Провадження № 33/817/413/19 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст.173 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 р. м. Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. ознайомившись із матеріалами справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лукашова Р.С. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 вересня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.173 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Адвокат Лукашов Р.С., діючи в інтересах ОСОБА_1 , як потерпілої, 12 листопада 2019 року подав апеляційну скаргу на вказану постанову, а також заявив клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, мотивуючи тим, що при винесенні постанови потерпіла не була присутня. Копію постанови отримала в суді 01 жовтня 2019 року. Не погоджуючись з винесеною постановою, потерпіла ОСОБА_1 04 листопада 2019 року звернулася до нього, адвоката Лукашова Р.С., за правовою допомогою. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, адвокат вважає, що строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин, оскільки потерпіла отримала постанову фактично через місяць після її винесення, за правовою допомогою звернулась на початку листопада і апеляційну скаргу адвокатом подано на протязі десяти днів з моменту укладення відповідної угоди і ознайомлення з текстом постанови.

Перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, вважаю, що він поновленню не підлягає у зв`язку з наступним.

Згідно ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В апеляційній скарзі адвокат стверджує, що ОСОБА_1 не була присутня в суді при оголошенні постанови 03 вересня 2019 року і дізнавшись про неї подала заяву про видачу судового рішення, яке отримала 01 жовтня 2019 року.

Однак, такі доводи адвоката спростовуються даними журналу судового засідання (а.с.35), з якого вбачається, що ОСОБА_1 брала участь в судовому засіданні 03 вересня 2019 року, за результатами якого винесено оскаржувану нею постанову.

Щодо часу вручення ОСОБА_1 копії постанови, то за змістом ч.2 ст.285 КУпАП обов`язок суду вручити копію постанови потерпілому виникає в залежності від того чи звернувся потерпілий з відповідним клопотанням.

Однак, ОСОБА_1 , яка брала участь в судовому засіданні 03 вересня 2019 року, за результатами якого винесено оскаржувану постанову, подала заяву про видачу їй копії цього судового рішення лише 13 вересня 2019 року (а.с.40).

В апеляційній скарзі адвоката в частині доводів щодо поновлення строку на апеляційне оскарження не наведено жодних причин, які перешкодили ОСОБА_1 звернутися до суду для отримання копії постанови до 13 вересня 2019 року, тобто в межах строку апеляційного оскарження.

Крім того, в зазначеній заяві ОСОБА_1 нею було вказано номер даної справи. Згідно даних Єдиного реєстру судових рішень постанова судді в цій справі була оприлюднена 05 вересня 2019 року і вже з того дня її текст перебував у загальному доступі, що давало можливість ознайомитися з цим судовим рішенням і при зверненні до суду 13 вересня 2019 року подати апеляційну скаргу в межах строку апеляційного оскарження.

В апеляційній скарзі від 12 листопада 2019 року стосовно поновлення строку оскарження адвокат Лукашов Р.С. посилається на ті ж самі доводи, які вказувала у своїй попередній скарзі від 09 жовтня 2019 року потерпіла ОСОБА_1 і які вже були вирішені апеляційним судом по суті, а саме постановою Тернопільського апеляційного суду від 18 жовтня 2019 року відмовлено в задоволенні її клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Збаразького районного суду Тернопільської області від 03 вересня 2019 року і скаргу повернуто апелянту.

Доводи адвоката про поновлення строку апеляційного оскарження з тих підстав, що ОСОБА_1 уклала з ним угоду про надання правової допомоги на початку листопада 2019 року, тобто через два місяці після винесення судового рішення і через місяць після того, як вона отримала його копію, є безпідставними і не можуть вважатися поважними причинами пропуску процесуального строку, оскільки адвокатом не наведено жодних обставин, які би об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 залучити адвоката для надання їй правової допомоги в період після складання протоколу про адміністративне правопорушення 09 липня 2019 року і до закінчення строку апеляційного оскарження винесеної у цій справі постанови суду першої інстанції.

Доводи адвоката про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження з метою забезпечення ОСОБА_1 права на доступ до суду і справедливий судовий розгляд є неналежними.

Так, Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників справи та своєчасного виконання ними передбачених законом певних процесуальних дій.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі "Рябих проти Росії", від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Понамарьов проти України", сформульовано висновки щодо застосування елементів принципу юридичної визначеності, відхід від якого можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі адвокатом не зазначено і не обґрунтовано.

Причини пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин. За відсутності таких, поновлення процесуального строку буде порушенням принципу юридичної визначеності і прав іншої сторони у справі.

Так, у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини констатував порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказавши, що національні суди порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд, оскільки вирішили поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин (п. 53 рішення). В цьому рішенні ЄСПЛ вказав, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення). Також, суд постановив, що у кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Враховуючи наведене і те, що в апеляційній скарзі адвоката не наведено відомостей про непереборні та об`єктивні перешкоди, які би вказували на поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, то в задоволенні його клопотання про поновлення цього строку слід відмовити.

Згідно ч.2 ст.294 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення строку оскарження, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Лукашова Р.С. про поновлення строку оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 вересня 2019 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лукашова Р.С. на вказану постанову повернути.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис