КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/4311/2019 Постанова винесена суддею Валігурою Д.М.
Категорія: ч. 4 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною, невмотивованою, та такою, що не відповідає реальним обставинам справи та наявним доказам, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити справу за відсутністю складу і події правопорушення.

Також ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що у судове засідання, призначене на 25.09.2019 року, він не викликався, а оскаржувана постанова суду, в порушення вимог ст. 285 КУпАП, йому не направлялась, про зміст якої він дізнався випадково лише 18.10.2019 року при ознайомленні з відеоматеріалами. Крім того, зазначає, що в матеріалах справи міститься його заява від 23.09.2019 року про відкладення розгляду справи, у зв`язку з від`їздом за кордон, яку він, перебуваючи у м. Дніпро направив електронною поштою, при цьому, про дату засідання він не знав, що і вказав у своїй заяві, але суд проігнорував факт існування його заяви у своїй постанові.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, вважаю, що клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова Голосіївського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_2 була винесена 25 вересня 2019 року.

Разом з тим, апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 подав 23.10.2019 року, згідно поштового штампу, тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Між тим, доводи ОСОБА_1 , наведені в обґрунтування прохання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не містять посилань на обставини, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року.

Як вбачається з постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року, ОСОБА_1 не був присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції.

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що справа призначалася до розгляду на 15.07.2019 року, про що ОСОБА_1 повідомлявся судовою повісткою, однак, у судове засідання не з`явився, а надіслав до суду заяву про відкладення розгляду справи для надання йому часу на аналіз матеріалів справи та підготовку до захисту, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 29.07.2019 року (а.с. 10, 11).

Проте, ОСОБА_1 , будучи ознайомленим 19.07.2019 року з матеріалами справи та належним чином повідомленим про день та час розгляду справи на 29.07.2019 року, у судове засідання повторно не з`явився, а 23.07.2019 року надіслав до суду заяву про відкладення розгляду справи для надання йому часу на ознайомлення з оптичним диском, матеріалами справи, та для пошуку адвоката і підготовки до захисту, а також надіслав клопотання про закриття справи у зв`язку з відсутністю складу і події правопорушення та про повернення адміністративного матеріалу для належного оформлення, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 12.08.2019 року, про що ОСОБА_1 повідомлявся судовою повісткою (а.с. 11, 12, 13, 14-17, 18-19, 20-32, 33-40, 41).

Однак, в подальшому ОСОБА_1 , незважаючи на його повідомлення, шляхом направлення на його адресу судових повісток, про день та час розгляду справи, що призначався на 12.08.2019 року, на 06.09.2019 року та на 25.09.2019 року, жодного разу без поважних причин до суду не з`явився, адвоката до участі в справі не залучив, а 23.09.2019 року, тобто за два дні до судового засідання, призначеного на 25.09.2019 року, ОСОБА_1 було надіслано заяви про те, що він за сімейними обставинами змушений виїхати за кордон та, якщо розгляд справи призначено на дату до 30.09.2019 року, просить відкласти її розгляд до його повернення 30.09.2019 року, однак, підтверджуючих документів про виїзд за кордон, незважаючи на те, що у додатках зазначено про доручення роздруківки іменних квитків, до заяв додано не було (а.с. 47-49, 50-52), а тому суд, розцінивши таку процесуальну поведінку ОСОБА_1 як затягування розгляду справи та строків її розгляду, розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

При цьому відсутність в матеріалах провадження зворотних повідомлень про отримання ОСОБА_1 судових повісток про виклик у судові засідання на 12.08.2019 року, 06.09.2019 року та 25.09.2019 року, як і останніх із зазначенням причин невручення, не вказує про те, що вони судом на його адресу не направлялись, як про те зазначає апелянт, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів провадження слідує, що судова повістка про виклик ОСОБА_1 у судове засідання на 29.07.2019 року була повернута за закінченням терміну зберігання, як і не була ним отримана з тих же причин відповідь на його звернення та клопотання від 23.07.2019 року, що в цілому свідчить про те, що ОСОБА_1 байдуже поставився до забезпечення можливості його належного повідомлення про розгляд справи судом, оскільки мав можливість отримати судову повістку про виклик у відповідне судове засідання, проте взагалі її не отримав виключно з власного волевиявлення, що небезпідставно створює передумови для висновку про таке його відношення і до отримання інших судових повідомлень, а відтак, і неналежну процесуальну поведінку та зловживання наданими правами.

Отже, вищенаведені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього 28 червня 2019 року протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП, а також про перебування даної адміністративної справи на розгляді у Голосіївському районному суді м. Києва, яка неодноразово призначалася до розгляду, зокрема, останній раз була призначена до розгляду на 25.09.2019 року, про що він повідомлявся належним чином, проте, жодного разу до суду не з`явився, та в подальшому самостійно не цікавився ні датою наступного судового засідання, ні наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення "Пономарьов проти України").

Таким чином, зазначені ОСОБА_1 обставини, в тому числі і не направлення йому копії постанови, про яку він дізнався випадково лише 18.10.2019 року при ознайомленні з відеоматеріалами, не можуть бути визнані достатнім обґрунтуванням поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 , достеменно знаючи про те, що на розгляді у суді першої інстанції перебувають відносно нього матеріали справи про притягнення його до відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, не цікавився наслідками розгляду справи, тобто не вживав заходів, щоб дізнатися про стан відомого йому судового провадження.

За таких обставин, відсутні підстави для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження, оскільки причини, на які він посилається, з урахуванням зазначених вище обставин, не є поважними.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскільки доказів, які б підтверджували поважність пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, апелянтом не надано, а обставини, на які він посилається, не є поважними і не підлягають визнанню поважними, то у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 29 вересня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1

Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.