Справа № 344/5089/19
Провадження № 33/4808/202/19
Категорія ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ :

Оскарженою постановою судді встановлено, що 23 лютого 2019 року близько 10 години ОСОБА_2 по місцю свого проживання в АДРЕСА_1, вчинив домашнє насильство фізичного характеру щодо колишньої дружини ОСОБА_4, а саме вдарив рукою в область голови, конфліктував. Таким чином ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України.

В поданій на вказане рішення судді апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати його, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що він не є суб'єктом вказаного правопорушення, оскільки не є членом сім'ї ОСОБА_4, оскільки шлюб між ними розірвано 06 грудня 2018 року рішенням Івано-Франківського міського суду по справі №344/13198/18. Крім того, зазначає, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не вказані свідки. Посилається на те, що рішення про складання протоколу прийнято лише на підставі пояснень потерпілої, яка не заперечує існування конфлікту, пояснила в судовому засіданні, що не викликала ні працівників поліції, ні працівників невідкладеної медичної служби.

В судове засідання апеляційного суду з'явились особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, якому роз'ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, та захисник ОСОБА_3, якій роз'ясненні права, передбачені ст. 271 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду жодних клопотань не заявляли.

ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та доводи його захисника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Також, завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії, які суддя вважає доведеними, ознаки саме такого правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи та слідує зі змісту постанови судді, винесеної за результатами її розгляду, суддею суду першої інстанції в порушення вказаних вище вимог закону не з'ясовано обставин, які мають значення для правильного розгляду справи. При цьому, суддя належним чином не дослідив письмові докази, що є в матеріалах справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 12 березня 2019 року 358281 (а.с. 7), 23 лютого 2019 року близько 10 год. по місцю проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство фізичного характеру щодо колишньої дружини ОСОБА_4, а саме вдарив рукою в область голови, конфліктував. Цим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

До протоколу долучено заяву ОСОБА_4, її письмові пояснення та письмові пояснення ОСОБА_5, рапорт поліцейського, довідку за результатами розгляду звернення.

Згідно з заявою ОСОБА_4 від 26 лютого 2019 року органу поліції (а.с. 2), вона просить вжити заходів щодо його колишнього чоловіка, з яким вона розлучена, але спільно проживає. 23 лютого 2019 року близько 10 год. він по місцю проживання вчинив конфлікт, погрожував фізичною розправою, а також вдарив рукою в голову, в верхню частину. За медичною допомогою вона не зверталася.

В письмових поясненнях ОСОБА_4 (а.с. 3) зазначає, що 23 лютого 2019 року близько 10 год. її колишній чоловік по місцю проживання вчинив конфлікт, погрожував фізичною та застосував фізичну силу. Застосування фізичної сили виявилося в тому, що він вдарив її по голові один раз рукою. Під час цього кричав. За медичною допомогою вона не зверталася.

В той час, в письмових поясненнях ОСОБА_2 (а.с. 4) зазначає, що 23 лютого 2019 року близько 10 год. знаходився по місцю проживання, про конфлікт з дружиною повідомити не може, бо не пам'ятає. З нею старається не спілкуватися, конфлікт не заперечує.

У рапорті поліцейського та довідці за результатами розгляду звернення (а.с. 5, 6) відображено зміст заяви, яка надійшла від ОСОБА_4, її пояснення, пояснення ОСОБА_2, вказано про завершення перевірки та складення проколу відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Враховую також пояснення, надані у суді першої інстанції, оскільки суддя повинен брати до уваги пояснення, які він безпосередньо сприймав в судовому засіданні під час розгляду справи.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 пояснив, що проживає спільно з колишньою дружиною, з якою конфліктують, а тому намагається з нею не спілкуватись. На даний час впевнений, що 23 лютого 2019 близько 10 год. 00 хв. не вчиняв конфлікту з колишньою дружиною ОСОБА_4 та у той час не наносив їй удар рукою в область голови, оскільки згадав, що цього дня, у суботу, у вказаний час знаходився за місцем роботи. Просив не брати до уваги пояснення, наявні в матеріалах справи, згідно яких визнав вказаний конфлікт фізичного характеру, оскільки на час опитування його працівником поліції не зауважив щодо вказаної дати та часу спричинення щодо ОСОБА_4 домашнього насильства фізичного характеру. Доповнив, що 23 лютого 2019 року не їздив велосипедом на роботу, а йшов пішки.

В суді першої інстанції ОСОБА_4 пояснила, що на даний час з ОСОБА_2 розлучені, однак продовжують проживати разом за адресою: АДРЕСА_1, оскільки дане помешкання було придбано під час перебування у шлюбі. 23 лютого 2019 близько 10 год. 00 хв., перед виходом на роботу, ОСОБА_2 вчинив конфлікт, почав їй грубити, погрожував фізичною розправою. Вказані дії вчиняє систематично. Входячи з дому, вдарив її рукою в ділянку голови та втік, а тому не встигла викликати працівників поліції. За медичною допомогою не зверталася. Також пояснила, що свідки очевидцями подій не були. Щодо доводів ОСОБА_2 про те, що у вказаний час він перебував на роботі, пояснила, що точного часу події не зауважила: це був час між 9 год та 10 год, ближче до 10 год (можливо 9 год 40 хв - 9 год 45 хв), а місце роботи ОСОБА_2 знаходиться неподалік дому (шлях займає за 10 хв) та останній після вчинення щодо неї насильства поїхав на роботу велосипедом, як зазвичай.

Свідок ОСОБА_6 в суді першої інстанції пояснила, що 23 лютого 2019 року у суботу близько до 10 год. 00 хв. ОСОБА_2 знаходився на робочому місці та чистив велосипед. Зазвичай у суботу ОСОБА_2 не працює. На роботу приїздить велосипедом і зазвичай пізніше, ніж того дня. Очевидцем насильства щодо ОСОБА_4 не була.

Свідок ОСОБА_7 в суді першої інстанції пояснив, що ОСОБА_2 є його дядьком. 23 лютого 2019 року о 09 год. 50 хв. телефонував дядькові ОСОБА_2 на його мобільний телефон. Дядько повідомив, що знаходиться на роботі та буде працювати до 17 год. Об 11 год. 15 хв бачив ОСОБА_2 на його робочому місці. Очевидцем подій не був.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги та оцінивши докази по справі вважаю, що не є слушними посилання сторони захисту на Закон України «Про попередження насильства в сім'ї» та на те, що ОСОБА_2 не є членом сім'ї ОСОБА_4

Так, Закон України «Про попередження насильства в сім'ї» втратив чинність з набранням чинності Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб:

1) подружжя;

2) колишнє подружжя;

3) наречені;

4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя);

5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти;

6) особи, які мають спільну дитину (дітей);

7) батьки (мати, батько) і дитина (діти);

8) дід (баба) та онук (онука);

9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка);

10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка);

11) рідні брати і сестри;

12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука);

13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими;

14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням;

15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім'ї патронатного вихователя.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, за умови спільного проживання, а також на суб'єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Таким чином, ОСОБА_2 з ОСОБА_4 є колишнім подружжям, на нього поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, відповідно, тобто він може бути суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В той час, обставини події, висвітлені у даному протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення, оскільки не підтверджуються доказами, дослідженими під час апеляційного розгляду.

Фактично, висновки судді суді першої інстанції про вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 ґрунтуються виключно на поясненнях ОСОБА_4

Зміст пояснень ОСОБА_2 як письмових, так і наданих в суді першої інстанції, не містить таких даних, які мають значення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, які б доповнювали пояснення ОСОБА_4, узгоджувалися з ними.

При цьому, відомості про свідків, які були очевидцями події правопорушення, відсутні, а свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні не вказали на жодні обставини адміністративного правопорушення.

Основними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, за вказаних обставин суд не має права з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи.

Крім того, відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Вказані положення Конституції України поширюються на доведення винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов'язком.

Матеріали справи не містять достатньо належних та допустимих доказів для висновку про те, що, що ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство фізичного характеру щодо колишньої дружини ОСОБА_4, а саме вдарив рукою в область голови.

А обвинувачення, яке викладене в протоколі як «конфліктував» не конкретизоване, що унеможливлює, відповідно, дійти висновку про те, що та форма, в якій відбувалося таке конфліктування, могла б утворювати склад адміністративного правопорушення, в якому ОСОБА_2 обвинувачується.

Аналізуючи фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та долучених до нього матеріалах, вважаю, що відсутня об'єктивна можливість прийти до однозначного висновку про винуватість ОСОБА_2 у чиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, вважаю, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт вчинення домашнього насильства, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

З урахуванням викладеного, доходжу висновку про відсутність події і складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в діях ОСОБА_2, а тому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2019 року - скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло