Справа №: 307/786/19
Провадження № 3/307/390/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 квітня 2019 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Ніточко В.В.,

з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши матеріали, якi надійшли від представника Уповноваженого Верховної ради України з прав людини в Закарпатській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки с. Нересниця, вул. Грушевського, 146, Тячівського району Закарпатської області, одруженої, працює директором ДП "Тячівське ЛГ", зі слів до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за ч.2 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП)

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до ДП "Тячівське ЛГ" із заявою від 30 січня 2019 року, в якій просив надати, зокрема інформацію щодо того, чи укладались угоди договори про надання юридичних послуг, юридичних консультацій чи надання будь-якої правової допомоги між ДП "Тячівське ЛГ" та з сторонніми суб'єктами СПД чи адвокатами, юристами в період з 01 січня 2018 року по 20 січня 2019 року, та якщо укладалися, то надати перелік сторонніх СПД чи адвокатів, юристів та на яку суму було виплачено за відповідний період, згідно таких угод-договорів, в розмірі помісячно. Однак, листом від 04 лютого 2019 року № 29 ДП "Тячівське ЛГ", за підписом директора ОСОБА_1, потерпілому інформацію щодо того, чи укладались угоди договори про надання юридичних послуг, юридичних консультацій чи надання будь-якої правової допомоги між ДП "Тячівське ЛГ" та з сторонніми суб'єктами СПД чи адвокатами, юристами в період з 01 січня 2018 року по 20 січня 2019 року, та якщо укладалися, то надати перелік сторонніх СПД чи адвокатів, юристів та на яку суму було виплачеано за відповідний період, згідно таких угод-договорів, в розмірі помісячно, надано не було. Тобто, ОСОБА_1 своїми діями вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.212-3 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП, а тому просив справу закрити.

Суд, заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Із запиту на отримання публічної інформації вбачається, що Закарпатська обласна правозахисна організація "Справа і честь" 30 січня 2019 року звернулася до директора ДП "Тячівське ЛГ" із запитом на отримання публічної інформації, а саме, чи укладались угоди договори про надання юридичних послуг, юридичних консультацій чи надання будь-якої правової допомоги між ДП "Тячівське ЛГ" та з сторонніми суб'єктами СПД чи адвокатами, юристами в період з 01 січня 2018 року по 20 січня 2019 року, та якщо укладалися, то надати перелік сторонніх СПД чи адвокатів, юристів та на яку суму було виплачено за відповідний період, згідно таких угод-договорів, в розмірі помісячно.

Згідно листа державного підприємства "Тячівське лісове господарство" № 29 від 04 лютого 2019 року, Закарпатській обласній правозахисній організації "Справа і честь" відмовлено в наданні публічної інформації за запитом № 4 від 30 січня 2019 року, оскільки державне підприємство "Тячівське лісове господарство" не є розпорядником публічної інформації в розумінні ч.1 ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Закон України "Про доступ до публічної інформації" визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Із аналізу вказаного положення, під публічною інформацією розуміється вся інформація, якою володіє відповідний субєкт, яка є відображеною та задокументованою будь-якими засобами та на будь-яких носіях та яка належить до категорії інформації, розпорядником якої може бути такий субєкт відповідно до Закону.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року № 10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" зазначено, що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях: уся інформація, що перебуває у володінні субєктів владних повноважень, тобто органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, органів влади Автономної Республіки Крим, інших суб'єктів, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання (пункт 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI); інформація щодо використання бюджетних коштів юридичними особами, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим (пункт 2 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI); інформація, пов'язана з виконанням особами делегованих повноважень суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг (пункт З частини першої статті 13 Закону № 2939-VI); інформація щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них, якщо йдеться про суб'єктів господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями (пункт 4 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI); інформація про стан довкілля; якість харчових продуктів і предметів побуту; аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; інша інформація, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідна інформація) (частина друга статті 13 Закону № 2939-УІ).

Отже, визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Згідно ч.5 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Із ч.4 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" вбачається, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Аналіз передбаченого Законом України "Про доступ до публічної інформації" визначення публічної інформації свідчить, що до такої інформації належить не тільки інформація, яка створена самостійно суб'єктами владних повноважень, а й інша інформація, створена спільно з іншими особами. Навіть якщо інформація не була отримана чи створена в процесі виконання обов'язків суб'єкта владних повноважень, але знаходиться у його володінні, така інформація також є публічною і доступ до неї регулюється положеннями Закону.

Пунктом 6 ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Крім того, ч.1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні інформації.

Зокрема, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Таким чином, жодної з підстав для відмови в наданні інформації, передбачених ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" у листі державного підприємства "Тячівське лісове господарство" від 04 лютого 2019 року № 29 наведено не було.

Ненадання інформації на запит; надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації становить порушення законодавства про доступ до публічної інформації відповідно до пункту 6 частини першої статті 24 Закону України "Про доступ до публічної інформації" відповідальність за яке передбачена статтею 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 р. № 10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації", за загальним правилом не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою статті 6 Закону № 2939-УІ, вказану інформацію може бути обмежено в доступі, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину (частина п'ята стаття 6 Закону № 2939- VI).

Отже, запитувана заявником інформація є публічною та відповідно до норм законодавства доступ до запитуваної інформації не може бути обмежений та інформація повинна бути надана. У випадку, якщо запитувані документи містять інші персональні дані, окрім тих що визначені у законодавстві, розпорядник інформації повинен обмежити доступ до такої інформації. За приписами частини сьомої статті 6 Закону № 2939-УІ обмеженню в доступі підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП (ненадання інформації) підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 11 березня 2019 року, запитом Закарпатської обласної правозахисної організації "Справа і честь" від 30 січня 2019 року на отримання публічної інформації, листом державного підприємства "Тячівське лісове господарство" від 04 лютого 2019 року № 29 про відмову в наданні інформації.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст.ст. 33 - 35 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.283-285, 287-294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі 25 (двадцять п'ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 (чотириста двадцять пять) гривень 00 копійок, в доход держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок судового збору.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Ніточко