Справа №461/8337/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представників Львівської митниці Державної фіскальної служби України Лубоцького Б.І., Дунаса М.О., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника Львівської митниці управління ПМП та МВ начальника відділу ОР про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в Тернопільській область, тимчасово не працює, проживає: АДРЕСА_1 ,

за ст.472 Митного кодексу України,

встановив:

згідно протоколу про порушення митних правил №2948/209000/19 від 23.07.2019 року, 23 липня 2019 року близько 08 години 22 хвилини в зону митного контролю МАПП «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС заїхав транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ SPRINTER реєстраційний номер НОМЕР_1 , який прямував з Республіки Польща в Україну, обравши формою проходження митного контролю смугу «червоний коридор». У ході проведення митного огляду транспортного засобу в багажному відділені без ознак приховування було виявлено наступний вантаж: комп`ютерна техніка - моноблок торгової марки APPLE IMAC 21.5 серійний номер KS826-03970-A, який не було задекларовано, і який належав ОСОБА_1 , який слідував як водій у вказаному транспортному засобі. Даний товар, у встановленому порядку не був задекларований і був виявлений під час проведення митного контролю транспортного засобу.

Дії ОСОБА_1 , митним органом кваліфіковано за ст.472 МК України, як переміщення через митний кордон України вищевказаного товару шляхом недекларування, тобто, не заявлення за встановленою формою точних відомостей про нього, а саме про його наявність та кількість.

У судовому засіданні 05.11.2019 року ОСОБА_1 факт правопорушення заперечив. Вказав, що дійсно даний моноблок був в упаковці, однак він був придбаний для особистого користування та не був задекларований, оскільки відноситься до категорії особистих речей. Він не мав умислу на приховування від митного органу будь-яких товарів, що зокрема підтверджується проїздом через «червоний коридор» та декларуванням товару. Просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також, пояснив, що обрав для перетину кордон смугу руху «червоний коридор», оскільки керував не легковим автомобілем та перевозив холодильник, вага якого перевищувала 50 кг. Моноблок торгової марки APPLE IMAC 21.5 перевозив як особисту річ, яку придбав у іноземній державі для особистого користування, про що вказав у митній декларації. Факту переміщення персонального комп`ютера не приховував.

З цього приводу подав письмові пояснення.

Представники Львівської митниці в судовому засіданні протокол підтримали та просили притягнути ОСОБА_1 до відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників Львівської митниці на підтримання протоколу, пояснення ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, приходжу до наступного висновку.

За положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Згідно ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 472 МК України, передбачена відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України

Основним безпосереднім об`єктом правопорушення за даною нормою закону є встановлений порядок переміщення товарів та ТЗ через митний кордон України, а об`єктивною стороною є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, активна поведінка (вчинок) особи.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність умислу чи необережності, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює, чи може та повинен передбачати обставини і характер незаконного недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Так, підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Правила декларування визначені ст.ст. 257-269 Митного кодексу України.

Статтею 257 МК України, визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною 4 ст. 266 Митного кодексу України встановлено, що у разі самостійного декларування товарів декларантом, передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, на думку митного органу, дії особи полягали в порушенні процедури декларування та недекларування за встановленою формою, передбаченою ст. 257 МК України, точних відомостей про наявність та кількість товару, що підлягає обов`язковому декларуванню.

При цьому, суд вважає, що при складанні протоколу про порушення митних правил, митним органом не були враховано наступні обставини.

Підставою для складення протоколу про порушення митних правил стала митна декларація подана ОСОБА_1 23.07.2019 року.

Як вбачається з митної декларації ОСОБА_1 останній задекларував холодильник, велосипед та особисті речі.

Особисті речі, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, підлягають декларуванню шляхом учинення дій, усно або, за бажанням власника чи на вимогу органу доходів і зборів, письмово, не оподатковуються митними платежами та звільняються від подання проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України (ст.369 МК України).

Відповідно до п.13 ч.1 ст.370 МК України, особистими речами вважаються зокрема переносні персональні комп`ютери у кількості не більше двох штук і периферійне обладнання та приладдя до них; флеш-карти у кількості не більше трьох штук.

Таким чином, персональний комп`ютер - моноблок торгової марки APPLE IMAC 21.5 серійний номер KS826-03970-A, який належить ОСОБА_1 , було останнім задекларовано як особисту річ. Крім цього, такий переміщувався у межах встановленої норми для особистих речей. В даному конкретному випадку тара в якій перевозився моноблок не впливає на кваліфікацію дій особи.

Таким чином, ОСОБА_1 не мав підстав для сумніву у правильності інформації (наявності, кількості) зазначеної в поданій ним митній декларації, оскільки перевозив моноблок як персональний комп`ютер для особистого користування, тобто особисту річ, про що і вказав у митній декларації.

Наведене свідчить про відсутність у нього умислу на вчинення правопорушення.

Таким чином, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_1 умисних противоправних, винних дій, оскільки даних про те, що він не зазначив чи умисно невірно зазначив у митній декларації переміщувані речі в ході розгляду справи не здобуто.

Відтак, відсутні докази того, що він намагався навмисно чи з необережності перемістити товари через митний кордон України з порушенням положень чинного законодавства.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

Враховуючи наведене, а також принцип презумпції невинуватості, суд вважає, що обов`язок доказування обставин, викладених у протоколі покладається саме на митний орган. У той же час, докази долучені митним органом на підтвердження вини ОСОБА_1 не доводять факту вчинення ним правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення громадянина України ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що належних, допустимих та достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ст. 472 МК України під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, не здобуто, а ті які надані в якості підтвердження вчинення правопорушення не доводять вини ОСОБА_1 .

Згідно ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.528 МК України, у разі якщо за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови суду у справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, або адміністративне стягнення за порушення митних правил буде змінено, конфісковані товари, транспортні засоби, сума штрафу або її відповідна частина повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові. Якщо конфісковані товари, транспортні засоби неможливо повернути в натурі, повертається їхня вартість за вирахуванням сум належних митних платежів за ставками, що діяли на день конфіскації. Повернення грошових коштів, зазначених у цій частині, здійснюється органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, з державного бюджету.

Відповідно до ст.527 МК України, у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

За даних обставин провадження по справі підлягає закриттю, а товар, вилучений згідно з протоколом, слід повернути ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 247, 251,458, 467, 483, КУпАП, ст.527 МК України

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 Митного кодексу України закрити, у зв`язку з відсутністю в діях його складу адміністративного правопорушення.

Вилучений згідно протоколів про порушення митних правил №2948/209000/19 від 23.07.2019 року товар повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.