справа №619/1608/19
провадження №3/619/471/19

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Калиновська Л.В., розглянувши при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення адміністративний протокол стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина ОСОБА_2, тимчасово не працюючого, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2,

у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 24.04.2019 СхРУ №459693, ОСОБА_1 24.04.2019 о 01 год. 30 хв. п/н «ПП» в районі ІПЗ №1376 близько 100 метрів від лінії ДКУ на напрямку н.п. Ветеринарне (Укр.) - н.п. Наумівка (РФ) затриманий гр. ОСОБА_1, який у пішому порядку намагався незаконно перетнути державний кордон поза пунктами пропуску через державний кордон України. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.1 ст.22 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Розглянувши протокол та долучені до нього матеріали, встановлено що адміністративний протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП України і підлягає поверненню для дооформлення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є громадянином ОСОБА_2. Згідно наданої ОСОБА_1 заяви українською мовою він не володіє, під час складення протоколу про адміністравтине правопорушення йому не були роз?яснені права про можливість мати перекладача та захисника, крім того підписував вказаний протокол, не розуміючи його зміст.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення від 24.04.2019 СхРУ №459693 зазначено, що ОСОБА_1 українською мовою володіє, послуг перекладача та захисника не потребує.

Таким чином виникають розбіжності досліджених даних, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення та зазначеного саме ОСОБА_1 в наданій їм заяві.

Крім того, копії документів доданих до протоколу, не засвідчені належним чином, а саме: відсутня печатка установи, а також підпис, прізвище, ім?я та по батькові посадової особи, яка засвідчила вказані документи.

Так, ОСОБА_1 є громадянином ОСОБА_2. При складені протоколу про адміністративне правопорушення від 24.04.2019 СхРУ №459693 та при затримання громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_1 перекладачем не був забезпечений, що є грубим порушенням його прав на захист.

Зазначені порушення закону, які допущені органом, який склав протокол, є істотними та перешкоджають провадженню у справі, матеріали справи, як неналежно оформлені підлягають поверненню для усунення недоліків.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п.52 рішення від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» (заява №74420/01) зазначив, що питання щодо допустимості доказів у справі це насамперед предмет регулювання національного законодавства і, як правило, саме національні суди уповноважені давати оцінку наявним у справі доказам. Суд, зі свого боку, повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим (див. рішення від 23 квітня 1997 р. у справі «ВанМехелен та інші проти Нідерландів», № 21363/93, № 21364/93, № 21427/93 та № 22056/93, п. 50; рішення від 9 червня 1998 р. у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії», №25829/94, п. 34; ухвалу від 6 травня 2003 р. щодо неприйнятності справи «Секейра проти Португалії», № 73557/01; ухвалу від 6 квітня 2004 р. щодо неприйнятності справи «Шеннон проти Сполученого Королівства», №67537/01). У такому випадку Суд зобовязаний не визначати, чи певні докази було отримано незаконно, а перевіряти, чи така «незаконність» не спричинила порушення іншого права, гарантованого Конвенцією.

Пленум Верховного Суду України у п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року визнав правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог КУпАП.

Враховуючи, що складення та оформлення даної справи про адміністративне правопорушення виконано не належним чином, суд вважає за необхідне, направити дану справу до відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України для належного оформлення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 256, 268, 277, 278 КУпАП суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Повернути до відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП - для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л. В. Калиновська