1Справа № 335/8680/19 3/335/1428/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя районного суду м. ЗапоріжжяМакаров В.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Фельського С.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Запоріжжя, справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2019 року о 03 год. 30 хв., в м. Запоріжжі, по проспекту Соборному, 212, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW Х5», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації руху) та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився як на місці та у медичному закладі у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Від керування транспортного засобу відсторонений.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину у вказаному правопорушенні не визнав та пояснив суду, що 29.07.2019 року, він, керуючи транспортним засобом по проспекту Соборному в м. Запоріжжя біля будинку № 212 о 03 год. 30 хв., був зупинений працівником поліції, який пояснив причину зупинки транспортного засобу порушенням ПДР. Після пред`явлення всіх необхідних документів, поліцейський повідомив, що за його підозрою він нібито перебуває в стані алкогольного сп`яніння та запропонував йому продути алкотестер «Драгер», на що ОСОБА_1 повідомив поліцейському, що не вживав алкогольні напої, що він був втомлений, бо весь день перебував на роботі, а вночі його попросили про допомогу і він вимушений був не спавши сідати за руль, але не сперечався, та погодився зробити все необхідне, аби розвіяти сумніви щодо викладених підозр. Огляд на стан сп`яніння проводився в присутності двох свідків та за допомогою алкотестеру «Драгер». «Драгер» йому передали вже готовий до застосування, та запропонували дихнути у трубку.

ОСОБА_1 наполягає на тому, що ним виконані всі рекомендації працівника поліції, але по невідомим причинам, алкотестер не видавав жодних даних, а працівник поліції нервував, та казав, що він неправильно у нього дмухає, та він зарахує це як відмову від проходження тесту. Після вищевикладеного, працівником поліції йому було виписано направлення до КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР, для аналізу крові на знаходження у ній алкоголю.

О 06 год. 00 хв. у лікарні ОСОБА_1 було проведено огляд в результаті чого складено висновок від 29.07.2019 року, у якому зазначено, що за проведеним оглядом було встановлено, що він не знаходиться у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_1 стверджує, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він не відмовлявся, інкримінованого йому адміністративного правопорушення не вчиняв.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Фельський С.Л. просив у судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. На його думку, висновок поліцейських про наявність в крові ОСОБА_1 алкоголю, спростовується висновком який було отримано у закладі охорони здоров`я, а відтак в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку його захисника, та дослідивши наявні у справі докази, вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення,поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Як зазначено у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, або у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5. ПДР України. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння вже сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735).

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п. 6 Розділу 1 Інструкції № 1452/735), що в даному випадку і було виконано працівниками поліції.

Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена та підтверджується матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 316816 від 29.07.2019 року, який складений з виконанням процесуальних вимог уповноваженою особою, є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій і є одним з основних джерел доказів. Із нього слідує, що факт відмови водія від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку встановлено у присутності двох свідків, отже він відповідає вимогам ст. 256 КпАП України та в силу ст. 251 КпАП України є доказом у справі

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які були присутніми при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та рапортом поліцейського УПП в Запорізькій області сержанта поліції Сухарєва В ОСОБА_4 ; направленням на огляд водія транспортного засобу; відтвореним в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у Запорізькій області, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, який повністю підтверджують обставини викладені у протоколі, у тому числі відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку як на місці так і в медичному закладі у присутності двох свідків.

Згідно переглянутого відеозапису, 29.07.2019 року, в момент події, ОСОБА_1 повільно здійснював продуття алкотестеру «Драгер», а тому його дії органом Національної поліції були кваліфіковані як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння шляхом продуття алкотестеру на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, з переглянутого відеозапису вбачається, що заяв чи пропозицій пройти медичний огляд на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я, чи надання біологічного ресурсу для проведення дослідження, що підтверджувало б не перебування порушника в стані алкогольного сп`яніння, від ОСОБА_1 в момент складання протоколу, не надходило.

Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає та розцінює дії водія ОСОБА_1 (поведінка, манера спілкування) як уникнення від огляду на стан алкогольного (іншого) сп`яніння. Інших даних немає.

Своїми фактичними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху та його дії органом Національної поліції за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5. Правил дорожнього руху кваліфіковані повністю вірно.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Наведені у справі докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді. Будь-які дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази, відсутні і не встановлені судом.

Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Посилання порушника на те, що він алкогольні напої не вживав, суд не приймає до уваги, оскільки в діях останнього міститься склад адміністративного правопорушення - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Решта доводів ОСОБА_1 є несуттєвими, ґрунтуються на хибному тлумаченні приписів чинного законодавства та висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, відповідні заперечення ОСОБА_1 суд розцінює як усталену модель захисту з метою уникнення стягнення за вчинене правопорушення, та відхиляє їх.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 самостійно в подальшому звернувся до медичного закладу та пройшов 29.07.2019 року о 06.00 год. медичний огляд, висновок якого свідчить про те, що він не перебував у стані сп`яніння, не впливають на доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 ставиться у провину не знаходження у стані алкогольного сп`яніння, а порушення п. 2.5. Правил дорожнього руху, який містить імперативний припис, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до довідки старшого інспектора адміністративної практики Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Решетнік Н.М., у ОСОБА_1 не зафіксовано повторності за ст. 130 КУпАП.. Посвідчення водія на право керування транспортними засобами вилучено.

Як передбачено ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Згідно п. 1.9. ПДР України, особи, які порушують ПДР України, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Згідно ст.ст. 34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність ОСОБА_1 , під час судового розгляду не встановлено.

Приймаючи до уваги характер та обставини вчинення правопорушення, його суспільну небезпеку, враховуючи особу порушника та вимоги ст. 33 КУпАП, та зважаючи на те, що санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено безальтернативне стягнення стосовно водіїв, суд дійшов висновку за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у межах закону, який він порушив, у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст.ст. 40-1, 283 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 130, 245, 252, 283-285, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати виннуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок в дохід Держаного бюджету України з позбавленням його права керування транспортним засобом строком на один рік.

Роз`яснити ОСОБА_1 ,що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП; витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривень 20 копійок до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя В.О. Макаров