КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/462/2019
Категорія: ст. 471 МК України
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 січня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю представника Київської міської митниці ДФС України Захарова А.О. та захисника ОСОБА_3 - адвоката Гайдук О.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 - адвоката Гайдук О.О. на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2018 року,

ОСОБА_3 (ОСОБА_3), який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, працюючого менеджером компанії «SPYAL», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1)

визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700, 00 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.

Вилучену в громадянина ОСОБА_3, відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0803/12500/18, валюту у розмірі: 7510 доларів США, що, за курсом НБУ станом на 23.10.2018, становить 210883 грн. 84 коп.,- конфісковано в дохід держави.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Як зазначено в постанові судді, 23.10.2018 о 21 год. 17 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин Іраку ОСОБА_3 (ОСОБА_3), який прилетів з Катару, м. Доха, літаком авіакомпанії «Катарські авіалінії», рейсом № 0297, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», на підставі п. 4 ст. 366 та ст. 342 МК України громадянину Іраку ОСОБА_3 було задано запитання щодо наявності у нього готівки, на що він відповів, що має готівку в сумі 19000 доларів США.

Після цього громадянина Іраку ОСОБА_3 було запрошено до службового приміщення митниці зали «приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», де ним була видана готівка в розмірі 19 000 доларів США.

Готівка знаходилась: 15000 доларів США - в кишені брюк, одягнених на пасажирі, а 4000 доларів США містились в гаманці, який знаходився в другій кишені брюк. Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина Іраку ОСОБА_3 вся готівка належить йому особисто.

Громадянин Іраку ОСОБА_3 обрав проходження митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує еквівалент 10 000 євро (чи еквівалент цієї суми в іншій валюті).

З виявленої суми громадянину ОСОБА_3, було пропущено: 11 490 доларів США (що становить еквівалент 9997 євро, відповідно до курсу НБУ на 23.10.2018). За протоколом про порушення митних правил вилучено 7510 доларів США.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «білої лінії» до інспектора митниці не звертався.

Таким чином, своїми діями громадянин ОСОБА_3 (ОСОБА_3), під час проходження митного контролю в залі «приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином Іраку ОСОБА_3, який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обов'язковому письмовому декларуванню, у повному обсязі відповідно до Постанови Правління НБУ № 148 від 27.05.2008 та доповненнями, внесеними Постановами Правління Національного банку України, мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_3 - адвокат Гайдук О.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2018 по справі № 359/9793/18; вважати ОСОБА_3 притягнутим до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень. Вилучену валюту згідно з протоколом про порушення митних правил від 23.10.2018 № 0803/12500/18, а саме 7510 доларів США, повернути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; в іншій частині постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2018 по справі № 359/9793/18 - залишити без змін.

В обґрунтування поданої скарги, апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова підлягає зміні в частині накладеного стягнення з огляду на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням принципу законності та обґрунтованості, а також норм матеріального а процесуального права.

Зокрема, як вважає апелянт, при визначенні міри відповідальності, суд не прийняв до уваги, що застосування конфіскації покладе на ОСОБА_3 «індивідуальний надмірний тягар» та поставить його в скрутне матеріальне становище та не надав належної правової оцінки доказам, долученим до матеріалів справи захисником, а також не врахував інші обставини, що мають значення під час накладення адміністративного стягнення.

Як зазначає захисник, правопорушення, яке вчинив ОСОБА_3, полягало у переміщенні через митний кордон не задекларованих митному органу коштів в сумі 7 510 доларів США, що підлягає обов'язковому декларуванню. Однак, як вказує апелянт, діючим законодавством України ввезення готівкової іноземної валюти в Україну, в принципі не обмежено, обмежена лише сума (10000 євро), яка може бути ввезена без письмово декларування.

Разом з тим, при вирішенні питання про конфіскацію певного предмета правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення (чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв'язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон; джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника).

В матеріалах справи, як зазначається у скарзі, відсутні жодні дані, які б давали підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо.

Як вважає апелянт, за вищевказане правопорушення, яке полягає в недекларуванні іноземної валюти, ОСОБА_3 підлягає адміністративному стягненню у виді штрафу. Шкода, яку він потенційно міг завдати державі була незначною: він не ухилявся від сплати мита та інших зборів і не завдав державі іншої шкоди, якби він ввіз гроші не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти опинилися на території держави.

Таким чином, на думку апелянта, відсутня мета конфіскації - відшкодування майнової шкоди, завданої державі, оскільки держава не зазнала ніяких збитків, внаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що застосування конфіскації в даному випадку, є не компенсаційною, а стримуючою та карною мірою.

На думку апелянта, при прийнятті рішення, суд першої інстанції, у порушення ст.ст. 33, 245, 280 КУпАП, а також практики ЄСПЛ, не оцінив повно і об'єктивно всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та не врахував ряд обставин, а саме: що грошові кошти отримані ОСОБА_3 законним шляхом, зокрема заощаджені із заробітної плати, яку останній отримує, працюючи регіональним менеджером у компанії «SPYAL»; ввезення грошових коштів на територію України було цільовим, для погашення заборгованості за попереднім договором купівлі-продажу квартири та для цілей внесення в статутний капітал ТОВ «СПРЯЛ», оскільки ОСОБА_3 є співзасновником даного підприємства; відсутні обтяжуючі відповідальність обставини; наявна пом'якшуюча обставина - визнання ОСОБА_3 своєї вини та його щире каяття; правопорушення вчинене з необережності; шкода, яку потенційно міг завдати державі ОСОБА_3 була не значною, він не ухилявся від сплати мита та інших зборів і не завдав державі іншої шкоди.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3 - адвоката Гайдук О.О., яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити; пояснення представника Київської міської митниці ДФС, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану постанову без змін; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги адвоката ГайдукО.О., суд апеляційної інстанції погоджується з висновками судді, який розглядав справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, про доведеність вини останнього у порушенні митних правил, відповідальність за що передбачена ст. 471 МК України, оскільки ці висновки ґрунтуються на повному, всебічному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та не викликають будь-яких сумнівів у їх достовірності.

Зокрема, як прямо передбачено диспозицією ст. 471 МК України, вона встановлює адміністративну відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідно до вимог ч.ч. 4, 5 ст. 366 МК України, громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Частиною 3 ст. 197 МК України встановлено, що обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Пунктом 1 розділу 2. Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, яка затверджена Постановою Правління Національного банку України від 27.05.2008 № 148 встановлено, що фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу.

Таким чином, наведені вище нормативні акти дозволяють зробити висновок про те, що ОСОБА_3, обравши «зелений коридор» для проходження митного контролю, не міг переміщувати через митний кордон України готівкові кошти у будь-якій валюті, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу.

Більш того, а ні сам ОСОБА_3, а ні його захисник, не оспорюють факту доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.

У зв'язку з цим доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_3 - адвоката Гайдук О.О., якими вона обґрунтовує необхідність зміни постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2018 року щодо ОСОБА_3 та повернення останньому вилученої у нього, згідно протоколу про порушення митних правил № 0803/12500/18 від 23 жовтня 2018 року, валюти в сумі 7510 доларів США, слід визнати не тільки безпідставними, а й такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, зокрема ст. 471 МК України, санкція якої передбачає не лише накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а й конфіскацію товарів, у даному випадку грошових коштів, у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

При цьому конфіскація товарів, згідно санкції ст. 471 МК України, носить обов'язковий характер, а тому, незважаючи на посилання в апеляційній скарзі про те, що грошові кошти, які мав при собі під час перетину державного кордону України ОСОБА_3 призначалися для погашення заборгованостей в рахунок оплати житла та перед підприємством - резидентом України, яка загалом становить 1 859 300 грн., а також про те, що зазначені обставини вказують на те, що грошові кошти в сумі 7 510 доларів США, що становить приблизно 210 000 грн., є для останнього важливою, життєво необхідною та значною сумою, конфіскація якої поставить його в скрутне матеріальне становище та позбавить можливості виплатити вартість житла, застосування конфіскації товарів, у даному випадку грошових коштів, які були безпосереднім предметом правопорушення, не залежить від наявності тих чи інших обставин, у тому числі тих, на які посилається у своїй скарзі апелянт.

За таких обставин, посилання захисника у скарзі на те, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції, у порушення ст.ст. 33, 245, 280 КУпАП, а також практики ЄСПЛ, не оцінив повно і об'єктивно всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та не врахував, наведені у скарзі обставини, зокрема відсутність обтяжуючих та наявність пом'якшуючих відповідальність обставин, вчинення правопорушення з необережності та інших, суд апеляційної інстанції не може визнати достатніми підставами для зміни оскаржуваного судового рішення, оскільки це рішення є законним та обґрунтованим, у тому числі в частині накладеного на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, як основного, так і додаткового у виді конфіскації безпосереднього предмета порушення митних правил.

Приймаючи до уваги наведені вище обставини, суд апеляційної інстанції не вбачає законних підстав для задоволення апеляційної скаргизахисника ОСОБА_3 - адвоката Гайдук О.О., а тому вважає необхідним за наслідками її розгляду залишити вказану скаргу без задоволення, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2018 рокущодо ОСОБА_3 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, а також ст.ст. 529, 530 МК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - адвоката Гайдук О.О. залишити без задоволення, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2018 року, якою ОСОБА_3 (ОСОБА_3) притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Бондаренко І.А.