Справа №461/5879/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 року суддя Галицького районного суду м.Львова Волоско І.Р., за участю: представників Львівської митниці ДФС Дунаса М.О., представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Островської О.Н., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника управління протидії митним правопорушенням та МВ начальника відділу ОР Львівської митниці ДФС Качмарського В. про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Закордонний паспорт НОМЕР_1 від 16.04.2018 виданий 6190, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ,

за ч.1 ст.483 Митного кодексу України, -

в с т а н о в и в :

згідно протоколу про порушення митних правил № 2838/20900/19 від 12.07.2019 року, 05.07.2019 року о 08 год. 00 хв. у зону митного контролю пункту пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС, смугою руху «червоний коридор», заїхав транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , який переміщується за митною декларацією типу ІМ40ЕЕ №UA403010/2019/104431.

До митного оформлення ОСОБА_1 подав наступні документи:

-паспорт громадянина для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 16.04.2018 року;

-контрольний талон для проходження по «червоному коридору» серія НОМЕР_5 номер НОМЕР_6 ;

-свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_7 , №MA-S-0-184/ НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 ;

-договір купівлі-продажу (Kaufvertrag) від 02.07.2019 виданий продавцем «Avtomobilzentrum Rhein-Neckar» (Zeppelinstra?e 1, 68519 Viernheim) на ім`я громадянина ОСОБА_2 Kryvobedryi на суму 17500 євро;

-копію довіреності №ННН362054 від 29.06.2019 року посвідчену приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Мастенко Н.П. (зареєстровано в реєстрі №2149), як документ, що дає право ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на придбання на ім`я ОСОБА_4 , переміщення через митний кордон України, митне оформлення та подальшу реєстрацію в органах МВС України транспортного засобу;

-митну декларацію типу ІМ40ЕЕ №UA403010/2019/104431;

-митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності від ОСОБА_1 про ввезення ним на митну територію України транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 вартістю 17500,00 євро.

У процесі здійснення митних формальностей щодо транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 виникла підозра в надані ОСОБА_1 документів, що містять неправдиві відомості.

У зв`язку з цим 08.07.2019 року Львівською митницею ДФС скеровано лист-запит №11340/10/13-70-20/38 до компанії «Automobilzentrum Rhein-Neckar GmbH» (Zeppelinstra?e 1, 68519 Viernheim), щодо підтвердження чи спростування факту оформлення договору купівлі-продажу (Kaufvertrag) від 02.07.2019 року та продажу зазначеного вище транспортного засобу, а також надання наявних копій документів.

11.07.2019 року Львівською митницею ДФС за вхідним №18105/10/13-70-20/29 отримано відповідь та копію договору купівлі-продажу від компанії «Automobilzentrum Rhein-Neckar GmbH». У своїй відповіді компанія «Automobilzentrum Rhein-Neckar GmbH» заперечує факт оформлення договору купівлі-продажу (Kaufvertrag) від 02.07.2019 вартістю 17500,00 євро, натомість надала копію рахунку-фактури (Rechnung) №2019-489 від 02.07.2019 року на ім`я ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), згідно рахунку-фактури вартість транспортного засобу становить 25228,00 євро, що згідно курсу Національного банку України станом на 05.07.2019 відповідає сумі 736 733 грн.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Островська О.Н. із вказаним протоколом не згідна та заперечує його в повному обсязі. Зокрема пояснила, що власником автомобіля, який ОСОБА_1 перевозив через митний кордо України є ОСОБА_4 , який придбав його у фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 -Neckar» та оплатив 17 500 євро. Саме він уповноважив ОСОБА_1 отримати документи на автомобіль марки «VOLKSWAGEN TOUAREG» і перевезти його з ФР Німеччини в Україну. Відтак, ОСОБА_1 виконував повноваження перевізника транспортного засобу особистого користування. Стверджує, що у ОСОБА_1 не було умислу на пред`явлення до митного органу підроблених документів, адже їх він отримав у фірми продавця « ІНФОРМАЦІЯ_2 -Neckar». Крім того, стверджує що ОСОБА_1 не був декларантом і не може бути суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Представник ЛМ ДФС Дунас М.О. заперечив вказані пояснення адвоката та просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Заслухавши думку представника Львівської митниці ДФС, пояснення адвоката, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідальність за ч.1 ст. 483 МК України настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості

Аналіз статті 483 МК України дає підстави вважати, що склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, передбачає наявність прямого умислу особи на переміщення товарів з приховуванням від митного контролю шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування, кількості та вартості товарів.

Однак ні протоколом про порушення митних правил № 3432/20900/17 від 14.07.2017 року, ні будь-якими іншими доказами не підтверджується, що ОСОБА_1 було відомо про імовірну незаконність сертифікатів про походження товарів.

За приписами частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України і прядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно частини 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина 1 статті 257 МК України).

Відповідно до частини 6 статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 4 статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або і ' пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 МК України).

