Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2019 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання Шутюк С. Ю.,

з участю ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Млинівського районного суду Рівненської області від 30 вересня 2019 року відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Млинівського районного суду Рівненської області від 30 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 384 гривні 20 копійок.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій вказує, що оскаржувана постанова є незаконною, не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства. Суд недостатньо вмотивував своє рішення, ухвалив його на припущеннях, допустив неправильність при застосуванні норм права.

Зазначає, що при ухваленні постанові порушені вимоги ст.ст. 245, 266 КУпАП, п.п. 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом № 1452/735 від 9.11.2015 року, та п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103. 31 грудня 2019 року о 21 год. 05 хв. його зупинили працівники поліції по причині того, що не світився правий габарит. В процесі спілкування з поліцей ськими, останні повідомили, що запідозрили перебування його в стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти тест на вміст в організмі алкоголю. Поліцейський, який поїхав за алкотестером, привіз з собою двох свідків, і саме тому він відмовився проходити огляд. У Млинівську районну лікарню його не направляли і він не відмовлявся їхати в лікарню на освідування. Суду слід врахувати, що транспортний засіб було зупинено працівниками поліції без належних на те підстав, а тому всі подальші дії працівників поліції є неправомірними.

Він не заперечує про те, що випив пива, про що повідомив працівників поліції, щиро кається, алкоголю не вживає. Рахує , що суд мав дослідити обставини, які пом`якшують відповідальність і дають можливість застосувати ст. 22 КУпАП. Він на утриманні має двоє дітей дружини від першого шлюбу та дружину, яка ніде не працює. Основний дохід в сім`ю він заробляє за допомогою автомобіля, а позбавлення права керування транспортним засобом позбавить його можливості утримувати сім`ю. За станом здоров`я не може фізично працювати і це стверджується медичними документами. З огляду на зазначене, просив застосувати ст..22 КУпАП, постанову Млинівського районного суду Рівненської області від 30 вересня 2019 року скасувати, провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, клопотання про застосування ст..22 КУпАП підлягає до задоволення.

Судом встановлено: ОСОБА_1 31 серпня 2019 року о 2 год. 05 хв. в с. Ужинець по вул. Рівненській Млинівського району Рівненської області керував транспортним засобом автомобілем «FORD GRANADA» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння і від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серія ОБ № 013951 від 31 серпня 2019 року зазначено, що цього дня о 21 год. 05 хв. ОСОБА_1 в с. Ужинець по вул. Рівненській Млинівського району керував ТЗ «FORD GRANADA» д.н.з НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушена координація рухів, нечітка вимова слів), від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ та від проходження такого огляду в медичному закладі водій також відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Обставини, викладені в протоколі, підписали свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Матеріали справи також містять письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які засвідчили, що під час зупинки автомобіля поліцейським водій ОСОБА_1 був з явними ознаками алкогольного сп`яніння і від проходження огляду відмовився.

Відповідно до Акту огляду на стан сп`яніння від 31 серпня 2019 року ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння відмовився, про що вказав у акті.

Згідно вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Санкцією частини 1 статті 130 КУпАП для водіїв передбачено єдиний та безальтернативний вид стягнення, такий як штраф в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме відмова від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння особою, яка керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції не дослідив та не врахував обставини, які пом`якшують адміністративну відповідальність порушника.

ОСОБА_1 в своєму клопотанні про звільнення його від відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП вказує, що щиро розкаюється і в той день вживав тільки пиво. У користуванні має автомобіль і, надаючи послуги по перевезенню, отримує заробіток, який є єдиним доходом у сім`ю. В нього на утриманні двоє дітей дружини та дружина, яка ніде не працює. Основний дохід в сім`ю він заробляє за допомогою автомобіля, а позбавлення права керування транспортним засобом позбавить його можливості утримувати сім`ю. За станом здоров`я не може фізично працювати і це стверджується медичними документами.

До клопотання ОСОБА_1 долучено довідку про склад сім`ї Підгаєцької сільської ради, епікріз з історії хвороби № 2838, позитивну характеристуку, видану Підгаєцькою сільською радою, довідку ТзОВ «Захад-Євро-Сток» про факт робити водієм.

На думку апеляційного суду, вказані в клопотанні обставини, що підтверджені належними доказами, дають підстави звільнити ОСОБА_1 від відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Аргументами такого висновку також є те, що ОСОБА_1 щиро розкаявся у вчиненому, факт вживання пива та визнання вини ОСОБА_1 повідомив поліцейським при складанні протоколу, що вбачається із копії запису з нагрудної камери поліцейського.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Ісмаїлов проти Росії" від 6 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

На підставі викладеного, оскаржувану постанову суду першої інстанції слід скасувати, ухвалити нову постанову про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваження, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.22, 23, 283, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Млинівського районного суду Рівненської області від 30 вересня 2019 року відносно ОСОБА_1 - скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і обмежитись усним зауваженням, а справу провадження закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: Ковальчук Н.М.