Справа № 761/813/19 Головуючий в суді І інстанції - Пономаренко Н.В.
Провадження № 33/824/3040/2019 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Тімкової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 24 грудня 2018 року о 00 годині 00 хвилин в м. Києві, по пл. Перемоги, 3, керував автомобілем Daewoo Nexia номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, невідповідність поведінки дійсності. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважав, що розгляд у суді першої інстанції проведений формально, без його виклику у судове засідання. Крім того, апелянтом звернуто увагу, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей про те, що працівниками поліції йому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, також в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду в закладі охорони здоров`я, а пояснення свідків є сумнівними. За наведених підстав вважав, що протокол про адміністративне правопорушення був складений в порушення вимог ст. 266 КУпАП та не може бути допустимим доказом. Разом з тим, ОСОБА_1 звернуто увагу, що відеозапис з боді камери є фрагментарним та з нього не можливо однозначно дійти висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення. Просив скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247, 294 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про доведеність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння стверджуються доказами, зібраними у даній справі.

За змістом письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння стверджується відеозаписом зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського. Фактичні обставини вчиненого адміністративного правопорушення вбачаються і із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 405655 від 24.12.2019 року

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку, суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність того, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП та на законних підставах наклав на нього стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недоведеність вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у виді відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не ґрунтуються на матеріалах справи.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому Інструкція). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак наркотичного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейських може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Цих вимог закону у ході провадження у справі, в тому числі і при ухваленні рішення щодо ОСОБА_1 дотримано у повній мірі. Так ОСОБА_1 у ході з`ясування поліцейськими обставин правопорушення підтверджувався факт керування ним транспортним засобом та факт його зупинки поліцейським.

Щодо доводів апеляційної скарги та пояснень ОСОБА_1 про незаконність вимоги поліцейських та відсутність у нього ознак наркотичного сп`яніння то вони не ґрунтуються на матеріалах справи. Ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких визначений у п.4 розділу І Інструкції. Відповідно до наявного відеозапису поліцейські повідомили ОСОБА_1 про наявність ознак наркотичного сп`яніння. Після такого повідомлення будь-яких зауважень від ОСОБА_1 не надходило. У зв`язку із викладеним суд вважає, що зазначена обставина не є такою, яка дає підстави для скасування постанови судді щодо ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого визнання у якості доказу відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського є не обґрунтованими. Та обставина, що поліцейськими наданий не увесь запис події, а лише окремі його елементи не дає підстав для визнання даного запису недопустимим доказом. Так, на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення у об`ємі достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винності ОСОБА_1 у його вчиненні. Із цього відеозапису вбачається те, що ОСОБА_1 у категоричній формі відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. При цьому суд звертає увагу на те, що вимога про необхідність проходження огляду на стан саме наркотичного сп`яніння була доволі чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була категоричною і такою яка не ставила під сумнів факт відмови. Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що наданий відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і доводи апеляційної скарги, які стосуються свідків, що були задіяні у ході фіксації адміністративного правопорушення.

Так, із зазначеного вище відеозапису вбачається, що у ході фіксації вчиненого адміністративного правопорушення були присутні свідки, відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 вчинив у присутності двох свідків. Ці свідки засвідчили таку відмову у протоколі про адміністративне правопорушення та надали письмові пояснення, які знаходяться у матеріалах адміністративної справи. Суд звертає увагу на те, що за своїм змістом письмові пояснення свідків відповідають фактичним обставинам події, об`єктивно зафіксованим на згаданому вище відеозаписі. У зв`язку із цим пояснення свідків визнаються судом належними та допустимими доказами.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено на стан якого сп`яніння ОСОБА_1 відмовився проходити огляд не дає підстав для визнання незаконними висновків судді та скасування постанови, ухваленої щодо ОСОБА_1 . Так, сутність правопорушення, поставленого ОСОБА_1 у вину у протоколі про адміністративне правопорушення сформульована із належною повнотою та конкретністю. Зокрема, у протоколі зазначено те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом із ознаками наркотичного сп`яніння та перераховані ці ознаки, які перебувають у відповідності із змістом п.4 Інструкції. У ході виявлення та фіксації вчиненого адміністративного правопорушення поліцейські із належною зрозумілістю висловили вимогу про необхідність проходження огляду саме на стан наркотичного сп`яніння. Наведене дає підстави стверджувати те, що відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення вказівки про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан саме наркотичного сп`яніння не порушує його право на захист і не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Не ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону доводи апеляційної скарги в частині порушення поліцейськими порядку виявлення та фіксації відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Так, матеріалами справи не підтверджено факт проходження ОСОБА_1 . огляду на стан алкогольного сп`яніння. Окрім цього, навіть при доведеності факту проведення такого огляду вимоги поліцейського про необхідність проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння не суперечать вимогам зазначених вище нормативних документів і не знімає із водія обов`язку пройти такий огляд із застосуванням передбачених законом наслідків у випадку відмови від проходження такого огляду. Саме процедура пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та фіксація відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду була проведена у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та положень Інструкції. При цьому суд вважає, що у випадку відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, поліцейські не зобов`язані видавати йому відповідне направлення. У будь-якому разі, зазначені вище нормативні документи не містять категоричної норми, яка би зобов`язувала поліцейських видавати таке направлення за наявності відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому суд звертає увагу на те, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була категоричною, що указує на наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи, які наведені ОСОБА_1 у апеляційній скарзі не дають підстав для визнання незаконною та необґрунтованою ухваленої щодо нього постанови та її скасування.

Суд вважає, що у ході розгляду цієї справи у суді першої інстанції із належною повнотою були доведені як подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП так і вина ОСОБА_1 у його вчиненні.

Суд звертає увагу на те, що розгляд цієї справи був проведений у відсутності ОСОБА_1 , чим були порушені його процесуальні права у тому числі і право на захист.

Проте, ці права ОСОБА_1 були поновлені у суді апеляційної інстанції, де він приймав участь у судовому засіданні, був представлений захисником, мав можливість висунути усі аргументи та надати усі докази на свій захист. Проте, наведені ОСОБА_1 і його захисником аргументи та надані докази не спростовують висновків, зроблених суддею у постанові від 15.03.2019 року, не указують на незаконність цієї постанови та на необхідність її скасування. У зв`язку із викладеним суд приходить до висновку, що наведена обставина не може бути підставою для скасування постанови від 15.03.2019 року ухваленої щодо ОСОБА_1

Підстав для скасування чи зміни постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року щодо ОСОБА_1 суд не знаходить, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька