26.04.2019 Справа № 756/4454/19
Справа № 3-2392/19
Провадження № 756/4454/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Луценко О.М. розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянинаУкраїни, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1

за участю: старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва - Харитоненко К.В.

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогост.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 не сплачує аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, які зобов'язаний сплачувати відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03.10.2003 року по справі №2-4322/2003, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання, а саме з 26.09.2003 року по 01.03.2019 року, що еквівалентно сумі заборгованості у розмірі 80906,00 грн. відповідно довідки розрахунку заборгованості по аліментам від 25.03.2019 року.

26 березня 2019 року державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Харитоненко К.В. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 183-1 КУпАП, який надійшов до суду 01.04.2019 року.

ОСОБА_1 не зявився про дату, місце та час повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, щодіє під час і за місцемвчиненняадмінправопорушення. Адміністративнимправопорушенням (проступком) визнаєтьсяпротиправна, винна (умиснаабонеобережна) діячибездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободигромадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбаченоадміністративнувідповідальність ( частина 1 ст.9 КУпАП).

Адміністративнеправопорушеннявизнаєтьсявчиненимумисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків ( ст.10 КУпАП)

Відповідно до частини другоїстатті 68 КонституціїУкраїнинезнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до частини першоїст.38 КУпАПадміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративніправопорушення відповідно до цьогоКодексу підвідомчі суду (судді).

Крім того, судом встановлено, щоадміністративне правопорушення, передбаченестаттею 183-1 КУпАП, є триваючим.

ЗаконодавствоУкраїни не міститьвизначення «триваючогоправопорушення». У той же час роз'яснення поняття «триваюче правопорушення» було надано, зокрема у листі Міністерстваю стиціїУкраїни від 02.08.2013 року № 6802-0-4-13/11.

Так, триваючими визначають справ порушення, які почавшись з якоїсь проти правної дії або бездіяльності, здійснюються потім без перервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у станібезперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протяго мякогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоюєп равопорушення у виглядіневиконання покладених на ньогообов'язків.

Так, Законом Українивід 07.12.2017 року № 2234-VII " Про внесеннязмін до деякихзаконодавчихактівУкраїнищодопосиленнязахисту права дитини на належнеутримання шляхом вдосконалення порядку примусовогостягненнязаборгованістьзісплатиаліментів « ( далі- Закон № 2234-VII), який набрав чинності 06.02.2018 року, булодо повненоКУпАПстаттею 183-1, яка передбачає адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім'ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового стягнення.

Відповідно до положень ст.5 протоколу №7 до Конвенції «Про захист прав людини та осноположних свобод» (ETS №17) подружжя мають рівні права та рівну відповідальність приватно - правового характеру у відносинах між собою та зі своїми дітьми в тому, що стосується вступу в шлюб, під час перебування в шлюбі та при йогорозірванні. Дана стаття не перешкоджає державі приймати такіміри, якінеобхідні для дотриманняінтересівдітей.

Специфічною є дія нового закону щодо правопорушень і правовідносин, які виникають внаслідок їх вчинення. Тут новий закон, як правило поширюється на тітриваючі правопорушення, які розпочались до набрання ним чинності і завершились після цього. На практиці питання про застосування щодо триваючих правовідносин того чи іншогоположеннязаконуможуть виникнути досить часто і цей принцип не може тлумачитися як такий, що забороняє пряму дію або застосування цьогозакону до фактів і правовідносин, які виникли або тривають після набрання законом чинності. Тому чітке врегулювання відповідних питань у текстізакону є однією з імперативних вимог законодавчоїтехніки

Відповідно до ч.11.ст.71 Законом України «Про виконавчепровадження»передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз'яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідуванняі з заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, щополягає в ухиленні від сплати аліментів.

Частиною 2 статті 7 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»передбачено, що ця стаття не є перешкодою для судового розгляду, а також для покарання будь-якої особи за будь-яку діючи бездіяльність, яка на час її вчинення становила кримінальне правопорушення відповідно до загальнихп ринципів права, визнаних цивілізованими націями.

В судовому засіданні не надано відомостей про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів на утримання дітей, тому у суду відсутні перешкоди для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності, враховуючи положеннястатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, незважаючи на те, що це різні види юридичної відповідальності, хоча і маютьоднаковийоб"єкт правопорушеня - це права неповнолітніх дітей та предмет правопорушення -це кошти.

Відповідно до ч.12 ст.71 Закону України «Про виконавчепровадження«передбачено, що саме за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяці, державний виконавець складає протокол про вчинення боржником адміністративного правопорушення, передбаченогост.183-1 КУпАПУкраїни про адміністративне правопорушення, та надсилає його для розгляду до суду за місцезнаходження органу державної виконавчої служби.

Враховуючивищевикладене, у випадку, якщо на момент набрання чинностіЗаконом у особи наявна заборгованість за несплату аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документу до примусового виконання, то така особа після набрання чинностіЗаконом має вжити необхідні заходи, щодо погашення такої заборгованості, а у разі невжиття відповідних заходів з погашення заборгованості така особа має нести адміністративнувідповідальність за ст.183-1 КУпАП.

Вина ОСОБА_1підтверджується зібраними по справі доказами в їх сукупності, згідност.251 КУпАП:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 7503549/6 від 26.03.2019 року, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів;

- виконавчим листом від 07.10.2003 року виданим Оболонським районним судом м. Києва по справі №2-4322/2003, відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3народження- аліменти в розмірі ј частини заробітку з усіх його видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 26.09.2003 року до досягнення його повноліття;

- постановою про відкриття виконавчого провадження від 16.10.2003року, з якої вбачається, що в Оболонському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва знаходиться виконавче провадження № 944/14, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-4322/2003 від 07.10.2003 року;

- розрахунком заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 по аліментам станом на 01.03.2019 року становить 80906,00 грн.

Керуючись своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознак иадміністративногоправопорушення, передбаченогост.183-1 КУпАП, не сплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якоїперевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Суд вважає, що матеріали справи є достатніми для висновку про те, що ОСОБА_1.. вчинив правопорушення, передбаченест.183-1 КУпАП.

Згідносанкціїст.183-1 КУпАПц еправопорушення тягне за собою виконання суспільно корисних робіт нас строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.

Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, а саме не сплата аліментів на утримання неповнолітньої дитини, особу порушника, який не працює, обставину, що відповідност.34 КУпАПпом"якшує відповідальність за адміністративне правопорушення - щире розкаяння винного.

З метою виховання правопорушника, попередження здійснення ним нових правопорушень, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, передбаченого санкцією даноїс татті.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовийзбір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті судовий збір, що становить 384,20 гривень.

Керуючись ст.ст.9-11, 33, 40-1, 183-1, 221, 268, 283-285,294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі санкції цієї статті призначити йому адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративноївідповідальності, їїзаконнимпредставникомпротягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Оболонськийрайонний суд м. Києва.

Суддя : О.М. Луценко