МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/812/156/19 Головуючий у місцевому суді: Подзігун Г.В. Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Гулий В.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Миколаївський апеляційний суд

у складі:

головуючого судді Гулого В.П.,

за участю:

секретаря Бондаренко М.Є.,

захисника ОСОБА_3,

6 травня 2019 року, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2019 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

- притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП) з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

в с т а н о в и в:

Постановою судді місцевого суду встановлено, що водій ОСОБА_4 30 грудня 2018 року о 01 год. 47 хв. у м. Миколаєві по вул. Туристів, 3, керував транспортним засобом «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та млява мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому Законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер», а також в медичному закладі в присутності двох свідків, відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 в інтересах особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 просить скасувати постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2019 року, а справу про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

На думку апелянта, постанова судді місцевого суду є незаконною, необґрунтованою та ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що матеріали справи не містять жодних даних щодо отримання ОСОБА_4 повідомлень (повістки) про дату, час та місце розгляду справи.

Вказує, що в порушення вимог статті 268 КУпАП та положень пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за № 14, суддя місцевого суду розглядала справу без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4

Зазначає, що патрульними не було вказано причину зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4, а також не попереджено особу, притягнуту до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 про здійснення працівниками патрульної поліції відео зйомки.

На переконання апелянта, працівниками поліції було порушено порядок огляду водія на стан алкогольного сп'яніння.

На думку апелянта, не може бути допустимим доказом відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського, оскільки під час його ознайомлення з матеріалами справи відеозапис відносно особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 був відсутній, а матеріали справи не містять жодних документів, щодо його витребування.

Також апелянт вказує, що письмові пояснення свідків, були надруковані на бланках.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3 на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення, серія БД № 409333, від 30 грудня 2018 року, який, враховуючи положення статті 251 КУпАП, є доказом, 30 грудня 2018 року ОСОБА_4 о 1 годині 47 хвилин в м. Миколаєві по вул. Туристів, 3, керував транспортним засобом «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому Законом порядку ОСОБА_4 на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер», а також в медичному закладі в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Тобто, ОСОБА_4 обвинувачується у відмові, як особа, яка керувала транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Відповідно до положень статті 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться працівником поліції у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів. В разі незгоди водія на такий порядок, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно з порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Як слідує з апеляційної скарги захисника ОСОБА_3, факт керування транспортним засобом «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1, у визначеному протоколом адміністративного правопорушення часі та місці особою, притягнутою до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, не оспорюється.

Суддею місцевого суду, були досліджені дані відео з нагрудної камери працівника патрульної поліції та їм надана належна оцінка, якими підтверджується факт відмови особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер», а також факт відмови ОСОБА_4 проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_5, 30 грудня 2018 року о 2 годині 00 хвилин в м. Миколаєві по вул. Туристів, 3, був запрошений співробітниками патрульної поліції в якості свідка бути присутнім під час проходження тесту на стан алкогольного сп'яніння водія ОСОБА_6, який керував транспортним засобом «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1. В його присутності водій ОСОБА_6 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу алкотестер «Драгер» та відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі.

Факт відмови ОСОБА_6 від проходження, медичного огляду за допомогою алкотестеру «Драгер» та в медичному закладі на стан алкогольного сп'яніння підтверджено і поясненнями свідка ОСОБА_7 від 30 грудня 2018 року.

Вказані докази свідчать, що водій ОСОБА_4, як особа, яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, тобто суддя місцевого суду дійшла до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_4, складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

При накладенні стягнення на ОСОБА_4, - визначенні його виду та розміру, суддею місцевого суду дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені статтею 33 КУпАП.

Доводи апелянта щодо неналежного повідомлення особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 про розгляд адміністративної справи у місцевому судді, не заслуговують на увагу, оскільки, як свідчать матеріали справи (а.с. 9) особа, притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 уклав договір про надання правової допомоги з захисником ОСОБА_3, який, як слідує із (а.с. 29) отримав повістку для передачі особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 та отримав телефонограму про перенесення справи, в якій зобов'язався повідомити особу, притягнуту до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 про час та місце розгляду адміністративної справи відносно останнього (а.с. 35).

За наведеного спростовуються і доводи апелянта, щодо порушення суддею місцевого суду положень статті 268 КУпАП та положень пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за № 14, а саме, що справа розглядалась без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4

Є неслушними і доводи апелянта щодо надрукованих пояснень свідків на бланках, оскільки, дані, які містяться в них підтвердженими іншими доказами, перш за все, даними відео з нагрудної камери поліцейського, де зафіксовано і самі події, і факт наявності свідків при цьому.

Щодо не зазначення причини зупинки транспортного засобу особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4, то ці порушення правил дорожнього руху України не вплинуло на подальші дії співробітників поліції, у тому числі, що стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

З тих же підстав, є не слушними посилання апелянта і щодо неповідомлення особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 про здійснення відносно нього відео зйомки.

Твердження апелянта щодо недопустимості доказу, а саме даних відеозапису з нагрудної камери поліцейського, є безпідставними, так як не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи положення статті 251 КУпАП, є необґрунтованими доводи апелянта щодо відсутності підстав для витребування матеріалів відеозапису подій.

Посилання захисника в апеляційній скарзі щодо відсутності запиту судді щодо витребування відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського, є такими, що не відповідають дійсності, оскільки спростовані даними матеріалами справи (а.с. 11).

Дії працівників поліції щодо пропозиції пройти водієм ОСОБА_4 огляду на стан сп'яніння, провадилися відповідно до положень статті 266 КУпАП, «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, а тому твердження апелянта відносно порушення порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, є також не слушними.

Істотних порушень суддею місцевого суду норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, які б могли вплинути на правильність прийнятого нею рішення, при апеляційному перегляді не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином умотивованим.

Суддя місцевого суду в межах наданих їй матеріалів справи про адміністративне правопорушення провела судовий розгляд, дослідила надані їй докази, з'ясувала обставини, що підлягали з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалила законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Зважаючи на викладене, а також на відповідність судового розгляду та постанови судді місцевого суду вимогам КУпАП, ОСОБА_4 обґрунтовано притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Керуючись пунктом 1 частини 8 статті 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя