Справа №: 343/738/19
Провадження №: 3/0343/167/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді- Андрусіва І. М.,

з участю: секретаря судового засідання -Оленяк С.І.,

захисник - ОСОБА_7.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Іллінці Снятинського району Івано-Франківської обл., жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працюючго на посаді головного лікаря Долинської центральної районної лікарні, ІПН:НОМЕР_1, в минулому до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.2 ст. 212-3 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 не надав відповіді на запит та інформацію, чим порушив вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Правопорушення вчинено при наступних обставинах.

До Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшли звернення ОСОБА_2 від 29.01.2019, щодо порушення посадовою особою Долинської центральної районної лікарні вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Як вбачається із матеріалів скарг, запитувач інформації скаржиться на безпідставне ненадання відповіді на запити на публічну інформацію Долинською ЦРЛ.

Зокрема, ОСОБА_2 , окрім іншої інформації, просив надати інформацію: які організації, підприємства здійснюють фінансування діяльності, роботи Долинської ЦРЛ (п. 5 запиту 1 вх. № 62/01-17/30 від 21.01.2019); перелік організацій і підприємств, які у 2018 році здійснювали фінансування діяльності, роботи Долинської ЦРЛ та суми коштів, які були у 2018 році перераховані цими організаціями і підприємствами для Долинської ЦРЛ і для яких потреб (п. З, 4 запиту 2 вх. № 63/01-17/30 від 21.01.2019); перелік організацій і підприємств, які у 2015 році здійснювали фінансування діяльності, роботи Долинської ЦРЛ, дати і суми коштів, які були у 2015 році перераховані цими організаціями і підприємствами для Долинської ЦРЛ і для яких потреб ці кошти перераховувались (п. 4 запиту 3 вх. № 64/01- 17/30 від 21.01.2019).

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що Долинська ЦРЛ підготувала відповідь на запити (реєстр, вих. № 82/01-17/30 від 28.01.2019) за підписом головного лікаря ОСОБА_1 , але відповідь не відправлено заявнику.

Відтак, всупереч Закону України «Про доступ до публічної інформації» у даній відповіді зазначено про вимоги статті 21 Закону «Про доступ до публічної інформації» щодо відшкодування фактичних витрат на копіювання та друк запитуваної інформації; про вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.2011 № 740 та межу граничних норм витрат на копіювання документів формату А-4; про розмір мінімальної заробітної плати у 2019 році; про те, що запитувані документи міститимуть значно більше 10 сторінок. Також в даному листі Долинська ЦРЛ просить ОСОБА_2 повідомити, чи згоден він провести оплату за виготовлення запитуваних документів згідно рахунку, який буде виставлений, при тому що даний лист ОСОБА_2 не відправлений, що підтверджується інформацією, зазначеною в листі Долинської ЦРЛ від 14.03.2019 за №311/01-18/37 до регіонального представництва Уповноваженого ВРУ з прав людини в Івано-Франківській області.

З огляду на вищевикладене вбачається, що у діях головного лікаря Долинської центральної районної лікарні ОСОБА_1 , є ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації"- ненадання відповіді на запит на інформацію.

Захисник Андрійович Я.Ф. просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за закінченням строку, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення. На запит ОСОБА_2 інформація була підготовлена. Її він виявив бажання отримати особисно на руки, а не поштовим відправленням, проте за відповіддю на свою інформацію ОСОБА_2 не з"явився. Окрім цього, йому було запропоновано оплатити вартість виготовлених документів на 34 сторінках в розмірі 141, 88 грн. з зазначенням реквізитів. Однак проплата здійснена не була, жодної відповіді ОСОБА_2. не надав.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлене захисником клопотання про закриття провадження у справі.

Представник Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини Непийвода Л.І. та потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з"явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Адміністративна відповідальність за ст. 212-3 ч.2 КУпАП настає за порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.

Закон України "Про доступ до публічної інформації" (далі Закон) визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 5 Закону доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Як зазначено в п.1 ч.1 ст. 3 Закону право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Ст.14 Закону, передбачено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше 5-ти робочих днів з дня отримання запиту.

У відповідності до частини четвертої статті 20 Закону надається можливість розпоряднику продовжити строк розгляду запиту на інформацію до 20 робочих днів у разі необхідності надання на запит великого обсягу інформації або потреби пошуку інформації серед значної кількості даних.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям «відображеності та задокументованості» і є публічною.

Відповідно до п.8-1 ч. 1 ст. 255 КУпАП уповноважені особи Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представники Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст. 212-3 .

Статтею 13 Закону визначено перелік розпорядників публічної інформації, на яких поширюються норми Закону. При цьому, кожний визначений Законом розпорядник інформації є розпорядником лише щодо певного виду інформації.

Пунктом другим частини першої статті 13 Закону визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.

Крім того, не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою статті 6 Закону, вказану інформацію може бути обмежено в доступі, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину (частина п`ята стаття 6 Закону).

Не підлягає обмеженню в доступі інформація про розміри, види благодійної та іншої допомоги, що надається фізичним та юридичним особам.

Відповідно до частини другої статті 21 Закону у разі, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк, тобто, витрати на виготовлення всіх сторінок запитаної інформації, крім перших 10 сторінок

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 22 Закону розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку, коли особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком. Із наведеного положення випливає, що відмова у задоволенні запиту на цій підставі можлива лише за наявності одночасно двох обставин: встановлення розпорядником інформації розміру плати за копіювання або друк, повідомлення розпорядником інформації запитувачу інформації про розмір та способи сплати фактичних витрат на копіювання та/або друк запитаної інформації.

Тобто, розпорядник інформації має прийняти внутрішній нормативний акт про вартість виготовлення копій в межах граничних норм витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2011 № 740.

Згідно повідомлення від 28.01.2019 за №82/01-17/30 за підписом головного лікаря ЦРЛ ОСОБА_1 . вбачається, що ОСОБА_4 запропоновано оплатити установлену чинним законодавством України плату за виготовлення документів, оскільки обсяг інформації містить більше 10 сторінок, вказавши реквізити та суму, яку слід оплатити.

Проте дані доводами захисника суд не бере до уваги, з урахуванням ч. 2 ст. 21 ЗУ "Про доступ до публічної інформації", так як запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк, тобто, витрати на виготовлення всіх сторінок запитаної інформації, крім перших 10 сторінок (пункт 11.1. постанови пленуму ВАСУ). При цьому, належною практикою є надання протягом 5-ти днів перших 10 сторінок безкоштовно одночасно з повідомленням про необхідність відшкодування витрат на виготовлення копій решти документів.

Здобуті в судовому засіданні докази та матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 не надано відповідь на запитувану ним інформацію у встановлений строк.

Враховуючи викладене, такі дії головного лікаря ЦРЛ ОСОБА_1 . в наданні відповіді на запитувану інформацію ОСОБА_2 , суд вважає неправомірною, оскільки порушуються вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації».

А тому, враховуючи викладене суд дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбачених ч.2 статті 212-3 КУпАП, оскільки не надав відповіді на запит та інформацію, чим порушив вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Особа, що складала протокол - ОСОБА_6 , відповідно до її посвідчення, є працівником Секретаріату Уповноваженого ВРУ з прав людини, та займає посаду регіонального представника Уповноваженого в Івано-Франківській області. По своїм посадовим обов`язкам має право на складання протоколів про адміністративні правопорушення. А тому, вказана особа має право складати протокол про адміністративне правопорушення відповідно до приписів п. 8-1 ч. 1 ст. 255 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджується копіями скарг за №№1,2,3 від 29.01.2019 ОСОБА_2 , копіями запитів від 21.01.2019; повідомленням головного лікаря Долинської ЦРЛ від 28.01.2019 за №82/01-17/30, поясненням ОСОБА_1 від 14.03.2019 та протоколом про адміністративне правопорушення від 05.04.2019.

Враховуючи встановлені з матеріалів справи обставини, суд приходить до висновку, що правопорушення вчинено 29.01.2019 за місцем роботи ОСОБА_1 (Долинська ЦРЛ, вул. О.Грицей, 15, Івано-Франківської області).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, даний адміністративний матеріал надійшов до Долинського районного суду на розгляд головуючому судді Андрусіву І.М. 15.04.2019 року. Суд, для забезпечення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інших учасників, з урахуванням ст. 268 КУпАП здійнив їх виклики для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи, що з часу виявлення обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, на момент розгляду даної справи минули строки накладення адміністративного стягнення, оскільки датою вчинення порушення є 29.01.2019, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Таким чином суд вважає, що провадження в справі слід закрити за закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 38, 268, 283- 285, 287-289, п.7 ст. 247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.212-3 КУпАП закрити на підставі ст. 38, п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: