Справа № 461/6865/19 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/811/1129/19 Доповідач: Галин В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Галина В. П.

з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

представника адвоката Почкіної О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 07 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок. Позбавлено ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок судового збору.

Згідно оскаржуваної постанови, 06.09.2019 року о 02 годині 15 хвилин, по вул. Стрийській, 78 у м. Львові, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mazda CX3 д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Renault Kangoo н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився попереду. При ДТП транспортним засобам завдано технічних ушкоджень, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, 06.09.2019 року о 02 годині 15 хвилин, по вул. Стрийській, 78 у м. Львові, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mazda CX3 д.н.з. НОМЕР_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами приладу Драгер (результат 1,78 проміле, тест 558) у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згадану постанову оскаржив ОСОБА_1 . Просить таку скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти стягнення за цією статтею, а в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою. Стверджує, що він не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи 07 жовтня 2019 року. При умові належного повідомлення не зміг би з`явитися на цю дату скільки перебував за межами м. Львова. Зазначає, що неналежне повідомлення про час і місце розгляду справи мало наслідком порушення його прав на захист і інших, передбачених ст. 268 КУпАП прав.

Зазначає, що він незгідний із результатами тесту на стан сп`яніння, Мало місце порушення ст.266 КУпАП та п.12 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 з боку поліцейських щодо процедури огляду на стан сп`яніння. Отже, на думку апелянта, такий огляд є недійсним.

Стверджує, що всупереч ст. 256 КУпАП примірник протоколу, який йому вручено, містить нечитабельний текст, тому зі змісту протоколу не можливо зрозуміти суті викладеного в ньому правопорушення, дату та час вчинення адміністративного правопорушення.

Звертає увагу, що формулювання обвинувачення, зазначене у протоколі, не відповідає дійсності, оскільки він не був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом. Зокрема, після зіткнення з автомобілем Рено він добровільно зупинився на місці вчинення ДТП, підійшов до водія зазначеного автомобіля, особисто запропонував викликати поліцейських. Після моменту зіткнення з автомобілем Рено і до часу прибуття поліцейських пройшло більше як сорок хвилин. Протягом усього цього часу він залишався на місці вчинення ДТП, спілкувався з потерпілим, який не мав жодних претензій до мене, в тому числі з приводу того, що він нібито перебував в стані алкогольного сп`яніння під час вчинення ДТП, як це випливає з протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що суд розглянув справу поверхово і формально, не допитавши в судовому засіданні свідків, які були залучені при його огляді на стан алкогольного сп`яніння. Письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності та його представника на підтримку поданої апеляції, перевіривши матеріали адміністративної справи № 461/6865/19 та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 124 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Згадані дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних та перевірених суддею районного суду доказів, визнається апелянтом у поданій скарзі. І апеляційний суд повністю погоджується із висновками місцевого суду щодо цього.

Крім того, об`єктивна сторона ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за такі дії як: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що висновок судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Таке зокрема підтверджується сукупністю зібраних та перевірених суддею районного суду доказів, а саме: протоколом серії ДПР18 №269631 від 06 вересня 2019 року від 29 серпня 2019 року (а.с.17), який складений відповідно до вимог ст.256 КУпАП; поясненнями ОСОБА_2 (а.с.4); поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.22, 23), які були присутні під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер»; даними роздрукованої квитанції за результатами огляду за допомогою приладу Драгер Алкотест 6820 в освідуваної особи ОСОБА_1 виявлено 1,78 ‰ вмісту алкоголю у видихуваному ним повітрі (а.с.16).

Апеляційний суд звертає увагу, що як і згаданий протокол, так і роздруківку квитанції ОСОБА_1 власноручно підписав. Чим підтвердив свою згоду із зафіксованою у цих документах інформацією.

Відповідно до п.7 Розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Проте водій ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан сп`яніння поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу.

Таке підтверджується оглянутим апеляційним судом відеозаписом із нагрудних камер поліцейських, з якого вбачається факт добровільної згоди ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер». Зокрема: на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» на місці події або проїхати до медичного закладу, ОСОБА_1 обрав «Драгер» (диск №1 DSJX301607_/09/06_02:15:27). Також на 02 хвилині 19 секунді відеозапису із зазначеного диску встановлено кількість вмісту алкоголю у видихуваному ОСОБА_1 повітрі 1,78 ‰. Кріт того, із цього відеозапису вбачається, що сам ОСОБА_1 не заперечує факт перебування у стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення ДТП.

Ватро звернути увагу на те, що згідно вимог п. 6 згаданої Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Відтак, апеляційним судом із оглянутого відеозапису встановлено, що такий порядок працівниками поліції щодо водія ОСОБА_1 було дотримано.

Тому, апеляційні доводи про недотримання працівниками поліції вимог КУпАП та Інструкції, зокрема щодо незгоди ОСОБА_1 із результатами тесту і не виконання поліцейськими вимог Інструкції у частині не того, що вони не запропонували пройти такий огляд у медичному закладі є неправдивими, повністю спростовуються відеозаписом із нагрудних камер поліцейських та не підлягають до задоволення.

Не знайшли свого підтвердження і інші апеляційні доводи ОСОБА_1 при апеляційному розгляді його скарги, зокрема щодо його неналежного повідомлення про час і місце розгляду справи та порушення права на захист. Відтак а пеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

На переконання апеляційного суду, адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП із дотриманням вимого ч.2 ст.36 КУпАП.

Таке покарання відповідає вимогам ст.33 КУпАП та буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

При перевірці справи в апеляційній інстанції не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді місцевого суду та закриття провадження у частині відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст.130 КУпААП у справі немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 07 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду Галин В.П.