ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/628/19
Єдиний унікальний № 310/6019/19 Головуючий в 1-й інстанції Білоусова О.М.
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції Білоконев В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Білоконев В.М., розглянувши клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яке викладено в апеляційній скарзі, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та застосовано до нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. та з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 384 гр. 20 коп. в дохід держави.

Як зазначено в постанові, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 01.08.2019 року серії ОБ №060484, 01.08.2019 року о 22 годині 55 хвилин в м. Бердянську у дворі будинку № 45 по вул. Перемоги, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21103 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та клопотання, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження наведеної вище постанови, посилаючись на те, що 18.10.2019 року, коли він знаходився на лікарняному, було винесено постанову і він дізнався про її існування лише 01.11.2019 року, отримавши копію постанову поштою, у зв`язку з чим не мав змоги подати апеляційну скаргу. Вважає причину пропуску строку поважною.

По суті скарги просить постанову судді суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи наведені у скарзі, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 18 жовтня 2019 року з огляду на наступне.

Відповідно до норм, викладених у статті 289, частині 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

ОСОБА_1 апеляційну скаргу на постанову судді від 18.10.2019 року подав лише 06.11.2019 року (згідно вхідного штампу суду), тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження (кінцевий строк подачі скарги припадав на 28.10.2019 року).

Доводи ОСОБА_1 про те, що 18.10.2019 року, коли він знаходився на лікарняному, було винесено постанову і він дізнався про її існування лише 01.11.2019 року, отримавши копію постанову поштою, у зв`язку з чим не мав змоги подати апеляційну скаргу, є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що, адміністративна справа надійшла до суду 08.08.2019 р. та її розгляд було призначено на 23.08.2019 року, проте слухання було відкладено на 06.09.2019 за усним клопотанням ОСОБА_1 про необхідність звернення до Бердянського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги; 06.09.2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про відкладення розгляду справи до вирішення питання про призначення йому адвоката Бердянським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги (а.с. 15); 20.09.2019 о 08-30 год. розгляд справи не відбувся у зв`язку з тим, що адвокат Хіжняков І.В., із яким ОСОБА_1 . уклав договір про надання правової допомоги за 30 хвилин до судового засідання, подав до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та видачу копії відеозапису, який міститься в матеріалах справи (а.с. 19-25); розгляд справи було відкладено на 03.10.2019 року; в судовому засіданні 03.10.2019 ОСОБА_1 свою провину у скоєному правопорушенні не визнав, суду надав пояснення по суті справи; також в судовому засіданні був присутній адвокат Хіжняков І.В., який просив провадження по адміністративні справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП; у зв`язку із надходженням клопотань адвоката Хіжнякова І.В. про виклик в якості свідка працівника поліції ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також витребування посадових інструкцій працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , а також необхідністю витребування витягу з журналу реєстрації осіб Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, судове засідання було відкладено на 16.10.2019 року. Крім того, судом зауважено, що під час узгодження наступної дати судового засідання, адвокат Хіжняков І.В. погодився із датою та часом призначення справи та заперечень щодо зайнятості в іншому судовому провадженні не заявляв. Однак, в судове засідання 16.10.2019 адвокат Хіжняков І.В. не з`явився, надав суду заяву про відкладення судового засідання на більш пізнішу дату у зв`язку з розглядом іншої справи в Запорізькому апеляційному суді (а.с. 39-40). ОСОБА_6 А ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти слухання справи за відсутності адвоката, просив розгляд відкласти, зазначивши, що адвокат Хіжняков І.В. в обов`язковому порядку буде присутній в наступному судовому засіданні у будь-яку дату. Слухання справи було відкладено на 18.10.2019 р. у зв`язку з тим, що в період з 21.10.2019 по 04.11.2019 включно суддя перебуватиме у додатковій відпустці. Адвокат Хіжняков І.В. повідомлений про наступну дату судового засідання телефонограмою (а.с. 48), а ОСОБА_1 - розпискою (а.с.47). В судове засідання 18.10.2019 ОСОБА_1 не з`явився, надав клопотання про відкладення слухання справи у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю в період з 17.10.2019 року по 21.10.2019 року, про що надав копію листка непрацездатності (а.с. 58-59). Адвокат Хіжняков І.В. в судове засідання не з`явився також, надав заяву про відкладення слухання справи на більш пізнішу дату, у зв`язку з необхідністю термінового від`їзду до м. Києва, а також з урахуванням заяви, наданої ОСОБА_1 про тимчасову втрату працездатності (а.с. 51-55). Разом з цим надав також клопотання від 17.10.2019 р. (а.с.56) про закриття справи на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП та припинення дослідження інших доказів.

