Справа № 690/99/19
Провадження № 3/694/146/19
ПОСТАНОВА

13.05.2019 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області

у складі:головуючої судді Гончаренко Т.В.

при секретарі Блискавці А.С.

з участю:прокурора Гончара Р.В.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли із управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с.Ярошівка, Катеринопільського району, Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , являється депутатом Ватутінської міської ради Черкаської області за ч.2 ст. 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно постанови Апеляційного суду Черкаської області від 02.04.2019 року до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-6 ч.2 КУпАП,щодо ОСОБА_1 ..

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2019 справа про адміністративне правопорушення № 690/99/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-6 КУпАП передана на розгляд судді Звенигородського районного суду Черкаської області Гончаренко Т.В.

13.05.2019 року у судовому засіданні суддя Гончаренко Т.В. заявила самовідвід, оскільки вона та її близькі родичі з особою,яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , перебуває у неприязних відносинах, що може викликати сумніви в його обєктивності та неупередженості під час розгляду даної справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 . заяву про самовідвід судді підтримав, просив її задовольнити, мотивуючи тим, що між ним та близькими родичами судді і суддею Гончаренко Т.В.,а дійсно на протязі багатьох років склались неприязні відносини,а тому з метою уникнення будь-яких сумнівів в обєктивності, в безсторонності та неупередженості судді, просить заяву про самовідвід задовольнити. Він також підготував заяву про відвід судді і надав для приєднання до матеріалів адміністративної справи.

Прокурор проти задоволення заяви про самовідвід судді не заперечував.

Заслухавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до такого висновку.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Норми чинного КУпАП не регулюють порядок вирішення клопотання про самовідвід судді, який розглядає справу, а тому суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону.

У відповідності до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.1996 суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У відповідності до ст.1 ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна повністю визнає на своїй території дію статті 25 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання компетенції Європейської комісії з прав людини приймати від будь-якої особи, неурядової організації або групи осіб заяви на імя Генерального Секретаря Ради Європи про порушення Україною прав, викладених у Конвенції, та статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обовязковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

У відповідності до п. 49-54 рішення Європейського Суду з прав людини, Справа "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 9.11.2006 року, яке є остаточним відповідно до умов, зазначених у п. 2 статті 44 Конвенції:

49. Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

50. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

53. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Крім цього, в п.п. 66, 67, 69, 70 Рішення ЄСПЛ «Справа Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року № N 4785/02, зазначено, що: «…п.66. Згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

67.Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

69. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі "Феррантеллі та Сантанджело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

70. У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється" (див. рішення у справі De Cubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, серія A, N 86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі "Castillo Algar v. Spain, рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).

Таким чином, наявність безсторонності визначається фактором, чи забезпечення судом умов, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності , про що і зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 9 листопада 2006 року та Справа Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року.

У відповідності до п.4 рішення Ради суддів від 8 червня 2017 року №34 розяснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу

(самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

У відповідності до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Рада суддів України у період між зїздами суддів України організовує виконання рішень зїзду суддів України та контроль за їх виконанням, а також вирішує питання про скликання зїзду суддів України.

Рішення Ради суддів України є обовязковими для всіх органів суддівського самоврядування.

Вищенаведені дані дають підстави і право керуючись до п.4 рішення Ради суддів від 8 червня 2017 року № 34 задовольнити самовідвід по даній справі, з метою уникнення конфлікту інтересів, оскільки подальший розгляд справи може викликати сумнів в обєктивності та неупередженості судді Гончаренко Т.В.

Незважаючи на наведені обставини, до заяви не долучено жодного доказу на підтвердження вказаних у заяві обставин, однак з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності і неупередженості судді у даній справі, з метою забезпечення особі, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення права на справедливий суд, подана заява підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись п.4 рішення Ради суддів від 8 червня 2017 року № 34 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 7, 33, 172-6 ч.2, 221, 245, 266, 283, 284, 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву про самовідвід судді Гончаренко Тетяни Василівни - задовольнити.

Передати матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-6 КУпАП до канцелярії Звенигородського районного суду Черкаської області для проведення повторного автоматичного розподілу справи автоматизованою системою документообігу суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя