1Справа № 335/3006/19 3/335/608/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П., прокурора Жукової І.О., особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1, розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 107-Б, матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, у відношенні:

- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, працюючої начальником відділу правового забезпечення ГУНП в Запорізькій області, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

14.03.2019 року відносно ОСОБА_1 складено протокол за № 5/2019 за ч.2 ст.172-6 КУпАП, відповідно до якого вона, будучи, згідно з пп. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» та приміткою до ст.172-6 КУпАП суб'єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.172-6 КУпАП, та, згідно абз.14 ч.1 ст.1 цього ж Закону суб'єктом декларування, 18.10.2017 року придбавши у власність автомобіль Geely EMGRAND, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, вартістю понад 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01.01.2017 року (тобто суму 80 000 грн.), у порушення вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», повідомила про суттєві зміни в майновому стані, у звязку із придбанням вказаного майна у власність, лише 01.02.2019 року.

Прокурор у судовому засіданні просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП та накласти на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, строком на 11 місяців,зазначивши про доведеність факту несвоєчасного повідомлення ОСОБА_1 про суттєві зміни у майновому стані після придбання автомобіля і неповідомлення НАЗК про такі суттєві зміни у майновому стані в десятиденний строк.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечувала проти факту вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, вину не визнала та пояснила, що дійсно 18.10.2017 року за договором купівлі-продажу № 2341/2017/669884 нею було придбаноавтомобіль Geely EMGRAND, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 за 131 498 гривень 64 копійки. Вказане майно вона придбала у розстрочку, уклавши з продавцем додаткову угоду від 18.10.2017 року та частково виплачувала вартість вказаного майна до 31.01.2019 року, а тому вважала, що подавати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані потрібно лише після виплати останнього платежу за договором розстрочки, рахуючи, що, відповідно до ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Проте, вказала вказане майно в деклараціях за 2017 та 2018 рік, так як не мала наміру приховувати зміни в майновому стані, а декларування вказаної інформації на майбутнє не передбачено чинним законодавством і технічними стандартами сайту НАЗК.

Так, про такі зміни у майновому стані вона повідомила НАЗК в електронному виді шляхом створення та відправлення електронного повідомлення до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважений на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, де в розділі 6 зазначила характеристику придбаного цінного рухомого майна транспортного засобу та зазначила дату набуття права на нього 18.10.2017 року. Строки направлення такої щорічної декларації у повній мірі були дотримані. Аналогічним чином вона вчинила при складанні декларації за 2018 рік, вказавши ту саму інформацію, але зазначивши тип права як інше право користування і прізвище продавця, оскільки вважала, що повна вартість майна до того часу нею ще не була сплачена. 01.02.2019 року нею також було створено та відправлено електроне повідомлення до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування про зміни в майновому стані, оскільки 31.01.2019 року нею було внесено продавцю транспортного засобу повну вартість придбаного майна, що підтверджується відповідною розпискою. Таким чином, вона вважає, що у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відсутня субєктивна сторона правопорушення внаслідок відсутності умислу на скоєння вказаного правопорушення. У звязку з цим, просила закрити провадження у справі у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та надані докази, допитавши в якості свідка ОСОБА_2, вислухавши доводи прокурора, пояснення ОСОБА_1М, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті З цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до пп. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», поліцейські є суб'єктами, на яких поширюється дія вищевказаного Закону.

Частиною 2 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до п.1 примітки до ст.172-6 КУпАП суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частини першої та другої ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов'язанні подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Субєктом даного правопорушення є особи, які відповідно до ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

07.11.2015 року ОСОБА_1 склала Присягу поліцейського на вірність Українському народові.

Відповідно до наказу ГУНП в Запорізькій області від 07.11.2015 року №36 о/с ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання майор поліції.

Згідно з наказом ГУНП в Запорізькій області від 26.10.2017 року №518 о/с, майора поліції ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу правового забезпечення ГУНП.

Таким чином, начальник відділу правового забезпечення ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_1, відповідно до пп. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», є субєктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до абз.3 ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатної особи, встановлено у розмірі - 1600 гривень (50 прожиткових мінімумів - 80 000 гривень.)

Відповідно до договору купівлі-продажу від 18.10.2017 року № 2341/2017/669884, ОСОБА_1 придбала у власність автомобіль Geely EMGRAND, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1.

Відповідно п. 3.1 зазначеного договору ціна транспортного засобу складає 131 498 гривень 64 копійки.

Даний факт ОСОБА_1, як особою, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, не заперечується.

Таким чином, 18.10.2017 року ОСОБА_1 придбала у власність майно вартість якого перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, (1600 х 50 = 80 000 гривень) та відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», у неї як у суб'єкта декларування з 18.10.2017 року виник обов'язок у десятиденний строк подати повідомлення про суттєві зміни у майновому стані щодо придбання зазначеного майна, шляхом заповнення відповідної форми змін в особистому кабінеті користувача на веб-ресурсі http://nazk.gov.ua.

Кінцевою датою подання такого повідомлення, без порушення вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» у даному випадку, є 28.10.2017 року (включно).

Однак, у вказаний строк, згідно публічної частини Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування ОСОБА_1, про придбання нею вищезазначеного майна, вартість якого перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року, нею подано не було.

Однак, вказану інформацію ОСОБА_1 було відображено в деклараціях за 2017 та за 2018 роки.

Крім того, ОСОБА_1 про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування про придбання нею вищезазначеного майна повторно подано ще і 01.02.2019 року, що не є порушенням вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки вказана обставина зазначена в 2-х попередніх деклараціях цієї ж особи.

Отже, у зв'язку із вище викладеним, вважаю, що відображення ОСОБА_1 в деклараціях за 2017 та за 2018 роки майна вартість якого перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, та в подальшому відображення вказаного майна ще і 01.02.2019 року ніяким чином не пов'язане із зміною майнового стану ОСОБА_1 Суттєві зміни наступили у ОСОБА_1, як зазначалося вище з 18.10.2017 року з моменту укладання договору купівлі-продажу від 18.10.2017 року № 2341/2017/669884, тому саме з 18.10.2017 року у ОСОБА_1 виник обов'язок згідно ч.2 ст.52 ЗУ «Про запобігання корупції».

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 не мала наміру приховувати (не повідомляти НАЗК) про зміни свого майнового стану, а її дії не мали умисного характеру. Матеріали справи не містять даних про наявність корупційного інтересу щодо вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 172-6 КУпАП. Її вина характеризується звичайною необережністю внаслідок нерозуміння та невірного трактування норми ч.2 ст.52 ЗУ «Про запобігання корупції», оскільки вона не передбачала суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча могла і повинна була передбачити.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, є необґрунтованою, в протоколі про адміністративне правопорушення № 5/2019 від 14.03.2019 року, складеному відносно неї, відсутні будь-які дані про форму вини, в даному випадку наявність прямого умислу. Матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_1, подавши повідомлення про суттєві зміни майнового стану 01.02.2019 року, мала умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідувала будь-який корупційний інтерес. Вона лише в третій раз задекларувала обставини, викладені нею ж в деклараціях за 2017 та 2018 роки.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 року за № 223-943/0/4-17 вказується, що конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, є несвоєчасне подання декларації без поважних та те причин. Тобто, за наявності останніх відповідальність виключається.

Отже, в діях ОСОБА_1 відсутня вина як одна із складових елементів адміністративного правопорушення і надані органом поліції докази не свідчать про те, що вона вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

З урахуванням зазначеного, вважаю, що обставини, викладені в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 за несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані за ч. 2 ст. 176-2 КУпАП не знайшли свого підтвердження під час розгляду адміністративного матеріалу в суді.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 декларуючи суттєві зміни в майновому стані діяла з корупційним умислом на приховування майна, а тому суддя зобов'язаний застосувати положення презумпції невинуватості, згідно з якими ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість, і навпаки, орган чи особа, які обвинувачують іншу особу у вчиненні адміністративного правопорушення, зобов'язані довести її вину, в тому числі і умисел.

Відповідно до того ж принципу, винуватість особи має доводитися належними та допустимими доказами, що отримані відповідно до вимог Закону.

Згідно з вимогами ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положення ст. 129 Конституції України регламентують, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, суди зобов'язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства. Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31.10. 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27.01.1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15.05.2003 року), «Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини.

У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Згідно положень ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За положеннями ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що судом використані всі можливі заходи для встановлення істини по справі, керуючись Законом України «Про запобігання корупції», ст.ст.245, 247, 251, 252, 268, 283, 284, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя В.О. Макаров