ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/256/19 Головуючий в 1-й інстанції Проценко А.М.
Єдиний унікальний №335/913/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника-адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2019 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

Як зазначено в постанові, 13.01.2019 року о 01 годині 10 хвилин в м. Запоріжжі, о. Хортиця, по трасі Т0806 біля виїзду змісту, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у присутності двох свідків із застосуванням спеціального технічного засобу газоаналізатору «Alcotest Drager 6810». Результат позитивний, 1,73 проміле, тест № 1738, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом евакуації.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на незаконність постанови, оскільки винесена з порушенням матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів зазначає, що у судовому засіданні не було досліджено жодного доказу, який би підтверджував те, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Відеозапис з нагрудних камер поліцейського починається з моменту, коли його автомобіль стоїть на узбіччі проїзної частини дороги. Інших відеодоказів, що підтверджували би керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння до матеріалів справи не додано. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 також зазначив, що був свідком тільки проходження ним огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Вважає, що суд під час розгляду адміністративного матеріалу безпідставно відхилив моє клопотання про виклик та допит поліцейського, що складав протокол про адміністративне правопорушення, а також про виклик та допит свідка ОСОБА_5, а тому і рапорт і пояснення ОСОБА_5 не можна вважати належними та допустимими доказами у справі.

Звертає увагу, що письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є ідентичними, а в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердив, що в поясненнях назву медичного закладу зазначав зі слів поліцейського. Вказаній обставині судом не було надано належної оцінки, що свідчить про формальний та поверховий підхід до розгляду справи. Також апелянт не згоден з висновком суду про недоцільність виклику та допиту іншого свідка ОСОБА_6, який був присутній під час огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки цей свідок міг надати свідчення стосовно спеціального технічного засобу, яким проводився тест та документів на цей засіб, що надавалися поліцейським.

Зазначає, що огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився спеціальним технічним засобом - газоаналізатор «Alcotest Drager 6810», який не пройшов повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, в матеріалах справи відсутнє свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки газоаналізатор «Alcotest Drager 6810», а тому його покази не можуть бути визнані дійсними (достовірними), а сам результат належним та допустимим доказом. Разом з тим, в матеріалах справи наявне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатор «Alcotest Drager 6810». Вказаній обставині суд першої інстанції не надав жодної оцінки, чим було допущено неповне з'ясування всіх обставин справи та зроблено помилковий висновок про дотримання поліцейським Інструкції №1452/735 в ході проведення огляду на стан сп'яніння. Проте, в матеріалах справи наявний роздрукований з якогось пристрою результат з показниками проведеного тесту, з якого неможливо встановити: з якого спеціального технічного пристрою він роздрукований (марка, заводський номер, дату повірки тощо), чітко не вбачається дата та час проведеного тесту, чітко не можливо встановити результат тесту. Таким чином результат не може бути визнаний належним та допустимим доказом, а сам огляд на стан сп'яніння проведений з порушенням вимог Інструкції.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисника-адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у звязку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що в той день алкоголю не вживав, що підтверджено довідкою з травмпункту 9-ї міської клінічної лікарні, дублікат якої видано 26.03.2019 року.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 також провину свою не визнав та зазначив, що він не керував транспортним засобом, на відеозапису немає підтвердження того, що він сидів за кермом, а його огляд на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальний технічних засобів був проведений з грубим порушенням вимог чинного законодавства, зокрема Інструкції.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_2 на свій захист спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №078478 від 13 січня 2019 року, зі змістом якого ОСОБА_2 ознайомився, його копію отримав, йому розясненні права та обовязки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1); актом огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, та роздруківкою результатів приладу «Драгер», з яких вбачається, що ОСОБА_2 пройшов огляд на стан спяніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Драгер», та результат тестування склав 1,73 проміле (а.с.4-5); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які підтвердили наявність у ОСОБА_2 ознак алкогольного спяніння, а також факт його проходження огляду на стан спяніння за допомогою приладу «Драгер», його результати (а.с.7-8), а також пояснення свідка ОСОБА_9, який підтвердив, що він власноруч затримав водія ОСОБА_2 після зіткнення з фурою, останній був з явними ознаками алкогольного спяніння (а.с.6). Підстав сумніватися в достовірності вказаних пояснень не встановлено.

Більш того, при перегляді відеозапису, доданому до матеріалів справи було встановлено, що ОСОБА_10 не заперечував факт вживання алкогольних напоїв.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_7 пояснив, що дійсно разом зі своїм батьком ОСОБА_8 був свідком проходження ОСОБА_2 тесту на стан алкогольного сп'яніння, та зазначив, що інспектором патрульної служби було роз'яснено всі умови проходження процедури даного тесту, ознайомлено з приладом, за допомогою якого проводився тест, його цілісністю, сертифікацією, надано можливість ОСОБА_2 самостійно обрати мундштук для одноразового індивідуального використання, цілісність упаковки якого була надана для огляду і підтверджена. Після визначення результатів приладом всіх присутніх з ними ознайомлено, тестером було визначено позитивний результат.

Крім того, за клопотанням ОСОБА_2 та його захисника-адвоката ОСОБА_3 про допит свідка ОСОБА_8, суд першої інстанції неодноразово вживав заходів для виклику свідка та використав усі процесуальні можливості щодо його повідомлення, у тому числі і через ОСОБА_7, який є його батьком, однак свідок ОСОБА_8 в судове засідання не зявились з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений заздалегідь належним чином.

Також судом першої інстанції було розглянуто клопотання сторони захисту про допит інспектора поліції, який складав протокол, та відмовлено в його задоволенні, оскільки всі обставини вчиненого ОСОБА_2 правопорушення зазначені в рапорті інспектора поліції, а також зафіксовано на технічному носії інформації. З цим погоджується і Запорізький апеляційний суд.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі зясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом спростовуються матеріалами справи, а саме відеозаписом, який був переглянутий в судовому засіданні, відповідно до якого на запитання інспектора поліції ОСОБА_2 зазначив, що він є власником автомобіля та саме він керував транспортним засобом. Зазначені обставини відображені і у рапорті поліцейського, який був очевидцем вказаних подій (а.с.9).

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №078478 від 13 січня 2019 року відносно ОСОБА_2, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Крім того, зауважень до протоколу та до акту від ОСОБА_2 не надійшло, він власноруч розписався в протоколі та в акті, з результатом огляду був згоден. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду, що підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що працівниками поліції були розяснені права, передбачені ст.268 КупАП., пояснена процедура та спосіб проходження огляду на стан алкогольного спяніння, були запропоновані тестові трубки у запечатаному вигляді на вибір, одну з яких ОСОБА_2 обрав власноруч. Огляд проводився у присутності двох свідків.

Що стосується доводів апелянта про те, що в протоколі не зазначено свідка ОСОБА_9, а тому пояснення останнього не можна вважати належними та допустимими доказами, то вони є необґрунтованими, оскільки при огляді на стан спяніння достатньо і двох свідків, які були зазначені в протоколі та засвідчили його своїми особистими підписами.

Доводи останнього щодо порушення поліцейськими порядку огляду на стан спяніння та незаконність дій працівників поліції є також необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні, та у судовому засіданні апеляційного суду не надано доказів про те, що ОСОБА_2 були оскаржені в установленому Законом порядку такі дії працівників поліції.

Доводи ОСОБА_2 про те, що результати його огляду на стан спяніння мають бути визнані недійсними, апеляційний суд вважає неспроможними, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС/МОЗ від 09 листопада 2015 року №1452/735, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, у тому числі і Alcotest Drager №6810, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Вказаний прилад зареєстрований в Україні відповідно до Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, що затверджений постановою КМУ від 09.11.2004 року №1497 (свідоцтво про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010, строк дії до 10.02.2015). Включення Драгер «Алкотест 6810» у реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення означало можливість його ввезення на митну територію України та введення у експлуатацію (початок використання), закінчення ж строку дії свідоцтва означало припинення можливості їх ввезення та введенню в експлуатацію, але не впливало на вироби, які вже були введені у експлуатацію. Таким чином, використання газоаналізаторів Drager Alcotest 6810, які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію протягом строку дії свідоцтва та знаходження цих приладів у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 року по 10.02.2015 року, є законним. А відсутність в матеріалах справи свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки не може свідчити про недійсність результатів.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2019 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду ОСОБА_1

Дата документу Справа № 335/913/19