ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 316/278/19 Головуючий в 1 інст. Бульба О.М.
Провадження №33/807/234/19 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч. ст. 172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника - адвоката Вигівського Я.В., прокурора Вишневського О.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою останньої на постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 березня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Кучурган Роздільнянського району Одеської області, громадянку України, яка не працює, до 21 червня 2018 року працювала начальником відділу освіти, культури і туризму, молоді та спорту Великобілозерської районної державної адміністрації Великобілозерського району Запорізької області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, і накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму у 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 384 гривень 20 копійок.

Згідно з постановою суду, 22 червня 2018 року ОСОБА_1 , будучи начальником відділу освіти, культури і туризму, молоді та спорту Великобілозерської районної державної адміністрації Запорізької області, згідно з п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3, ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», приміткою до ст.172-6 КУпАП, є суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи про необхідність подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями, у порушення вимог ч.2 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції», рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №2, від 11 серпня 2016 року №3, подала її несвоєчасно, а саме 25 червня 2018 р., будучи звільненою 21 червня 2018 р., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вищезазначену постанову суду скасувати та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що несвоєчасне подання нею декларації не у день звільнення, а із затримкою у декілька днів було обумовлено поважними причинами: із розпорядженням голови Великобілозерської районної державної адміністрації «Про звільнення ОСОБА_1 » вона була ознайомлена поза межами робочого часу; через конфліктну ситуацію на роботі у зв`язку із звільненням із роботи та позбавлення її можливості отримати довідку про доходи, в неї погіршилося самопочуття, а тому з 22 червня 2018 року по 24 червня 2018 року вона перебувала у лікарні; довідку про заробітну плату № 21 від 22 червня 2018 року, вона отримала лише 29 червня 2018 року.

Крім того, про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення свідчить і відсутність у неї обов`язку подачі декларації особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, у день звільнення.

Так, оскільки вона звільнена на підставі ч.6 ст. 36 КУпАП - у зв`язку із відмовою працівника від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці (ліквідація установи, що є ініціативою роботодавця), то граничною датою подання декларації особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, є двадцятий робочий день після звільнення, тобто 19 липня 2018 року.

Також вважає, що строки, встановлені ч.ч.3,4 ст.38 КУпАП, притягнення її до адміністративної відповідальності також спливли, оскільки як вбачається з копії повідомлення Великобілозерської РДА №187 від 22 червня 2018 року з додатком, факт неподання нею декларації виявлено саме 22 червня 2018 року.

В подальшому зазначений адміністративний матеріал лише пересилався з одного органу до іншого та збиралися відомості про її особу.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено момент виявлення правопорушення, який відповідає матеріалам справи.

В уточненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує лише на відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення і просить закрити провадження в справі з зазначених підстав.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , її захисника - адвоката Вигівського Я.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора Вишневського О.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана постанова суду є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржувану постанову в межах поданої апеляційної скарги (з врахуванням внесених до неї уточнень), апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Вирішуючи питання, щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, суд першої інстанції належним чином не з`ясував всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не проаналізував належним чином всіх наданих сторонами доказів, та не навів у постанові переконливих мотивів, чому прийняв одні докази та відкинув інші.

Так, відповідно до положень ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Частиною 1 ст.172-6 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП - вчинення адміністративного правопорушення умисно). Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У даній справі суб`єктивна сторона правопорушення не доведена, а доводи ОСОБА_1 про наявність поважних причин, через які вона не подала вчасно декларацію, не спростовані у встановленому законом порядку.

Так, під поважними причинами може розумітися неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

ОСОБА_1 під час адміністративної перевірки, розгляду справи судом першої інстанції та при апеляційному розгляді послідовно вказувала на те, що нею вживалися заходи для вчасного подання декларації, проте вона її не подала своєчасно з причин, що не залежали від її волі - через несвоєчасне отримання нею довідки про заробітну плату, а також через погане самопочуття.

Зокрема, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначила, що 24 квітня 2018 року вона отримала повідомлення про зміну істотних умов парці, з якими не погодилась, та вирішила звільнитись. Вона знала про те, що повинна подати декларацію та підготувала всі довідки для цього, окрім довідки про заробітну плату, яку їй мала видати бухгалтерія, але бухгалтер зволікала з цим. Так, вона попросила бухгалтера надати відповідну довідку, проте остання відповіла, що надасть її після виходу зі своєї відпустки. Розпорядження про звільнення вона отримала 21 червня 2018 року о 17-30 годині після закінчення робочого часу. 22 червня 2018 року після 23-00 години на її особисту електронну пошту надійшла довідка про заробітну плату. В цю ж ніч вона вирішила заповнити декларацію, зберегла її, однак не відправила, оскільки почувала себе погано і вирішила перевірити все пізніше, більш того, через конфлікту ситуацію, що сталася, вона мала всі підстави сумніватися в достовірності відомостей про заробітну плату, які надійшли на її електронну пошту, і бажала отримати належним чином оформлену довідку. 24 червня 2019 року, по виходу з лікарні, вночі вона перевірила декларацію та відправила її.

Зазначені ОСОБА_1 обставини ніким не спростовані, та навпаки підтверджуються відомостями, що містяться в матеріалах справи, а саме:

витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», у якому зафіксована послідовність дій ОСОБА_1 , як користувача Реєстру, у період з 01 січня 2018 року по 23 жовтня 2018 року;

медичною документацією, якою підтверджується звернення ОСОБА_1 за медичною допомогою з 22 червня 2018 року;

довідкою начальника ВПЗ Енергодар-4, відповідно до якої, рекомендований лист з повідомленням про вручення 629 від 23 червня 2018 року з міста Велика Білозерка на ім`я ОСОБА_1 за адресою: м.Енергодар, вул.В.Інтернаціоналістів, 38-44 поступило у відділення зв`язку Енергодар-4 26 червня 2018 року та вручено 29 червня 2018 року. Матеріалами справи підтверджується, що вказане поштове відправлення містило довідку про заробітну плату ОСОБА_1 , що, в свою чергу, підтверджує доводи останньої про відсутність в неї на момент заповнення декларації належним чином оформленої довідки про заробітну плату.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про відсутність поважних причин невчасного подання ОСОБА_1 декларації не відповідають фактичним обставинам справи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, такий висновок суду ґрунтується на тому, що ОСОБА_1 , згідно з абзацом 1 частини 4 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», упродовж семи днів після подання декларації мала право подати виправлену декларацію.

На такому наполягав і прокурор при апеляційному розгляді.

Проте, зазначений підхід не узгоджується з принципом верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), оскільки жодним законом не передбачено обов`язку особи умисно вносити до декларації недостовірні чи непідтверджені належним чином відомості, з огляду на те, що в подальшому ці відомості можуть бути змінені протягом певного періоду.

Отже, у даному випадку відсутність умислу ОСОБА_1 , спрямованого на несвоєчасне подання декларації, свідчить про відсутність в її діях складу вищевказаного адміністративного правопорушення, а висновки суду про протилежне суперечать матеріалам справи.

З врахуванням вищевикладеного, доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, є слушними, а оскаржувана постанова не може бути визнана законною і обґрунтованою та підлягає безумовному скасуванню, з закриттям провадження в справі через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні достатні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 березня 2019 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП скасувати, провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 316/278/19