За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової ^формації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які потверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, ТЕ додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 МК України слідує, що цим Кодексом передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Пунктом 5 частини п`ятої статті 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Пункт четвертий частини шостої статті 45 МК України передбачає, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів у разі: надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною сьомою статті 54 МК України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Статтею 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1.основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2.другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено такі фактичні обставини справи.

ОСОБА_4 доручив ОСОБА_3 та ОСОБА_1 придбати на його ім`я за кордоном автомобіль будь-якої марки, на умовах і за ціну на власний розсуд та розмитнити його, що підтверджується довіреністю від 29 червня 2019 року, посвідченою приватним нотаріусом Тернопілського районного нотаріального округу Мастенко Н.П., зареєстровано в реєстрі за №2149 (а.с.9).

02 липня 2019 року ОСОБА_1 придбав на ім`я ОСОБА_7 у Автоцентрі Райн-Некар за 17500 євро автомобіль марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 , про що свідчить договір купівлі-продажу вживаного автомобіля (а.с.14).

Отримавши необхідні документи на транспортний засіб, необхідні для його розмитнення, ОСОБА_1 мав намір вивезти його на територію України.

При цьому, у митній декларації типу ІМ40ЕЕ №UA403010/2019/104431 (а.с.11), декларантом вказано ФОП ОСОБА_8 .

У графі прізвище, ім`я, по батькові перевізника зазначено ім`я та прізвище ( ОСОБА_9 ) та вказано паспорт НОМЕР_1 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

Також ч.ч.4, 5 ст. 266 МК України передбачено, що у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

У відповідності до ч.8 ст. 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відтак, ОСОБА_1 не був декларантом транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 чи його власником, а лише перевізником, відтак на думку суду не є суб`єктом правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Згідно п. 37 ч.1 ст.4 МК України перевізник особа, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України та/або між органами доходів і зборів на території України або є відповідальною за такі перевезення.

З ч. 2 ст. 460 Митного кодексу України, вбачається, що перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (ст. 483 МК України), виключно у разі, якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (СМR).

З пояснень письмових пояснень адвоката Островської О.Н., вбачається, що ОСОБА_1 при в`їзді на територію пункту пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС, подав товаросупровідні документи, що були надані фірмою автомобільний центр Рейн ОСОБА_10 .

Відтак, перевізником дотримано вищевказаних вимог ч. 2 ст. 460 Митного кодексу України та надано митному органу документи у відповідності до наявного в нього товару.

Згідно п.3 ч.1 ст. 8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів: законності та презумпції невинуватості.

Аналізуючи викладене, приходжу до висновку, що уповноваженою на складання протоколу особою Львівської митниці ДФС України при оформленні матеріалів про порушення митних правил не були дотримані вимоги закону про всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. Для встановлення істини у справі належна перевірка матеріалів органом митниці проведена не була.

Основним доказом, який надає митний орган на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України є відповідь компанії «Automobilzentrum Rhein-Neckar GmbH» у якій вона заперечує факт оформлення договору купівлі-продажу (Kaufvertrag) від 02.07.2019 вартістю 17500,00 євро та копія рахунку-фактури (Rechnung) №2019-489 від 02.07.2019 року на ім`я ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), згідно рахунку-фактури вартість транспортного засобу становить 25228,00 євро, що згідно курсу Національного банку України станом на 05.07.2019 відповідає сумі 736733 грн.

У відповідності до вимог ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.

Частиною п`ятою ст. 515 МК України передбачено, що висновок експерта не є обов`язковим для посадової особи органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. У разі незгоди цієї особи з висновком експерта у постанові,яка виноситься у справі, повинно міститися обґрунтування такої незгоди.

Відтак, наявність документів у яких вказана різна вартість одного і того ж товару є підставою для її визначення шляхом проведення експертного дослідження, що матиме об`єктивне значення у вирішення вказаного питання.

Крім того, заперечення однією зі сторін договору купівлі-продажу факту укладення правочину, не може бути належним доказом його недійсності, адже таку недійсність може встановити лише експерт.

Матеріали справи не містять належних та достатніх доказів які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, зокрема його умисел на переміщення транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов WVGZZZ7PZFD020324 через митний кордон України шляхом поданням органу доходів і зборів як підстави для його переміщення підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості, щодо вартості товару, а також того, що він є суб`єктом вказаного правопорушення.

Натомість, Львівською митницею ДФС не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували чи ставили під розумний сумнів висновки суду зроблені ним в процесі розгляду справи.

Відповідно до ст. 527 МК України у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Керуючись ст. 247 КУпАП, ст.ст. 198, 222, 335, 483, 528 МК України, суддя, -

постановив:

закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил № 2838/20900/19 від 12.07.2019 року товар транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 , тип пального дизель, рік випуску 2015; свідоцтво про його реєстрацію та договір купівлі-продажу від 02.07.2019 року повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена 10 днів з дня її винесення.

Суддя І.Р. Волоско