Справа № 361/3600/18
Провадження № 3/761/161/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року

Суддя Шевченківського районного суду міста Києва Щебуняєва Л.Л., при секретарі - Якимів І.І., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,представника особи,яка притягається до адміністративної відповідальності-адвоката Єніча В.С., прокурора Генеральної прокуратури України Панафеди Н.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві

справу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушену головним спеціалістом відділу контролю за своєчасністю подання декларацій Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_4 за протоколами про адміністративне правопорушення №44-03/28/18 від 07 червня 2018 року,№44-03/29/18 від 07 червня 2018 року ,

відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Гайсін Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою : АДРЕСА_2

-у вчиненні адміністративного правопорушення ,передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення ,пов'язане з корупцією, ОСОБА_1,будучи особою начальницького складу органу цивільного захисту,яка перебуває у розпорядженні Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції»,а також рішення Національного агентства від 10 червня 2016 року №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб,уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування»,зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088 (зі змінами),рішення Національного агентства від 10 червня 2016 року №3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб,уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування»,зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №959/29089 (зі змінами), несвоєчасно,без поважних причин подав щорічні декларації особи,уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 та 2017 роки ,чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав себе винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, зазначив,що 25 березня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв рішення про звільнення його з посади голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій на підставі подання №13544/Ав від 25 березня 2015 року та Розпорядження про звільнення від 25 березня 2015 року. Твердження НАЗК щодо того,що він на підставі Наказу Державної служби України з надзвичайних ситуацій по особовому складу цивільного захисту №164 від 25 березня 2015 року «Про оголошення Розпорядження Кабінету Міністрів України» в період 2016-2017 років перебував у розпорядженні голови ДСНС не відповідає дійсності. З квітня 2015 року він оскаржував в судовому порядку вищевказані Розпорядження та Наказ. Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 квітня 2018 року визнано протиправними та скасовані Розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій», Наказ Державної служби України з надзвичайних ситуацій по особовому складу цивільного захисту від 25 березня 2015 року №164 «Про оголошення Розпорядження Кабінету Міністрів України» ,його поновлено на посаді Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій. Вказане рішення суду 07 серпня 2018 року залишено в силі Київським апеляційним адміністративним судом. У зв'язку з винесенням судового рішення щодо поновлення його на посаді,скасуванні вищевказаних Розпорядження та Наказу,вважає,що обов'язок щодо подання щорічних декларацій за 2016,2017 роки виник у нього виключно з дати поновлення на посаді Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій,що ним було своєчасно виконано,в зв'язку з чим унеможливлює притягнення його до адміністративної відповідальності. Крім того вказує на те,що його не знайомили з наказом про зарахування у розпорядження Голови ДСНС, відносно нього не приймалось будь-яких рішень щодо продовження строку перебування у розпорядженні,звільнення зі служби цивільного захисту,або ж інших рішень в період з 25 березня 2015 року до його поновлення на посаді,не здійснювалось службових виплат на його користь,не надавалось службових завдань тощо.

Про наявність такого наказу його стало відомо лише під час звернення до суду з адміністративним позовом про поновлення на посаді. Крім того, вказує на те,що він не мав умислу на несвоєчасне подання декларації. Просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Представник особи,яка притягається до адміністративної відповідальності-адвокат Єніч В.С. просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП,з підстав вказаних ОСОБА_1

Прокурор вважала доведеним несвоєчасне без поважних причин подання ОСОБА_1 щорічних декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 та 2017 роки, яке є підставою для визнання останнього винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП , просила провадження у справі закрити на підставі ст. 38 КУпАП в зв'язку із спливом терміну накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,його представника,допитавши свідка, з'ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суддя дійшла висновку, що провадження по справі належить закрити, з наступних підстав.

Стаття 129 Конституції України передбачає,що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні,чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи,уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до примітки до ст.172-6 КУпАП суб'єктом правопорушень у цій статті є особи,які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов'язані подавати декларацію особи,уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» ,особи,зазначені у пункті 1,підпунктах «а» і «в» пункту 2,пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону,зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи,уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування,за минулий рік за формою,що визначається Національним агентством.

Відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції»,суб'єктами ,на яких поширюється дія цього Закону,є особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту.

Проте, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не доводять тих обставин, що останній несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи,уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування .

Так,Кабінет Міністрів України 23 квітня 2014 року видав розпорядження №412-р «Про призначення ОСОБА_1 Головою Державної служби України з надзвичайних ситуацій».

Наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 30 квітня 2014 року №200 «Про прийняття на службу ОСОБА_1.» останнього прийнято на службу цивільного захисту та зараховано у кадри Державної служби України з надзвичайних ситуацій у спеціальному званні полковник служби цивільного захисту (спеціальне звання (в порядку пере атестування) присвоєно наказом МНС України від 08 січня 2008 року №2).

25 березня 2015 року на засіданні Кабінету Міністрів України прийнято Розпорядження №241-р,яким ОСОБА_1 звільнено з посади Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій за порушення Присяги державного службовця (пункт 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу»).

Наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 25 березня 2015 року №164 «Про оголошення розпорядження Кабінету Міністрів України» полковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 відповідно до пунктів 79,80 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового та начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року №593, зараховано у розпорядження Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

Судовим розглядом встановлено,що у квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України ,Державної служби України з надзвичайних ситуацій про скасування розпорядження,зобов'язання вчинити дії, треті особи ,які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору :Голова ДСНС ОСОБА_6,Міністерство внутрішніх справ України.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 квітня 2018 року,яке ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2018 залишено без змін, ОСОБА_1 поновлено на посаді Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій з 25 березня 2015 року, визнані протиправними та скасовані Розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій», Наказ Державної служби України з надзвичайних ситуацій по особовому складу цивільного захисту від 25 березня 2015 року №164 «Про оголошення Розпорядження Кабінету Міністрів України».

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка директор департаменту персоналу Державної служби України з надзвичайних ситуацій ОСОБА_7 зазначив ,що станом на 25 березня 2015 року він не займав вказану посаду. Йому відомо від працівників департаменту, що Наказ Державної служби України з надзвичайних ситуацій по особовому складу цивільного захисту від 25 березня 2015 року №164 «Про оголошення Розпорядження Кабінету Міністрів України»,яким ОСОБА_1 зараховано у розпорядження Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій,останньому направлявся поштою за його місцем проживання . Після закінчення строку перебування у розпорядженні ,інших рішень щодо ОСОБА_1 не приймалось. Після скасування судом Наказу ДСНС від 25 березня 2015 року №164 ,інші розпорядження з цього приводу не видавались.

Згідно до Єдиного державного реєстру декларацій осіб,уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ,щорічні декларації за 2016,2017 роки подані ОСОБА_1 17 травня 2018 року ,о 10 год.12 хв. та 10 год.15 хв.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення обов'язок ОСОБА_1 подавати декларацію у відповідності до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» за 2016 ,2017 роки пов'язується з тим, що він є особою начальницького складу органу цивільного захисту відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Проте,враховуючи,що рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 квітня 2018 року,яке ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2018 залишено без змін, ОСОБА_1 поновлено на посаді Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій з 25 березня 2015 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій», Наказ Державної служби України з надзвичайних ситуацій по особовому складу цивільного захисту від 25 березня 2015 року №164 «Про оголошення Розпорядження Кабінету Міністрів України»,яким ОСОБА_1 зараховано у розпорядження Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій, визнані протиправними та скасовані , відсутні підстави вважати,що він з часу звільнення з посади Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій до набрання законної сили вказаного рішення суду ,несвоєчасно без поважних причин подав щорічні декларації особи,уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 ,2017 роки.

Твердження ОСОБА_1 щодо виникнення у нього обов'язку подання щорічних декларацій за 2016,2017 роки з дати поновлення його судом на посаді Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій,що ним було своєчасно виконано шляхом їх подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб,уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 17 травня 2018 року, не спростовані при судовому розгляді .

Одночасно суд враховує правові позиції рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», якими визначено концепцію якості закону з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Лише з обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, може виходити суд при вирішенні справи про адміністративне правопорушення.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62).

Відповідно до п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5.( щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) відзначається принцип правової визначеності, який означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Як наголошує Конституційний Суд України у п.4.2 вказаного Рішення, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Вищевказане Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України.

У відповідності до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато,а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного,оцінивши викладені вище обставини у їх сукупності ,суддя прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП ,оскільки в суді не доведено обставини, що ОСОБА_1 вчинив умисне адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, не доведено наявність складу адміністративного правопорушення в діях останнього , такі обставини виключають провадження у адміністративній справі, а відтак провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п.1 ст. 247, п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.Л. Щебуняєва