№ 521/5222/19
№ 3/521/2754/19
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 травня 2019 року
Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Кузьменко Н.Л. при секретарі Рєутовій А.Б., за участю прокурора Голуба І.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засідання адміністративні матеріали, що надійшли з відділу Управління захисту економіки в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бар Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , заступника командира батальйону зв`язку з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 (військова частина НОМЕР_1 ), раніше не судимого,
- в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення
ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , проходячи службу на посаді заступника батальйону зв`язку з морального - психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) порушив вимоги ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) та несвоєчасно, без поважних причин, подав 18.03.2019 щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017-й рік, шляхом її заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) за формою, що визначається НАЗК, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Згідно з положеннями ст. 1 Закону корупційне правопорушення діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті З цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Абзацом 15 ст. 1 Закону визначено, що суб`єкти декларування особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Підпунктом «г» п. 1 ч. 1 ст. З Закону визначено, що до суб`єктів, на яких поширюється дія Закону, віднесено військових посадових осіб Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки.
Відповідно до ч. 12 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.
Наказом т.в.о. начальника відділення персоналу та стройового - заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2018 № 717 ОСОБА_1 призначено на посаду заступника командира заступника батальйону зв`язку з морального - психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Має військове звання - майор. Відповідно до п. 2 ст. 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звання майор відноситься до осіб старшого офіцерського складу.
З викладеного слідує, що ОСОБА_1 відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. З Закону є суб`єктом декларування, а отже і суб`єктом відповідальності за порушення вимог Закону.
Крім того, на підставі ст.ст. 107, 108 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ОСОБА_1 як заступник командира батальйону з виховної роботи в мирний і воєнний час відповідає за організацію і проведення виховної роботи, за військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за морально-психологічне забезпечення бойової готовності, бойової підготовки, бойових завдань, повсякденної діяльності батальйону, за гуманітарну підготовку, інформаційну і культурно-виховну роботу, дозвілля військовослужбовців, за їх соціальний захист. Брати участь у розробленні плану бойової підготовки батальйону, забезпечувати виконання рішень командира батальйону з питань виховної роботи, подавати допомогу командирам рот та їх заступникам з виховної роботи у поліпшенні морально-психологічного стану особового складу проводити роботу, спрямовану на виховання у військовослужбовців батальйону відданості Українському народові, формування у особового складу високих морально-психологічних якостей громадянина - патріота України, готовності до свідомого виконання Конституції України і законів України, вимог Військової присяги, військових статутів Збройних Сил України, інших нормативно-правових актів і наказів командирів (начальників) та інше.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону особи, зазначені в пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 12 Закону визначено, що Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону.
Згідно з рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3, щорічна декларація суб`єкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітнім роком та така декларація охоплює звітній рік, період з 01 січня до 31 грудня включно.
Таким чином, для суб`єктів декларування, останнім днем подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є 31 березня відповідального року.
Проте, на порушення зазначених вимог Закону ОСОБА_1 несвоєчасно без поважних причин подав електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, а саме 18.03.2019 о 18 годині 00 хвилин.
Згідно відповіді на запит за підписом Голови Національного агентства з питань запобігання корупції Корчак Н.М. (вихідний № 93-05/4886/17 від 02.03.2017 року), зазначено, що дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» співпадає з фактичною датою подання суб`єктом декларування документів до Реєстру.
У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що вимогами Закону України «Про запобігання корупції» ознайомлений та що він є суб`єктом декларування йому відомо. Також пояснив, що щорічну декларацію за 2017 рік не подав у становлений строк у зв`язку з великим навантаженням по службі та переодичним зависанням сайту НАЗК, а вже після 01.04.2018 він вважав, що подача декларації за 2017 рік вже не можливо подати, у зв`язку із закінченням терміну її подачі. Зазначені пояснення ОСОБА_1 не можуть бути взяті до уваги, як поважні причини.
Тобто під час проведення збору доказів поважних причин для несвоєчасного подання ОСОБА_1 електронної декларації не встановлено.
Згідно листа за підписом Голови Національного агентства з питань запобігання корупції Мангул O.A. на адресу Голови Національної поліції України (вихідний № 44-01/8418/19 від 06.02.2019), Закон не передбачає затвердження Національним агентством обґрунтованого висновку або повідомленні із встановленим фактом порушення вимог фінансового контролю у разі виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, за частинами першою, другою статті 172-6 КУпАП.
Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування та відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, згідно з п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. З Закону, на якого поширюються вимоги ч. 1 ст. 45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин подав щорічну декларацію за 2017-й рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 з питань офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 276 КУпАП місцем вчинення правопорушення є адміністративно-територіальна одиниця, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.
ОСОБА_1 не виконав вимоги ч. 1 ст. 45 Закону, які зобов`язаний був виконати, як заступник командира військової частини НОМЕР_1 , тобто місцем вчинення правопорушення є місце проходження служби - військова частини НОМЕР_1 , що розташоване у АДРЕСА_1 ).
Датою та часом вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, є дата та час несвоєчасного подання декларації, тобто 18.03.2019 у 18 годині 00 хвилин.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину в інкримінованому йому правопорушенні визнав, обставини, викладені в протоколі підтвердив.
Прокурор в судовому засіданні наполягав на притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та вислухавши пояснення ОСОБА_1 та прокурора, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП України за кваліфікуючою ознакою: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно із ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає за умови не своєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно зі ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Крім повного визнання своєї вини правопорушником, вина ОСОБА_1 повністю підтверджується наданими до суду матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №231 від 25.03.2019 року та іншими матеріалами.
Відповідно до положень ст. 34 КУ про АП суд визнає обставиною, що пом`якшує відповідальність за скоєне правопорушення щире розкаяння винного.
Обставин, що обтяжують відповідальність, у судовому засіданні не встановлено.
На підставі вищевикладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, інші обставини справи, суд вважає, що необхідним для попередження нових правопорушень та виховання особи буде накладення на правопорушника адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Керуючись ст. ст. 33, ч.1 ст. 172-6, 283-285, 287, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у 384 гривень 20 копійок (Отримувач коштів: УК у м.Одесі/Малиновський р-н/22030101; код за ; банк отримувача: Казначейство України; код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: 5007).
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Малиновського районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.Л. Кузьменко