ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/413/19 Головуючий в 1 інст. Галущенко Ю.А.
Провадження №33/807/187/19 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника - адвоката Рекункової А.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою останньої на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28 січня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн (десять тисяч двісті) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 384,20 грн.

Згідно з постановою суду, 14 січня 2019 року о 02 годині 55 хвилин ОСОБА_1 керувала автомобілем «NISSAN», державний номер НОМЕР_1 , по пр.Моторобудівників 23 (колишня назва вул.8 березня) в м.Запоріжжі з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовилася, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, вищезазначену постанову суду скасувати та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що всупереч положенням ст.266 КУпАП, поліцейським не було запропоновано їй пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, свідки у протоколі відсутні; матеріали справи не містять доказів відсторонення апелянта від керування та передачі керування іншій особі; суд розглянув справу без допиту свідків, письмові пояснення яких не можуть братися до уваги, якщо вони не давали показання під присягою; патрульні навмисно зупиняють її транспортний засіб у зв`язку з особовою неприязню, проте не відстороняли її від керування транспортним засобом, а вимагали 5000,00 грн.

Заявлене апелянтом клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 участі у розгляді справи судом першої інстанції не брала, та в матеріалах справи відсутні відомості про отримання нею копії оскаржуваної постанови.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню питання: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Всупереч вказаним вимогам закону, суд в достатній мірі не з`ясував всіх обставин справи, не перевірив докази, які наявні в матеріалах справи, та не дав їм належної оцінки, свої висновки, викладені у постанові, суд належним чином не вмотивував.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений за відмову останньої від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння в медичному закладі в присутності двох свідків.

Свідками вказаної події у протоколі зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до положень п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МОЗ/МВС від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція №1452/735), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При апеляційному розгляді встановлено, що положення цієї Інструкції працівниками патрульної поліції, які оформлювали адміністративний матеріал, не дотримані, а в матеріалах справи відсутні достатні докази на підтвердження обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, сам протокол та додані до нього документи містять суперечності.

Зокрема, в матеріалах справи немає достатніх доказів того, що при зупинці працівниками поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_1 у останньої дійсно були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, що, в свою чергу, було б підставою для направлення її на огляд у встановленому законом порядку.

В матеріалах справи відсутній акт огляду водія на стан сп`яніння, що передбачено розділом ІІ Інструкції №1452/735, та розділом ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

У письмових поясненнях від 14 січня 2019 року свідків, вказаних у протоколі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не міститься даних про те, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки будь-якого сп`яніння, а вказано лише про відмову останньої від проходження відповідного огляду.

Згідно з зазначеними поясненнями, свідки були залучені працівниками поліції 13 січня 2019 року (час не вказаний).

Проте, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння 14 січня 2019 року о 02 годині 55 хвилин, тобто після залучення свідків.

Таким чином, відомості, вказані у протоколі, не узгоджуються з доданими до протоколу письмовими поясненнями свідків.

З метою перевірки доводів, викладених в апеляційній скарзі, зазначені свідки неодноразово викликалися до суду апеляційної інстанції, проте, жодного разу за викликами не з`явилися.

Крім того, свідок ОСОБА_3 за адресою, зазначеною працівниками поліції, не проживає, що підтверджується відміткою на поштовому конверті, який повернувся на адресу суду.

Сама ОСОБА_1 при апеляційному розгляді пояснила, що її неодноразово протягом декількох днів зупиняли працівники поліції та висували їй претензії з приводу того, що вона нібито перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Вперше її зупинили вночі та запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що вона погодилась.

Її доставили на патрульному автомобілі до медичного закладу, де протримали протягом приблизно 5 годин. Оглядом не виявлено в неї сп`яніння. До місця, де був припаркований її автомобіль на час проходження огляду, працівники поліції її не доставили та вона йшла пішки до цього місця у п`ятій годині ранку.

Тому, в подальшому вона відмовлялась проходити огляд на стан сп`яніння, вважаючи що працівники поліції умисно безпідставно її зупиняють. За це на неї складено декілька протоколів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та в подальшому судом накладено адміністративні стягнення, на підтвердження чого апелянт надала копії постанов суду від 22 лютого 2019 року (подія від 22 січня 2019 року) та від 01 квітня 2019 року (подія від 27 січня 2019 року), та зазначила, що ці постанови вона не оскаржувала, оскільки не бачила в цьому сенсу та вважала, що не зможе довести свою невинуватість. По суті даної справи ОСОБА_1 пояснила, що вона перебувала білля Шевченківського ВП та її запросили працівники поліції бути свідком при відмові водія від проходження огляду на стан сп`яніння, на що вона погодилась та її було залучено у якості свідка. Коли всі дії за її участю були завершені, вона сіла за кермо свого автомобілю та поїхала, проте майже одразу була зупинена працівниками поліції, які вказали, що вона має ознаки сп`яніння та запропонували їй проїхати до медичного закладу для проходження огляду. Такі дії працівників поліції її обурили та вона відмовилась від проходження огляду, оскільки у стані сп`яніння вона не перебувала та ознак будь-якого сп`яніння не мала. Більш того, її первинний огляд працівниками поліції не проводився і ніяких ознак сп`яніння в неї виявлено не було. Вважає, що працівники поліції штучно фабрикують справи щодо неї.

При відтворенні в судовому засіданні суду апеляційної інстанції відеозапису, який складається з трьох фрагментів, з бодікамери поліцейського, встановлено, що при зупинці автомобілю під керуванням ОСОБА_1 працівник поліції вказав, що бампер її автомобілю має пошкодження, на що ОСОБА_1 пояснила, що її автомобіль зачепив автомобіль маршрутного таксі. Після цього поліцейський вказав на те, що з салону її автомобіля відчувається запах алкоголю та одразу запропонував ОСОБА_1 проїхати на огляд до медичного закладу (огляд на місці) не пропонувався, на що ОСОБА_1 відмовилась, пояснивши, що в стані сп`яніння вона не перебуває, більш того, тільки що її поліцейські залучали у якості свідка, а раніше вже відвозили до медичного закладу, де протримали чотири з половиною години. На цьому відеозапис закінчується. На іншому фрагменті запису зафіксовано, що на місці події перебувають ОСОБА_1 ., поліцейській та двоє свідків чоловіків, яким повідомляється про те, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, та пропонують останній пройти огляд в медичному закладі, на що ОСОБА_1 вказує на те, що згодна їхати до медичного закладу лише на своєму автомобілі, а на патрульному автомобілі відмовляється.

З відеозапису також не вбачається, що у ОСОБА_1 у встановленому законом порядку дійсно були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, вказані у протоколі, більш того, спочатку розмови з ОСОБА_1 поліцейський вказував на запах алкоголю з салону автомобілю та не вказував на те, що сама ОСОБА_1 мала ознаки якогось сп`яніння, в т.ч. і наркотичного.

При апеляційному розгляді інспектор поліції УПП в Запорізькій області ОСОБА_4 . пояснив, що 14 січня 2019 року приблизно о 02 годині 30 хвилин його екіпаж отримав від іншого екіпажу інформацію про те, що водій транспортного засобу знаходиться в стані наркотичного сп`яніння. Зазначений транспортний засіб був зупинений в районі пр.Моторобудівників в м.Запоріжжі та при зупинці у водія, яким виявилася ОСОБА_1 , були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість, зіниці очей не реагували на світло. Реакція зіниць перевірялась за допомогою ліхтаря. Свідками даної події були водії інших транспортних засобів. Переривання зйомки відбувалося з технічних причин. ОСОБА_1 була відсторонена від керування транспортним засобом шляхом паркування транспортного засобу без порушення правил дорожнього руху.

Таким чином, пояснення інспектора поліції ОСОБА_4 не узгоджуються з відеозаписом, доданим до протоколу в частині підстав для зупинки транспортного засобу і виявлення у ОСОБА_1 певних ознак наркотичного сп`яніння.

Отже, в матеріалах справи відсутні достатні дані про те, що у працівників поліції дійсно були підстави для направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу. Достовірність відомостей, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 , та в доданих до цього протоколу матеріалах, викликає сумніви, які усунути при апеляційному розгляді не виявилося за можливе.

Відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

На вказані недоліки протоколу та доданих до нього матеріалів суд першої інстанції уваги не звернув, всі обставини справи належним чином не з`ясував та свої висновки про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного правопорушення взагалі не вмотивував.

З врахуванням викладеного, доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, є слушними, а оскаржувана постанова не може бути визнана законною та обґрунтованою та підлягає безумовному скасуванню з закриттям провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2019 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною

й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 336/413/19