КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1844/2019 Суддя у І-й інстанції: Шестаковська Л.П.
Категорія: ч. 2 ст. 172-7 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-7 КУпАП ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, працюючого в Оболонському УП ГУНП в м. Києві на посаді дільничного інспектора поліції (з обслуговування с. Пуща-Водиця), лейтенанта поліції, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу: за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень; за ч.2 ст. 172-7 КУпАП в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

За правилами ч. 2 ст. 36 КУпАП, за сукупністю правопорушень, ОСОБА_2 визначено остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень - у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він обіймаючи посаду дільничного офіцера поліції Оболонського УП ГУНП у м. Києві, вчинив розгляд звернення: ОСОБА_3 від 30.07.2018 за №Н-3463Кц; адвоката Зьоми В.О. від 13.08.2018 за №З-3667, від 20.08.2018 за №З-3782, від 21.08.2018 за №З-79-ЛГ щодо неправомірності його дій як офіцера поліції, склав висновок про результати такого розгляду та підготував проекти відповідей на звернення, тобто вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, обумовленого суперечністю між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, яка безпосередньо вплинула на об'єктивність та неупередженість прийнятого керівником рішення, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, під час розгляду вказаного звернення, ОСОБА_2 в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", не повідомив у встановленому законом порядку свого безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить перевірити законність та обґрунтованість постанови Оболонського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року, скасувати її та закрити провадження по справі у зв`язку з тим, що в рішенні суду вбачаються грубі порушення норм процесуального права, його вступна частина не відповідає резолютивній частині, в якій невірно зазначено його ім`я по-батькові, що вказує на притягнення до адміністративної відповідальності іншої особи.

Вважає, що особа, яка складала протоколи про адміністративне правопорушення щодо нього, діяла без наданих законом повноважень, оскільки нормативний акт, на підставі якого особа діяла, не був внесений у відповідний реєстр.

При цьому, посилається на порушення порядку складання протоколів про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 256 КУпАП.

Також, на його думку, у справі не міститься достатніх, належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора Приходька І.О., який проти неї заперечив, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі цих вимог закону, а також ст.ст. 251, 252 КУпАП, суддя в постанові повинен навести докази вини особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, та дати їм належну оцінку у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, ці вимоги закону були дотримані судом 1-ї інстанції у повній мірі.

Так, відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві від 02.04.2018 № 315 о/с ОСОБА_2 призначений на посаду дільничного інспектора поліції (з обслуговування с. Пуща-Водиця) Оболонського УП ГУНП у м. Києві.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 31.05.2018 № 481 о/с дільничному інспектору поліції (з обслуговування с. Пуща-Водиця) Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_2 присвоєно чергове спеціальне звання лейтенант поліції.

Згідно п.п. 3 п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" особами, уповноваженими на виконання функцій держави в розумінні суб'єктів, на яких поширюється дія цього Закону, є поліцейські. Тобто ОСОБА_2 є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 вказаного Закону особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Разом з тим, ОСОБА_2, будучи особою, на яку поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції", у відповідності до приписів ст. 28 цього Закону мав обов'язок повідомти свого безпосереднього керівника про наявність у нього реального чи потенційного конфлікту інтересів та не вчиняти дій і рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення № 53/2018 від 11.12.2018, ОСОБА_2 та ОСОБА_6, як дільничі офіцери поліції, 25.07.2018 безпідставно провели перевірку господарської діяльності ФОП ОСОБА_3, під час якої вилучили майно останньої.

Оскаржуючи дії працівників поліції, ОСОБА_3, а потім і адвокат Зьома В.О., подали скарги, зареєстровані в Оболонському УП ГУНП у м. Києві 30.07.2018 за номером Н-3463Кц, 13.08.2018 за № З-3667, 20.08.2018 за № З-3782, 21.08.2018 за №З-79-ЛГ, в яких просили надати роз'яснення щодо правомірності дій працівників поліції, зокрема і ОСОБА_2, та вжити відповідних заходів щодо повернення вилученого майна.

За результатами розгляду вказаного звернення ОСОБА_2 складено висновки, які затверджено начальником Оболонського УП ГУНП в м. Києві НіконовимМ.М., та підготовлено проекти відповідей на ім'я заявників, в яких їх поінформовано про підстави вилучення майна та про місце його зберігання.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що приватний інтерес ОСОБА_2 під час розгляду заяв-звернень вбачається бажання приховати факти вчинення ним незаконних дій з метою уникнення відповідальності за це, та який завадив останньому належно виконати свої службові повноваження, оскільки незважаючи на суперечність, що виникла між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, він здійснив вирішення вказаних заяв-звернень, особисто склав висновок про результати їх розгляду та підготував проект відповідей заявникам, що вплинуло на об'єктивність та неупередженість прийнятого начальником Оболонського УП ГУНП у м. Києві рішення при підписанні відповідей заявникам.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_2діяв в умовах реального конфлікту інтересів, однак не повідомив про це у встановленому законом порядку пройого наявність, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Диспозицією частин 1, 2 статті 172-7 КУпАП, склад даних правопорушень полягає у: неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень; у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об'єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень

Оскільки ОСОБА_2, будучи поліцейським, всупереч вказаним нормам Закону, усвідомлюючи наявну суперечність між своїми приватним інтересом та службовими повноваженнями, не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомив безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів і розглянув звернення ОСОБА_3 та скарги адвоката Зьоми В.О. на бездіяльність працівників поліції Оболонського УП ГУНП у м. Києві, у тому числі і його, склав висновки за результатами їх розгляду та підготував проекти відповідей на них, які надав на підпис начальнику Оболонського УП ГУНП у м. Києві, і тим самим порушив вимоги, встановлені пунктами 1. 2 частини першої статті 28 Закону.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, і доводи апеляційної скарги його не спростовують.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид та розмір стягнення, та з урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП застосував до ОСОБА_2 штраф у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є правильним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про невідповідність даних, зазначених у вступній та резолютивній частині рішення суду, а саме щодо неправильно вказаного його ім`я по-батькові, є технічною помилкою, яка жодним чином не впливає на доведеність винуватості, кваліфікацію дій та розмір стягнення.

Крім того, суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що накази Національної поліції України від 09.11.2015 року № 83 та від 15.04.2017 року № 361, якими затверджено Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України є актами, спрямованими на організацію виконання рішень вищестоящих органів і власних рішень, які не мають нових правових норм, а тому не підлягають державній реєстрації, з огляду на що довід апеляційної скарги про відсутність повноважень у оперуповноваженого Київського міського управління ДВБ НП України ОСОБА_8 на складання протоколів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, є безпідставним.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення, і оскільки днем виявлення правопорушення є день складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, а саме 11.12.2018, а постанова суду 1-ї інстанції прийнята 11.03.2019, у наступний після вихідного дня, на який припадає закінчення вказаного строку, тобто в межах 3-місячного терміну, то строки накладення адміністративного стягнення у даному випадку судом 1-ї інстанції не порушені, з огляду на що апеляційна скарга і у цій частині є необґрунтованою.

Таким чином, підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 з підстав, наведених в поданих апеляційних скаргах, не вбачається, а тому постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни, а апеляційна скарга ОСОБА_2 щодо її скасування - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Київського апеляційного суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Оболонського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року щодо ОСОБА_2 за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Т.М.Юденко