Справа № 161/601/19 Провадження №33/802/313/19 Головуючий у 1 інстанції:Івасюта Л. В.
Категорія:ч.1 ст.130, ст.ст.124, 122-4 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду - Денісов В.П.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Філюка В.І.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2019 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.ст.124, 122-4 КУпАП із накладенням на підставі ст.36 КУпАП остаточного адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_1 визнано винним за те, що 10 січня 2019 року о 21 год. 00 хв. на вул. Наливайка, 41, у м. Луцьку, він керував автомобілем, марки «SAAB» номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Він же 10 січня 2019 року о 19 год. 18 хв., керуючи автомобілем, марки «SAAB» номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Наливайка, 41, у м. Луцьку, під час руху не був уважний, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху та здійснив зіткнення з парканом, внаслідок чого був пошкоджений паркан і автомобіль, чим порушив п.п.2.3, 12.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Крім того, 10 січня 2019 року о 19 год. 18 хв. він, керуючи автомобілем, марки «SAAB» номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Наливайка, 41, у м. Луцьку, здійснив зіткнення, пошкодив паркан та залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п.п.2.10а, 2.10в Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскаржує його з мотивів незаконності та неогрунтованості. Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення неправильно вказано час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: «21 год. 00 хв.». Це не відповідає дійсності, оскільки у поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначається час: «19 год. 18 хв.». Крім того, у протоколі не зафіксовано результатів його огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вважає застосування технічного пристрою Drager «Alcotest 6810» незаконним, оскільки останньою датою його калібрування є 17.05.2018. Також зазначає, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не могли бачити вчинення ним правопорушення так, як подія відбувалася у темну зимову пору доби, а висота паркану вказаних свідків сягає висоти 2 метрів. Посилається на те, що у суді першої інстанції захисник заявляв клопотання про повернення матеріалів на доопрацювання, однак суд відмовив у його задоволенні. Клопотання сторони захисту про допит свідків також будо задоволено частково і допитано лише одного свідка ОСОБА_4. З огляду на наведене просить рішення місцевого суду скасувати, а провадження у справі - закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, котрі підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили скасувати рішення судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення ст.251 КУпАП регламентують, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 206003 від 10.01.2019 ОСОБА_1 керував автомобілем марки «SAAB» номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння (а.с.1).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи апелянта не узгоджуються з іншими доказами у справі.

Протокол про адміністративне правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, підписала власноручно, Зауваження до протоколу відсутні (а.с.1).

У викладених в апеляції твердженнях ОСОБА_1 стверджує, що у протоколі не зафіксовано результатів його огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.4 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а не у протоколі, як про це зазначає апелянт.

Перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння стверджується роздруківкою тестування на алкоголь приладом «Драгер» від 10.01.2019 із результатом 1,72 промілле алкоголю (а.с.6).

Крім того, вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.7).

У своїх твердженнях особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказує на те, що застосування технічного пристрою Drager «Alcotest 6810» до неї є незаконним, оскільки останньою датою калібрування приладу є 17.05.2018.

Однак, пунктом 3 Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень, затвердженого наказом МВС №33 від 01.03.2010 року, який є чинним, передбачено, що спеціальним технічним засобом для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, окрім інших, є газоаналізатор «Alcotest 6810».

Вказаний виріб був зареєстрований в Україні згідно Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, затверджений Постановою КМУ від 09.11.2004 №1497, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010, термін дії до 10.02.2015.

Відповідно до роз`яснень, наданих ДП «Український медичний центр сертифікації» №45 від 18.01.2018 включення, згідно вищевказаної Постанови КМУ, газоаналізатора Драгер «Алкотест 6810» у реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення означало можливість його ввезення на митну територію України та введення їх у експлуатацію (початок використання), закінчення ж терміну дії свідоцтва означало припинення можливості їх ввезення та введенню в експлуатацію, але не впливало на вироби, які вже були введені у експлуатацію.

З огляду на вищевикладене, використання медичних виробів газоаналізатора Драгер «Алкотест 6810», які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 р. по 10.02.2015 р., є законним.

Посилання апелянта на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення неправильно вказано час вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: «21 год. 00 хв.», на думку апеляційного суду, є необґрунтованими.

Як стверджується матеріалами справи, спочатку щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КупАП, - 20 год. 30 хв., згодом за ст.124 КУпАП - 20 год. 45 хв., а потім за ч.1 ст.130 КУпАП - 21 год. 00 хв..

Крім того, не заслуговують на увагу апеляційні доводи про те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не могли бачити вчинення правопорушення так, як подія відбувалася у темну зимову пору доби, а висота паркану вказаних свідків сягає висоти 2 метрів.

З письмових пояснень вказаних свідків вбачається, що водій ОСОБА_1 був за кермом автомобіля, марки «SAAB» номерний знак НОМЕР_1 , врізався у їхній паркан, після чого почав втікати, та перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.9, 10).

Дані свідки підтвердили свої пояснення і в суді першої інстанції, зазначивши, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля і керував ним.

Також вони вказали, що ОСОБА_1 в їх присутності проходив огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.

Протоколами про адміністративні правопорушення (а.с.1-3), схемою місця ДТП від 10.01.2019 (а.с.4), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.9,10), їх поясненнями в суді першої інстанції повністю спростовуються твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом.

З аналогічних підстав спростовуються і письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які перебували в автомобілі разом з ОСОБА_1 , а тому не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки повністю суперечать іншим доказам у справі.

Таким чином, будь-які заперечення апелянта щодо достатності доказів на підтвердження його винуватості до уваги апеляційним судом не приймаються.

За таких обставин, вважаю рішення суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п.2.9а Правил дорожнього руху України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, п.п.2.3, 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та п.п.2.10а, 2.10в Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, правильними.

Нових доказів стороною захисту суду апеляційної інстанції надано не було.

На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив на підставі ст.36 КУпАП за ч.1 ст.130, ст.ст.124, 122-4 КУпАП остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Враховуючи вищенаведене, підстави для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2019 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов