засобом, наявними у справі доказами не спростовані.

З огляду на викладене, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, враховуючи положення ч.2 ст.62 Конституції України, якою передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Корецького районного суду Рівненської області від 27 березня 2019 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду Сачук В.І.