Справа № 525/232/19
Провадження №3/525/189/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2019 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Хоролець В.В., при секретарі Гавриш О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріал, який надійшов з Великобагачанського відділення поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.212-14 КУпАП (частина цієї статті працівником поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення не вказана)

ОСОБА_1, 06 вересня 1972

року народження, жительки с. Затон Великобагачанського району Полтавської області, вул. Шевченка, 10, працювала квитковим касиром автостанції «Велика Багачка», в даний час не працює, ідентифікаційний номер суду не відомий, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувалася

в с т а н о в и в :

29 січня 2019 року близько 10 години в сел. Велика Багачка по вул. Шевченка, 130-А Полтавської області ОСОБА_1, яка на той час працювала на посаді квиткового касира автостанції «Велика Багачка» розмістила агітаційні матеріали у забороненому законом місці, а саме, в приміщенні автостанції виставила стенд з агітаційним матеріалом, чим допустила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.212-14 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що дії громадянки ОСОБА_1 співробітником поліції ДОП СП Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області кваліфіковані за ст.212-14 КУпАП (частина цієї статі у протоколі не вказана).

Розгляд справи призначено на 15.03.2019 року у звязку зі значним навантаженням головуючого судді, оскільки інших суддів, які б мали право здійснювати судочинство у Великобагачанському районному суді не має, з 01.09.2018 року авторозподіл справ здійснюється виключно одному судді Хоролець В.В.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності рекомендованим листом з повідомленням повідомлялася про день та час розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 15.03.2019 року та 21.03.2019 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вищевказаного правопорушення не визнала у повному обсязі та пояснила, що станом на 29.01.2019 року вона працювала квитковим касиром на автостанції селища ОСОБА_2 Полтавської області. В один із днів з м. Полтава службовою доставкою «Нова пошта» на автостанцію передали передвиборчий стенд з написом «ОСОБА_3 наступ 2019», який вона особисто отримувала у відділенні. Спочатку він стояв у неї в кабінеті, а потім їй зателефонувало керівництво з головного офісу «Полтаваавтотранс» і надали вказівку виставити стенд в зал в приміщенні автостанції. Вона не могла не виконати вказівку керівництва, при цьому, вона не знала, що не можна виставляти стенд у приміщення автостанції та чи є на це дозволи, вона це здійснила виключно за вказівкою керівництва. Зазначила, що на той час вона була найманим працівником, яка не має жодного відношення до передвиборчої агітації, а вказівки вищестоящого керівництва були для неї обовязковими. Зазначила, що після чого, як до неї прийшли працівники поліції, вони почала телефонувати до керівництва в м. Полтаву, яке їй повідомило, що працівники поліції можуть предявляти претензії з цього приводу до них, однак протокол врешті-решт склали на неї як на звичайного працівника.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ДОП СП Великобагачанського ВП ОСОБА_4 пояснив, що до відділу поліції надійшло звернення від гр. ОСОБА_5 про виявлення ним порушення законодавства про вибори, про що була подана заява; він почав зясовувати обставини, зясував, що керівництво обласної організації надало вказівку касиру ОСОБА_1 виставити відповідний банер в приміщенні автостанції про що вказувала у своїх поясненнях остання; також ним було зроблено відповідний запит до Великобагачанської селищної ради та отримано відповідну відповідь про те, що звернень виборчого штабу чи представників кандидата у Президенти щодо розміщення на території селищної ради, зокрема, в приміщенні автостанції селища ОСОБА_2 не було; в той же час даний свідок не зміг пояснити, чому він при кваліфікації дії ОСОБА_1 не вказав відповідну частину ст.212-14 КУпАП; також не зміг достеменно пояснити норми закону, які стосуються отримання в установленому порядку дозволу на розміщення відповідної агітації.

Слід зазначити, що юридична конструкція статті 212-14 КУпАП містить у собі дві частини цієї статті, проте, в порушення норм ст.256 КУпАП, уповноваженим інспектором поліції не вказано частини цієї статті, за якою було кваліфіковано дії ОСОБА_1 Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення фактично вбачається, що її дії стосуються порушення ч.1 ст.212-14 КУпАП.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_6 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться у вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 278 КУпАП визначає умови підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно даної норми, орган, (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Норми статті 251 КУпАП визначають поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Так, у Рішенні «Руїз Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року Європейський Суд з прав людини нагадав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються; межі такого обовязку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи.

Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

З урахуванням вищевикладених положень КУпАП та судової практики ЄСПЛ вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212-14 КУпАП підтверджується: заявою представника ВГО «Громадянська мережа Опора» гр-на ОСОБА_5 про те, що 12.02.2019 року в період з 08 год. до 09 год. під час моніторингу агітаційних матеріалів кандидатів на пост Президента України, виявлено та зафіксовано факт розміщення агітаційних матеріалів кандидата на пост Президента України ОСОБА_3, зокрема, зафіксовано банер із написом «ОСОБА_3 наступ 2019» за адресою сел. ОСОБА_2 (на території автостанції) по вул. Шевченка, 130-А (а.с.2), письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 12.02.2019 року (а.с.3), фотоматеріалом агітеції (а.с.4), письмовими поясненнями ОСОБА_7 (а.с.5), письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а.с.6), фотоматеріалом агітації (а.с.7), письмовим повідомленням виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради № 333 від 14.02.2019 року з якого вбачається, що звернень виборчого штабу чи представника від кандидата щодо розміщення на території селищної ради і зокрема в приміщення автостанції сел. Велика Багачка по вул. Шевченка, 130А не було (а.с.8).

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 ст.212-14 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення встановленого законом порядку розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами або розміщення їх у заборонених законом місцях громадянином.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обираючи вид стягнення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності суддя обставиною, що помякшує його відповідальність вважає вчинення правопорушення вперше. Обставин, що обтяжують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не вбачається.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Детально розглянувши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, показання допитаного свідка ДОП СП Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозвязку, проаналізувавши матеріали та документи, що маються в справі, враховуючи суть та характер правопорушення, яке в даному випадку за своєю суттю є незначним, те, що негативних наслідків від дій ОСОБА_1 не настало, державним інтересам істотної шкоди не завдано, враховуючи ще й те, що вона раніше не порушувала правил розміщення агітації, а також станом на 29.01.2019 року працювала квитковим касиром автостанції «Велика Багачка» і була підпорядкована керівництву «Полтаваавтотранс», яке згідно пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності надало їй вказівку розмістити відповідний банер в приміщенні автостанції, а в даний час вона не працює на попередній посаді і є непрацюючою особою, отже, в сукупності цих обставин та в їх взаємозвязку дії ОСОБА_1 мають ознаки малозначності вчиненого конкретного адміністративного правопорушення (в даному конкретному випадку), тому суд, реалізовуючи принципи, які закладені в нормах ч.2 ст.61 Конституції України приходить до висновку, що при таких встановлених судом обставинах є передбачені законом підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.212-14 КУпАП в порядку ст.22 КУпАП, і необхідно обмежитись усним зауваженням. При цьому суд вважає, що за вищевказаних обставин конкретного правопорушення, вказані висновки повністю відповідають принципу індивідуалізації відповідальності та є справедливими (з огляду на конкретні обставини справи) по відношенню до особи, відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення (тобто було ініційовано процедуру притягнення до адміністративної відповідальності).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.9,22,23,33,ч.1 ст.212-14,251,252,280,283,284,289,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212-14 КУпАП та в порядку ст.22 КУпАП звільнити її від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.212-14 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Хоролець