Провадження № 33/4808/450/19
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Болюк І. І.
Суддя-доповідач Малєєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Малєєв А.Ю., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2019 року про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2019 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого ТзОВ «Явір», громадянина України, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з пропуском строку апеляційного оскарження.

Згідно письмового клопотання, в обґрунтування поважності причин пропуску визначеного законом строку апелянт вказує на те, що судовий розгляд справи 29.08.2019 не відбувся, суддею після встановлення явки учасників справи було зазначено, що на підставі наявних матеріалів справи буде прийнята постанова, яку сторони зможуть отримати за кілька днів. Проте, постанова суду сторонам не надсилалась і потерпілий її не отримував. Представнику потерпілого копію оскаржуваної постанови було видано лише 01.10.2019. Не маючи повного тексту постанови, захисник не мав можливості знати про аргументи судді. Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати оскаржувану постанову та постановити нову, якою притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення.

Перевіривши апеляційну скаргу, доводи клопотання про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону гарантованим їй правом на апеляційне оскарження постанови.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

За приписами ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Згідно даних матеріалів справи, ОСОБА_1 (в особі представників) раніше вже звертався (двічі) до апеляційного суду із апеляційними скаргами на постанову Івано-Франківського міського суду від 29.08.2019 щодо ОСОБА_2 (далі Постанова, а.п. 47-48, 60-63).

Постановами Івано-Франківського апеляційного суду від 23.09.2019 (а.п. 54) та від 08.10.2019 (а.п. 73-75) ОСОБА_1 було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду з підстав недоведеності поважності причин пропуску встановленого законом строку. Апеляційний суд в обох попередніх випадках оскарження Постанови ОСОБА_1 прийшов до однакових висновків, що зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними, оскільки потерпілий ОСОБА_1 та його адвокат Вінтоняк Н.М. в судовому засіданні суду першої інстанції давали пояснення та були обізнані про ухвалене судом рішення по справі, а відтак достеменно знали про прийняття відповідного рішення.

Апеляційний суд вважає, що наведені в клопотанні ОСОБА_1 підстави поновлення строку апеляційного оскарження є аналогічними тим, які заявлялись ним у двох попередніх клопотаннях, і вони не вказують на будь-які нові поважні причини пропуску, відтак не є достатніми для поновлення пропущеного строку, з огляду на належну правову оцінку, надану їм в мотивувальних частинах попередніх постанов апеляційного суду у даній справі (а.п. 54, а.п. 73-75).

Апелянт брав участь у судовому розгляді, був обізнаний із його результатом, але подав апеляційну скаргу на постанову суду поза установленим законом строком і без поважних причин.

Обчислення апелянтом строків оскарження з дня отримання відповідної копії постанови не відповідає приписам ч. 2 ст. 294 КУпАП, за якими десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови.

Твердження апелянта про те, що судовий розгляд фактично не відбувся доказами не підтверджено і спростовано матеріалами справи. Зокрема, згідно постанови суду, апелянт особисто давав пояснення та користувався послугами адвоката.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

Представник потерпілого Климківа Ю.Я адвокат Вінтоняк Н.М. 05.09.2019 подав суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи, на якій міститься відмітка про те, що останній був ознайомлений з матеріалами справи 06.09.2019 і жодних відміток про те, що в матеріалах справи відсутня постанова суду, заявником не зазначено (а.п. 44).

Апеляційний суд виходить з того, що апелянтом не наведено нових аргументів щодо поважності причин на поновлення строку апеляційного оскарження, які б свідчили про наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню ОСОБА_1 , чи його адвоката до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції (які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом).

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

Необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

З огляду на викладене, враховуючи, що в апеляційній скарзі не наведено будь-яких нових обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, та, приймаючи до уваги, що з дня винесення постанови суду першої інстанції пройшов тривалий строк і на даний час рішення суду набуло законної сили, враховуючи причини, якими обґрунтовуються поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду, приймаючи до уваги наявність двох судових рішень (постанов апеляційного суду), яким визнано відсутність достатніх підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження та враховуючи, що апелянт повторно (втретє) звертається з апеляційною скаргою та вдруге з аналогічним клопотанням щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає, що підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду відсутні, а апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому конкретизувати причини, які не дозволили своєчасно оскаржити постанову суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити потерпілому ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2019 року.

Апеляційну скаргу з додатками повернути апелянту.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду А.Ю. Малєєв