Справа №461/6969/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю захисника особи, відносно якої складено протокол - адвоката Подоляка Б.Р. розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення 06.09.2019 року о 19 годині 30 хвилин на перехресті вулиць пр. Чорновола - пр. Свободи Городоцька у м. Львові, водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом AUDI A3 д.н.з. НОМЕР_1 , не дотрималась інтервал-дистанції та здійснила зіткнення з транспортним засобом Mersedes-Benz 2532L д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали технічні ушкодження, чим завдано матеріальних збитків. Таким чином, ОСОБА_1 порушила вимоги пунктів 10.1,13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 та її захисник в процесі судового розгляду факт правопорушення заперечили, з мотивів, викладених у письмових поясненнях. Просили закрити провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, водій для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п.10.1, 13.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відео записуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад вказаного вище адміністративного правопорушення, оскільки, при розгляді даної справи не знайшли свого підтвердження обставини наведені в протоколі щодо наявності в діях в діянні ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони складу даного правопорушення, а протокол та додані до нього матеріали не містять доказів того, що ОСОБА_1 не дотрималась інтервал-дистанції та здійснила зіткнення з транспортним засобом Mersedes-Benz 2532L д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду.

Так, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що зіткнення відбулось з вини водія Mersedes-Benz 2532L, який рухався позаду неї у сусідній смузі руху. При цьому, виїжджаючи на перехрестя, вона напрямку руху не змінювала, не перестроювалась та не розпочинала рух, а відтак п. 10.1 ПДР не порушувала. Крім цього, вона дотримувала безпечної дистанції та безпечного інтервалу щодо автомобілів, які рухались в тому ж напрямку. Водночас, рухаючись у своїй смузі і не зманюючи напрямку руху після того, як вона проїхала світлофор вона відчула поштовх у задню ліву частину свого автомобіля і побачила як зліва від неї проїхав вантажний автомобіль, який з нею зіткнення та пошкодив її транспортний засіб.

Вказані обставини підтверджуються відеозаписом з місця події та фотокопіями пошкодженого авто ОСОБА_1 , які в повній мірі збігаються з поясненнями ОСОБА_1

Інспектор поліції, який був викликаний для дачі пояснень з приводу обставин справи в судове засідання неодноразово не з`являвся, обставин викладених у протоколі не підтвердив, як і не спростував доводів сторони захисту щодо дотримання ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

Крім того, в судове засідання не з`явився інший учасник ДТП - водій транспортного засобу Mersedes-Benz 2532L д.н.з. НОМЕР_2 , який також повідомлявся про розгляд справи і необхідність прибути в судове засідання.

При цьому, в письмових поясненнях даного водія наведено лише те, що він відчув удар у передню частину автомобіля Mersedes-Benz 2532L д.н.з. НОМЕР_2 , але не зазначено який механізм ушкоджень транспортних засобів, а також як діяв кожний з водіїв під час дорожньо-транспортної події.

Разом з тим, письмові пояснення ОСОБА_1 , відібрані інспектором поліції, повністю збігаються з її поясненнями в судовому засіданні, що свідчить про послідовність її показів.

З долученої до протоколу схеми місця ДТП можна встановити лише місце знаходження транспортних засобів на момент її складання після події, але вона не відображає як відбулася сама подія та не відповідає вищенаведеним дослідженими судом відеоматеріалам та поясненням.

Таким чином, суд приходить до переконання, що у справі відсутні будь-які фактичні дані, на підставі яких, поза розумним сумнівом, що є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною, може бути зроблений обґрунтований висновок про те, що в даному випадку ОСОБА_1 порушила п.10.1, 13.1 Правил дорожнього руху.

Досліджені в ході розгляду справи докази спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення та свідчать про недоведеність наявності в її діяннях об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

У силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п. 4 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 цього ж Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Даний висновок Конституційного Суду України узгоджується з правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, у рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Отже, суд враховуючи, положення ст. 251 КУпАП, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку із чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

З урахуванням викладеного, керуючись п. 1 ст. 247 ст. ст. 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Стрельбицький