Суд, проаналізувавши дії ОСОБА_1 та адвоката Хіжнякова І.В. законно та обґрунтовано прийшов до висновку про зловживання ними своїми процесуальними правами з метою затягування судового розгляду і уникнення адміністративної відповідальності внаслідок спливу строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, який закінчувався 01.11.2019 року, і крім того, з вищевказаного вбачається, що ОСОБА_1 і його захисник Хіжняков І.В. були обізнані про перебіг справи щодо ОСОБА_1 , а суд прийняв всі міри та заходи для того, щоб належним чином повідомити їх про дату, час і місце розгляду справи, щоб зберегти право ОСОБА_1 , як бути присутнім при розгляді справи, так і на своєчасне оскарження постанови суду.

Вищевказану постанову судом винесено саме в цей день, 18.10.2019 року, суд прийшов до переконання про можливість розгляду даної справи у її відсутність, так як, і ОСОБА_1 і його захисник Хіжняков А.М. були належним чином сповіщені про дату та час слухання справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутньою на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

На підставі ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя повинен це зробити в розумні строки, а на підставі ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Законність та обґрунтованість такого висновку, підтверджується також постановою Верховного Суду (Велика Палата) від 23.08.2018 року.

Верховний Суд, зокрема, відзначив про те, що суддям необхідно дотримуватися необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом з дотриманням, як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому Верховний Суд звернув увагу на те, що право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлена ч.1 ст. 268 КУпАП, не є абсолютним.

Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що такі обставини не можуть свідчить про недотримання прав особи та норм чинного законодавства, а тому доводи апелянта щодо порушення норм процесуального права не є слушними.

В клопотанні щодо поновлення строків на апеляційне оскарження інших доводів, які заслуговують на увагу, окрім вказаних, щодо того, з яких підстав ОСОБА_1 не міг оскаржити постанову суду у визначений законом строк, апелянт не наводить.

З наведеного вище вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний щодо вищевказаної події щодо нього, йому було повідомлено про час та дату слухання справи, тому зважаючи на це, мав реальну нагоду бути присутнім при розгляді справи, і в подальшому, навіть, зважаючи на знаходження на лікарняному з 17.10.2019 року по 21.10.2019 року (останній день оскарження постанови суду 28.10.2019 року), після 18.10.2019 року, хоча б поцікавитись в Бердянському міськрайонному суді Запорізької області про стан та перебіг справи щодо нього або стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, щоб зберегти своє право на своєчасне оскарження постанови суду у передбачений законом строк, однак не скористався своїми правами.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Як встановила судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України в постанові від 01 жовтня 2015 року №5-103кс15, для особи, яка оспорює рішення, ухвалене за викликом цієї особи, але без її участі, початком (початковим моментом) перебігу строку для подання апеляційної скарги є момент проголошення такого рішення.

Тому, посилання апелянта ОСОБА_1 на той факт, що про оскаржувану постанову йому не було відомо, оскільки він не був присутнім в судовому засіданні та не знав про її існування, зважаючи на вищевказане, на строки апеляційного оскарження не впливає і саме по собі не свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Під поважними підставами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з обставинами, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язаними з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Інші докази, які могли бути підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді від 18.10.2019 року стосовно нього.

Керуючись ст. ст. 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 жовтня 2019 року, у зв`язку з чим повернути йому апеляційну скаргу із доданими до неї матеріалами.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.М. Білоконев

Дата документу Справа № 310/6019/19