Справа № 753/1833/19 Головуючий в суді І інстанції - Домарєв О.В.
Провадження № 33/824/1403/2019 Доповідач - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Татунця В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 19.02.2019,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384 грн.20 коп.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 13.01.2018 року приблизно о 12 год. 30 хв. біля буд. № 3 по вул. Лермонтова в м. Києві керуючи автомобілем «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції, які виявили у водія ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, блідний колір обличчя, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування.В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що дійсно працівники поліції пропонували пройти йому медичний огляд на стан сп`яніння в медичній установі, але враховуючи ту обставину, що він в цей час перебував на роботі та йому необхідно було терміново доставити документи, побоюючись втратити роботу з підстав не виконання доручення, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Однак, після виконання роботи, самостійно звернувся до КМНКЛ «Соціотерапії» та пройшов медичний огляд. Звертає увагу, що суддею місцевого суду, безпідставно не було взято до уваги вказаний висновок та не задоволеного його клопотання про виклик в судове засідання лікаря ОСОБА_2 . Окрім того, апелянт звертає увагу, на те, що в судове засідання суддею не було викликано свідків та проігноровано його усні клопотання про їх безпосередній допит в судовому засіданні, оскільки відеозапис, наданий працівникам поліції, є неповний та не відображає всі події. Просив постанову скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

захисника Татунця В.В., який апеляційну скаргу підтримав, підтвердив доводи цієї скарги і просив її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Ухвалюючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП суддя визнав доведеним факт відмови останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, обґрунтувавши дане рішення дослідженими доказами серед яких: письмові пояснення свідків, відеозапис із нагрудної камери поліцейського на якому зафіксована подія адміністративного правопорушення. Однак такі висновки судді не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства і погодитись із ними не можливо.

Відповідно до оскаржуваної постанови у вину ОСОБА_1 поставлено вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому «Інструкція»). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння поряд із доведенням факту відмови водія від проходження зазначеного огляду, підлягає доведенню факт наявності у цього водія ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких визначений у п.4 Інструкції. Тобто, здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, в тому числі указати на наявність цих ознак свідкам та відібрати у них пояснення із приводу наявності цих ознак. Цих вимог відповідних нормативних документів у ході провадження у даній справі дотримано не було. Так, пославшись у протоколі про адміністративне правопорушення на наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння у виді почервоніння очей, блідого кольору обличчя та відсутності реакції зіниць очей на світло поліцейські не надали суду доказів, які би підтверджували наявність цих ознак. Із оглянутого відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського наявність зазначених ознак у ОСОБА_1 не вбачається. Із даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 веде себе адекватно, спілкується із поліцейськими, логічно висловлює свої міркування, скоординований у своїх рухах. Тобто із даного відеозапису не можливо зробити висновок про наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння. Доказів наявності таких ознак у ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Зазначені обставини, ставлять під сумнів законність вимог поліцейських про необхідність проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння.

За змістом зазначених вище нормативних документів, у випадку виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння, поліцейські зобов`язані запропонувати водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, уповноваженому проводити такий огляд. При погодженні водія пройти такий огляд, поліцейські зобов`язані доставити водія до цього закладу. Між тим, із оглянутого відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського вбачається, що поліцейські до висунення вимоги про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння розказують ОСОБА_1 про негативні наслідки, які можуть для нього настати у випадку виявлення факту наркотичного сп`яніння. За змістом цієї інформації, способу та тональності її подання можливо, зробити висновок про те, що поліцейські наданням зазначеної інформації провокували ОСОБА_1 на здійснення відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до сталої практики Європейського суду із прав людини, висловленої у чисельних рішення Суду («Енгель та інші про ти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Швидка проти України» та інші) провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП повинне проводитись за процедурою передбаченою для кримінальних правопорушень. Європейський суд із прав людини виключає можливість притягнення особи до відповідальності, за вчинення правопорушення, на яке особу підбурили працівники поліції. Так у рішеннях ЄСПЛ ухвалених у справах «Тейшейро де Кастро проти Португалії», «Раманаускас проти Литви», «Баннікова проти Російської Федерації» та інших Судом зазначено те, що підбурювання до вчинення правопорушення буде мати місце, коли працівники поліції з метою встановлення правопорушення, тобто зібрання доказів та подальшого притягнення особи до відповідальності впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення правопорушення, яке в іншому випадку не було би вчинене (зокрема п.55 рішення у справі «Раманаускас проти Литви»). Притягнення особи до відповідальності за правопорушення, вчинене внаслідок підбурювання із сторони поліцейських буде свідчити про порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Оскільки у ході розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння ним було вчинене внаслідок часткового підбурювання із сторони поліцейських, він, із урахуванням зазначеної вище позиції ЄСПЛ, не може бути притягнутий до відповідальності за цією статтею.

Судом також враховується те, що відповідно до зазначених вище нормативних документів, відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння повинна бути вчинена у присутності двох свідків. Між тим, із оглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 поліцейськими було висунуто дві вимоги про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Від обох він відмовився, причому обидва рази відмовлявся у присутності одного свідка, що суперечить вимогам Інструкції. При цьому, суд звертає увагу на те, що у присутності кожного із свідків поліцейські висували вимогу, яка передбачала неоднозначне її тлумачення. Так, у присутності свідка поліцейський задав ОСОБА_1 запитання чи поїде той із ним до лікаря-нарколога. Така форма запитання не може однозначно тлумачитись як пропозиція пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, а тому відмова від такої вимоги не може утворювати об`єктивну сторону адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Наведене указує, що у ході виявлення та фіксації адміністративного правопорушення поліцейськими були допущені порушення зазначених вище нормативних документів, а тому ці дії не можливо визнати законним, а встановлені ним факти та складені процесуальні документи та прийняті рішення не можливо визнати такими, які породжують будь-які обов`язки і від них не можуть наставати відповідні юридичні наслідки.

Таким чином, зібрані у справі докази не доводять наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року щодо ОСОБА_1 не можливо визнати такою, яка відповідає вимогам закону. У зв`язку із викладеним ця постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю у його складу даного адміністративного правопорушення, із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька