КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1106/2019
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 квітня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю осіб, які притягувались до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та захисника останнього - адвоката Пілявіна Г.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 - адвоката Пілявіна Г.В. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 січня 2019 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 січня 2019 року,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючу за адресою:АДРЕСА_2,

закрито у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Як встановлено постановою судді, до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_3, в якому зазначено, що 05.09.2017 приблизно о 23 год. 50 хв. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на перехресті вулиць Васильківська - Ломоносова в м. Києві, не врахував дорожню обстановку, не переконався в безпеці свого маневру, внаслідок чого, виїхавши на регульоване перехрестя, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів. В діях водія ОСОБА_3 вбачається порушення п.п. 2.3 б, 8.7 Правил дорожнього руху України.

Крім того, в провадження суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_2,, в якому зазначається, що 05.09.2017 останній, керуючи автомобілем НОМЕР_2 на перехресті вулиць Васильківська - Ломоносова в м. Києві, не врахував дорожню обстановку, не переконався в безпеці свого маневру, внаслідок чого, виїхавши на регульоване перехрестя, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.3 б, 8.7 Правил дорожнього руху України.

Зазначені справи про адміністративні правопорушення були об'єднані судом в одне провадження.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.03.2018 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні ДТП, провадження у справі закрито в зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення; провадження у справі відносно ОСОБА_3 закрито у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2018 року постанову Голосіївського районного суду м. Києва скасовано, матеріали справи повернуто до УПП у м. Києві для до оформлення.

Після доопрацювання матеріали справи відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було повернуто до суду.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_3 - адвокат Пілявін Г.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 09 січня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у відношенні ОСОБА_3 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а справу щодо нього закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а саме, розгляд справи судом першої інстанції було проведено однобічно, неповно та не об'єктивно, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а висновки суду, викладені у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи та протирічать їм.

Зокрема, як зазначає захисник у поданій апеляційній скарзі, в мотивувальній частині суду не зазначено, в якій саме частині його підзахисний порушив вимоги п. 2.3 б) ПДР України і якими доказами це підтверджується.

Крім того, як вказує апелянт, ОСОБА_3 в своїх письмових поясненнях зазначав те, що він, керуючи автомобілем, повністю виконував ці вимоги: був уважним, стежив за дорожньою обстановкою, не відволікався від керування автомобілем, а також, апелянт звертає увагу на письмові покази ОСОБА_3, які він давав на місці ДТП та в суді, де він зазначав, що виїжджав на перехрестя на зелений сигнал світлофора, який у відповідності до п. 8.7.3 б) ПДР України, дозволяє рух, перехрестя було вільне, і не було будь-яких підстав або передумов того, що у нього на перехресті можуть виникнути перешкоди для руху, а він не міг і не повинен був передбачити того, що інший водій може виїхати на перехрестя на червоний сигнал світлофора, який забороняє рух, оскільки у відповідності до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила, і ці пояснення не були спростовані жодним доказом.

Як зазначає апелянт, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови, суд першої інстанції, посилаючись на п. 16.8 та 16.5 ПДР України, зазначив, що водій ОСОБА_2 повинен був завершити маневр перетину перехрестя і продовжити рух в наміченому напрямку, проте, на думку захисника, така мотивація суду свідчить про тлумачення цих пунктів ПДР без оцінки і аналізу всіх матеріалів справи, оскільки, відповідно до п. 16.8 ПДР України, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді, а судом першої інстанції не було встановлено, що водій ОСОБА_2 виїжджав на перехрестя на дозволяючий рух сигнал світлофора, і за таких умов посилання на п. 16.8 ПДР України є безпідставним.

Крім того, апелянт вказує на те, що у всіх письмових поясненнях, як на місці ДТП, так і в суді ОСОБА_3 зазначав про те, що під'їжджаючи до перехрестя з вул. Ломоносова він заздалегідь бачив, що на світлофорі, який регулював рух в його напрямку, був увімкнений зелений сигнал, перехрестя було вільне, а тому він виїжджав на перехрестя не гальмуючи, і його пояснення не спростовані жодним доказом, і за таких умов, він, як вважає апелянт, в дорожній ситуації, що склалась, не повинен був керуватись п. 16.5 ПДР України, оскільки цей пункт ПДР України, не регламентував його дій в цій ситуації.

Звертає увагу захисник і на те, що в мотивувальній частині оскаржуваної постанови суд першої інстанції зазначив, що доопрацьована схема ДТП містить відомості про наявність гальмівного шляху автомобіля «Ауді» під керуванням ОСОБА_3, що, на думку апелянта, спростовує доводи останнього щодо керування транспортним засобом на незначній швидкості, а також відсутності на перехресті автомобіля «ЗАЗ Деу сенс» на час його виїзду, проте, як зазначає апелянт, таке твердження не відповідає дійсності, так як на доопрацьованій схемі ДТП працівником патрульної поліції червоним кольором було нанесено напрямок руху обох автомобілів, і ніякого гальмівного шляху на цій схемі не позначено, і «допрацьовувалась» ця схема без виїзду на місце ДТП, без участі водіїв і не підписувалась ні водіями, ні понятими, і за таких умов вона взагалі не може бути належним та допустимим доказом у справі.

Не відповідає дійсності, на думу апелянта, і твердження суду першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваної постанови, що пояснення ОСОБА_2 щодо механізму удару узгоджуються з відомостями про локалізацію пошкоджень на транспортних засобах, що зазначені в схемі ДТП та фото світлинах, оскільки, в своїх поясненнях водій ОСОБА_2 зазначив, що автомобіль «Ауді» вдарив його автомобіль в праву частину, проте, як вбачається з опису пошкоджень автомобілів на зворотній стороні схеми ДТП, а також фотознімків пошкоджених автомобілів, автомобіль «Ауді» не має пошкоджень передньої частини, у цього автомобіля пошкоджені передні та задні ліві двері, ліве заднє крило, а натомість у автомобіля «ЗАЗ Деу сенс» пошкоджена передня частина, зокрема, капот, передня права фара, передній бампер, переднє праве крило, і зазначені пошкодження автомобілів повністю спростовують пояснення водія ОСОБА_2 щодо механізму зіткнення автомобілів і підтверджують пояснення водія ОСОБА_3 про те, що автомобіль «ЗАЗ Деу сенс» вдарив його автомобіль в ліву бокову частину, коли останній проїжджав перехрестя.

На думку апелянта, в результаті аналізу та оцінки всіх наявних у справі доказів в їх сукупності, не встановлено беззаперечних доказів того, що між діями водія ОСОБА_3 та наслідками ДТП є необхідний і достатній причинний зв'язок, а тому всі сумніви мають трактуватись на користь особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, а також, як вважає апелянт, матеріалами справи в їх сукупності доведено наявність в діях водія ОСОБА_2 порушення вимог п. 8.7.3 е) ПДР України, виїзд ним на регульоване перехрестя на червоний забороняючий рух сигнал світлофора, і як наслідок, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки виїзд водія ОСОБА_2 на регульоване перехрестя на червоний сигнал світлофора знаходиться в безпосередньому причинному зв'язку з ДТП і наслідками, які настали.

Також, як вважає апелянт, судом першої інстанції не було надано будь-якої оцінки та не взято до уваги того, що в своїх поясненнях водій ОСОБА_2 зазначав, що він виїхав на перехрестя на зелений миготливий сигнал світлофора, а в своїх останніх письмових поясненнях, наданих ним після повернення справи з управління патрульної поліції, водій ОСОБА_2 зазначив, що перетинаючи перехрестя, він боковим зором бачив, що світлофор почав блимати зеленим світлом, проте, апелянт вказує на те, що, як видно з фотознімка з місця ДТП, зробленого в напрямку руху водія ОСОБА_2, перетинаючи перехрестя, водій ОСОБА_2 боковим зором міг побачити лише світлофор, який регулює рух по вул. Васильківській, де рухався автомобіль «Ауді», оскільки світлофор, який регулює рух по вул. Ломоносова, знаходиться за декілька метрів до межі перехрестя, і таким чином, як вказує апелянт, це підтверджує пояснення водія ОСОБА_3 про те, що після ДТП водій ОСОБА_2 вибачався та казав про те, що він, рухаючись по вул. Ломоносова, помилково керувався при виїзді на перехрестя зеленим сигналом світлофора, який регулював рух по вул. Васильківській.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу, подану адвокатом Пілявіним Г.В. в інтересах ОСОБА_3 інший учасник ДТП ОСОБА_2 просить залишити її без задоволення; залишити чинною постанову Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 752/18535/17 (провадження № 3/752/226/19) та визнати винним по справі у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ОСОБА_3

