Справа № 351/1664/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
11.04.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Гошовського Г.М. за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні справу №33/4806/213/19 щодо ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, в якій потерпілий ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на постанову судді Тячівського районного суду від 19.11.2018.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 046948 від 24.07.2018 зазначено, що ОСОБА_1 24.07.2018 о 17:20, керуючи автомобілем марки «Кіа», державний номерний знак НОМЕР_1, на 186 км+500 м автошляху Н-10 «Стрий-Мамалига» на території Снятинського району Івано-Франківської області порушив вимоги п.п.2.3.б та 10.1 Правил дорожнього руху: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, допустив зіткнення з транспортним засобом марки «ВАЗ-2106», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 1).
Оскарженою постановою провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП: у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Такий висновок суддя обґрунтував у постанові відсутністю доказів, які б свідчили про вину ОСОБА_1. Зазначив, що ОСОБА_1 свою вину заперечив, пояснив, що здійснював розворот з крайнього лівого положення на своїй смузі руху, пропустивши зустрічний транспорт; свідок ОСОБА_3 його пояснення підтвердила, інших свідків події поліцейськими не встановлено, а схема ДТП та пояснення водія ОСОБА_2 не дають підстав для висновку про винуватість ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді.
ОСОБА_2, вважаючи себе потерпілим, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, постановити нову, якою визнати ОСОБА_1 винним в учиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення. Вказує, що справу розглянуто поверхнево, без точного зясування обставин події, а в основу судового рішення покладено пояснення зацікавлених у результатах розгляду справи ОСОБА_1 та його дружини, які суперечать протоколу про адміністративне правопорушення, схемі ДТП та фототаблиці. Стверджує, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 стояв справа, частково - на узбіччі, а коли він, керуючи своїм автомобілем, наблизився до нього приблизно на 20-30 метрів, раптом розпочав розворот ліворуч і саме це стало причиною зіткнення, запобігти якому він не зміг навіть шляхом екстреного гальмування. Про саме такий механізм зіткнення свідчать, на його думку, сліди на проїзній частині та розташування транспортних засобів після зіткнення. Що стосується пояснень ОСОБА_1, то вони не відповідають дійсності, оскільки виконати розворот ліворуч з крайнього лівого положення на своїй смузі руху йому не дозволяла ширина проїзної частини в цьому місці.
Всі учасники провадження в справі були завчасно, установленим порядком повідомлені про час і місце апеляційного розгляду справи, однак потерпілий ОСОБА_2, його представник адвокат ОСОБА_4 у судове засідання не прибули, про причини неприбуття суд не повідомили, клопотань про перенесення апеляційного розгляду не подали.
Апеляційний суд заслухав пояснення ОСОБА_1, дослідив наявні у справі докази, перевірив доводи апеляційної скарги і вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Пункти 2.3.б і 10.1 Правил дорожнього руху, порушення яких поставлено у провину ОСОБА_1, зобовязують водія: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (2.3.б); перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (10.1).
Разом з тим, згідно з п.1.4 Правил дорожнього руху, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 2.3 Правил дорожнього руху зобовязує водія, для забезпечення безпеки дорожнього руху, перед виїздом перевірити і забезпечити, окрім іншого, технічно справний стан транспортного засобу.
Пунктом 11.2 Правил дорожнього руху встановлено, що нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини.
Відповідно до вимог п.12.1, 12.4 цих Правил під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п.12.1). У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди (п.12.3).
Згідно з визначеннями, викладеними у пункті 1.10 Правил дорожнього руху, поява рухомого обєкта, який перетинає смугу руху транспортного засобу, загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися, є небезпекою для руху, а обєкт, що рухається попутно в межах цієї смуги і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу перешкодою для руху.
З матеріалів справи вбачається, що рух транспортних засобів на ділянці автодороги де сталась досліджувана дорожньо-транспортна пригода, регулюється тільки горизонтальною розміткою проїзної частини. Перехрещення або прилягання іншої дороги на цій ділянці немає, ширина проїзної частини на ній, без урахування узбіч складає 9,1 м. Отже інша причина повороту ліворуч автомобілем «Кіа», ніж вказана водієм ОСОБА_1, взята до уваги бути не може.
Схема місця ДТП, додана до протоколу про адміністративне правопорушення, та перелік видимих пошкоджень обох транспортних засобів (а.с.2), що підписані обома водіями і правильність яких в апеляційній скарзі не оспорюється, а також фотознімки місця події (а.с. 21, 22, 23), містять обєктивні дані про обстановку на місці після зіткнення, а також про обставини, які йому передували, у тому числі про те, що слід гальмування лівого заднього колеса автомобіля «ВАЗ-2106» має довжину 24,1 м., правого заднього колеса 13,5 м, розташування і спрямування сліду: впритул до горизонтальної розмітки яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, ззаду - вперед і справа наліво. При ширині смуги руху в попутному напрямку 4,5 м це означає, що вказаний автомобіль вже в момент початку гальмування (тобто в момент реагування його водія на небезпеку для руху) знаходився на лівому краї своєї смуги руху, а не ближче до правого краю проїзної частини. Відображення на схемі і фотознімках розташування транспортних засобів, осипу уламків скла, плям мастила свідчить про те, що зіткнення сталось на смузі зустрічного, для обох транспортних засобів, руху, на відстані більше ніж 1,2 м від лінії горизонтальної розмітки.
Безпосередньо після події водій ОСОБА_2 пояснив, що водій автомобіля «Кіа» виїхав з правої сторони щоб зробити розворот і перегородив йому дорогу (а.с.3). Більш докладно його версія дорожнього-транспортної пригоди викладена в апеляційній скарзі.
Пояснення водія ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення не викладено (хоча у протоколі вказано, що він надав пояснення усно) і у вигляді окремого документа до нього не додано.
Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 обстоював свою версію дорожньо-транспортної пригоди, яка викладена в оскарженій постанові (а.с.30) і у його поясненні в судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи. Згідно з нею, він, з метою розвороту, включив лівий світловий покажчик повороту, зупинився біля переривчастої лінії дорожньої розмітки, яка поділяла транспортні потоки протилежних напрямків, пропустив зустрічний транспорт і розпочав розворот. Автомобіль під керуванням ОСОБА_2, який рухався позаду, зіткнувся з його автомобілем під час виконання ним розвороту, коли мав можливість його обїзду праворуч, як це зробили перед ОСОБА_2 кілька водіїв інших транспортних засобів.
Обидва пояснення узгоджуються з даними схеми дорожньо-транспортної пригоди: з одного боку, про те, що автомобіль «Кіа», який, згідно пояснення ОСОБА_2, створив небезпеку для його руху тим, що розпочав розворот ліворуч і саме це стало причиною зіткнення, просунувся у полі його зору до місця зіткнення щонайменше 4,5 м (ширина смуги руху) і, закінчуючи маневр розвороту, повністю перетнув переривчасту лінію горизонтальної розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків; а з другого боку, про те, що автомобіль «ВАЗ-2106», який, згідно з поясненням ОСОБА_1, створив аварійну ситуацію тим, що намагався здійснити його обїзд зліва, і саме це стало причиною зіткнення, рухався по лівому краю смуги руху попутного транспорту, на великій швидкості і, ймовірно, мав несправність у гальмівній системі, про яку можуть свідчити зафіксовані на схемі місця ДТП різні за довжиною сліди тертя коліс об дорожнє покриття (а.с.2, 21, 22, 23).
Саме таке розташування транспортних засобів на момент зіткнення випливає і з опису локалізації технічних ушкоджень на обох транспортних засобах у протоколі їх огляду (а.с.2 на звороті), фотознімків місця події (а.с.21, 22, 23).
З якою швидкістю рухався автомобіль «ВАЗ-2106», на якій відстані від місця зіткнення він знаходився в момент виникнення небезпеки для руху водія ОСОБА_2, протягом якого часу рухався в полі зору останнього автомобіль «Кіа», чи мав обєктивну можливість водій ОСОБА_1 безпечно виконати розворот за умови додержання водієм ОСОБА_2 пунктів 11.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи не встановлено, питання про те, чи немає складу правопорушення в діях водія ОСОБА_2, чи не стала дорожньо-транспортна пригода наслідком сукупної вини обох водіїв, уповноваженим органом не розглядалося. Без зясування цих обставин встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у даній справі є неможливим.
Пояснення водія ОСОБА_1 наявними доказами не спростовано, тому відкинуто бути не може, а його розворот з виїздом на смугу зустрічного руху, навіть на ліве узбіччя, сам по собі не може свідчити про порушення ним п.п. 2.3 б) і 10.1 Правил дорожнього руху, в тому числі по відношенню до транспортного засобу, який рухався позаду, і тому до висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення не приводить.
Дослідження і перевірка змісту пояснень обох водіїв у сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами не дають підстав для будь-якого іншого висновку, окрім того, який викладено в оскарженій постанові судді.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову судді Тячівського районного суду від 19.11.2018 про закриття справи щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гошовський Г.М.