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника, які підтримали подану останнім апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення ОСОБА_2, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити постанову судді - без змін; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_3 - адвоката Пілявіна Г.В., суд апеляційної інстанції вважає постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 січня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винниму вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із закриттям провадження у справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, а провадження у справі щодо ОСОБА_2закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, законною та обґрунтованою, а висновки судді, який розглядав справу такими, що відповідають встановленим обставинам справи, з огляду на таке.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, суддя, заслухавши пояснення обох учасників ДТП, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дійшов обґрунтованого висновку про те, що причиною виникнення дорожньо-транспортної пригодистали дії саме водія ОСОБА_3, який не дотримався вимог п.п. 2.3 б, 8.7 ПДР України, внаслідок чого були спричинені пошкодження транспортних засобів.

Вказаний висновок ґрунтується не лише на поясненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як безпосередніх учасників дорожньо-транспортної пригоди, а й на інших доказах, наявних в матеріалах справи, зокрема протоколах про адміністративне правопорушення та схемі місця ДТП.

Що ж стосується доводів, наведених в апеляційній скарзі адвоката Пілявіна Г.В., в тому числі щодо відсутності у справі доказів вини ОСОБА_3 та сукупності доказів, які доводять наявність в діях водія ОСОБА_2 порушень вимог п. 8.7.3 е) ПДР України, і як наслідок наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки виїзд водія ОСОБА_2 на регульоване перехрестя на червоний сигнал світлофора знаходиться в безпосередньому причинному зв'язку з ДТП та наслідками, які настали, то вони не можуть бути визнані обгрунтованими через те, що, всупереч наведеним у скарзі висновкам, пояснення водія ОСОБА_3, незважаючи на їх послідовний характер, не тільки не узгоджуються з іншими доказами по справі, зокрема схемою місця ДТП, а й суперечать їм.

Зокрема, характер та локалізація механічних пошкоджень обох транспортних засобів, їх розташування на місці ДТП після зіткнення, а також положення транспортних засобів в момент первинного контакту, яке обидва водія відобразили на Схемі організації дорожнього руху світлофорного об'єкту «вул. Васильківська - вул. Ломоносова» в м. Києві станом на 05.09.2017 року під час апеляційного розгляду, дозволяє зробити висновок про те, що більш об'єктивними та такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі щодо обставин та причин виникнення ДТП, є пояснення водія ОСОБА_2, а не водія ОСОБА_3, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції погоджується з оцінкою доказів по справі, яка наведена в оскаржуваній постанові, оскільки вона, як це передбачено ст. 252 КУпАП, ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Більш того, враховуючи ту обставину, що в момент первинного контакту автомобіль НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, знаходився під кутом по відношенню до автомобіля НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3; після зіткнення перший автомобіль розвернуло на 180 градусів, а другий автомобіль майже не змінив напрямку свого руху, проїхавши вперед на значну відстань від місця зіткнення, можна зробити висновок про те, що пояснення ОСОБА_3 щодо механізму ДТП не тільки не відповідають дійсним обставинам справи, а й спростовуються характером механічних пошкоджень, які отримав керований ним автомобіль в результаті цієї пригоди.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 - адвоката Пілявіна Г.В. не може бути задоволена, оскільки вона не містить в собі достатніх підстав для висновку про те, що постанова судді про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та відповідно про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із закриттям провадження у справі щодо нього у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 цього Кодексу, є незаконною та необґрунтованою, а тому, за наслідками розгляду цієї скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 січня 2019 року щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_3 - адвокату Пілявіну Г.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 січня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - адвоката ПілявінаГ.В. залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 січня 2019 року, відповідно до якої провадження у справі щодоОСОБА_2 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із закриттям провадження у справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Колдіна О.О.