КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№33/824/238/2019 Постанова винесена суддею Отвіновським П.Л.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Луцьк Волинської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні сина, 2005 р.н., працюючого керівником зміни телеканалі «Х-спорт», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

та

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

в с т а н о в и в:

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі за закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Цією ж постановою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою суду, 16 серпня 2016 року об 11 год. 30 хв. по вул. Набережно-Рибальська в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1, перед початком зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не надав дорогу автомобілю «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 10.1 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрив провадження у справі, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Крім того, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, за яким 16 серпня 2016 року об 11 год. 30 хв. по вул. Набережно-Рибальська в м. Києві ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_2, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 ПДР України.

Проте, посилаючись на встановлені при судовому розгляді обставини та матеріали справи, суд дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою через порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить її скасувати та направити справу на новий розгляд в суд першої інстанції для з'ясування всіх обставин по справі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення належним чином не мотивований та ґрунтується на неповно з'ясованих обставинах.

Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення складеного на ОСОБА_3 в графі «чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР» міститься виправлення з цифри 2 на 3, однак суд на це не звернув увагу та не зробив відповідні уточнення по пункту правил, що в подальшому унеможливило однозначно трактувати запис в протоколі.

Крім того, суд не врахував жодних доказів, які надав водій автомобіля «Хюндай», а натомість, за основу при складанні постанови використав висновок експерта №2732/9719/17-52 від 30 травня 2017 року, який був складений некоректно, без використання доказів, які знаходяться у справі, та при ознайомленні з яким було виявлено цілий ряд неточностей, опечаток, абзаців, які не відносяться до даної експертизи, а на цілий ряд поставлених питань в постанові, які передбачає автотехнічна та транспортно-трасологічна експертиза, не надано відповідей, які суттєво, точно і в повному обсязі могли б встановити механізм скоєння ДТП, що свідчить про необ'єктивність висновку.

Зокрема, у висновку експерта: в аналізі деформації транспортних засобів, крім зазначених автомобілів, беруть участь Шкода та Мерседес; замість числових значень експерт застосовує словарні (відстань між ними невелика, Пежо подолав незначну відстань до повної зупинки, неподалік від автомобіля Пежо); описується сумнівний характер руху автомобіля Пежо; не вирахувана швидкість автомобіля Пежо з моменту появи на відеозйомці, зафіксованою камерою відеоспостереження, до початку екстреного перелаштування на першу смугу по матеріалах, що знаходяться у справі; не вирахуваний час за який пройшов автомобіль Пежо з моменту його фіксацією камерою відеоспостереження до початку вимушеного екстреного перелаштування на першу смугу; не вирахуваний час за який пройшов автомобіль Пежо з початку видимого сліду, зупиночний шлях, при екстреному гальмуванні, до повної зупинки автомобіля; не вирахувана відстань гальмівного шляху, яку пройшов автомобіль Пежо з моменту виявлення водієм небезпеки, враховуючи видимий слід відбитку шин до повної зупинки автомобіля; не встановлено місцезнаходження автомобілів в той момент, відстань між ними; не застосовано інший спосіб більш точний, покадрової розгортки розрахунків швидкості автомобіля Пежо з моменту фіксації камерою відеоспостереження до моменту ДТП, за матеріалами, що знаходяться в справі; не враховано при розрахунку швидкості автомобіля Пежо при екстреному гальмуванні ті обставини, що він спочатку зіткнувся з автомобілем Хюндай, а після з бордюром тротуару, на відео шини задніх коліс не співпадають із залишеним слідом від задніх коліс, вони зміщені вліво; не внесено корективи в розрахунки швидкості; не розраховано швидкість автомобіля Хюндай з моменту появи в камері відеоспостереження до настання ДТП по матеріалах, що знаходяться у справі, що явилося причиною подальшого зіткнення, та не розраховано на якій відстані від місця (зіткнення) міг знаходитися ТЗ у момент, коли водій сприйняв дорожню обстановку як таку, що потребує екстреного гальмування, та який час рухався ТЗ у стані гальмування до (зіткнення) чи до повної зупинки.

Також експерт не використав і відеозйомку та не описав, як він визначив, що з технічної точки зору дії водія Хюндай не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.3 ПДР, де камерою чітко зафіксовано, що перед здійсненням маневру перелаштування в першу смугу він заздалегідь ввімкнув вказівник повороту та через 50 метрів став перелаштовуватися на першу смугу, натомість агресивна манера керування автомобілем Пежо, перевищення швидкості загального потоку по 3-х полосах, а при розрахунках, що знаходяться у справі, й п. 12.4 встановленої швидкості в населених пунктах ПДР, вихідні дані яких не врахував експерт, водій автомобіля Пежо для уникнення зіткнення з попереду рухаючимся джипом, без включення поворотів, був змушений переїхати правим колесом автомобіля розділову смугу та незначний час рухався між першою та другою смугами, та з такого положення розпочав екстрене гальмування під кутом на першу смугу. Натомість, експерт зазначив, що дії водія Пежо відповідали зазначеним пунктам ПДР без будь-якого опису свого твердження.

Крім того, в експертизі цілий ряд фраз навмисно було вилучено експертом із контексту, що в подальшому лягло за основу написання висновку.

Зокрема, в його поясненнях від 20.12.2016 року зазначено, що коли він перестроївся на першу смугу і почав їхати по першій смузі, за ним ніхто не рухався по першій смузі, проте у своєму висновку експерт вилучив із тексту такі слова, як «за ним ніхто не рухався по першій смузі», у зв'язку з чим в подальшому було зроблено висновок про неспроможність його пояснень.

Також зазначає, що після отримання копії висновків автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи та відповіді КП Київміськсвітло, ним на місті скоєння ДТП проводилися заміри відстаней штрихів розподільчої смуги між першою та другою смугами від електроопори, де встановлена камера відео спостереження, до першої видимої електроопори, і ці дані підтвердять ті розрахунки швидкості автомобілів Хюндай та Пежо, що брали участь в ДТП, які надавалися ним суду раніше та поставлять під сумнів категоричні висновки експерта.

Таким чином, на думку апелянта, суд не врахував всіх доказів, що знаходяться у справі, а експертиза проведена поверхнево, без врахування всіх обставин, доказів та розрахунків, що є підставою для скасування постанови суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, а також судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були дотримані.

Як убачається з провадження у справі про адміністративне правопорушення та постанови, суддя місцевого суду при розгляді даної справи дослідив її матеріали, вислухав позицію ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо невинуватості кожного з них в порушенні правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, проаналізував у постанові докази у справі, і повно та всебічно з'ясувавши обставини, які вказують на порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2, надав їм об'єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та про відсутність такого в діях ОСОБА_3, оскільки відсутні порушення ПДР України з його боку, а тому судове рішення є належно обґрунтованим та відповідає вимогам діючого законодавства.

При цьому, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні п. 10.1 Правил дорожнього руху України, а саме - незабезпеченні ним безпеки здійснюваного маневру - перед початком зміни напрямку руху під час керування 16 серпня 2016 року об 11 год. 30 хв. по вул. Набережно-Рибальська в м. Києві автомобілем «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1, не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не надав дорогу автомобілю «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, що призвело до зіткнення з ним, та отримання внаслідок цього транспортними засобами механічних пошкоджень, відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами у справі.

Такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, у схемі ДТП, яка була підписана відповідною посадовою особою та учасниками дорожньо-транспортної пригоди без будь-яких заперечень, в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху по вул. Набережно-Рибальська в м. Києві, а також дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту зіткнення, місце зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, характеру і локалізації механічних пошкоджень транспортних засобів, а також у поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо обставин події.

Так, за наявними в матеріалах справи поясненнями ОСОБА_3, він, керуючи автомобілем «Пежо», рухався по вул. Набережно-Рибальська в напрямку Подолу зі швидкістю 60 км/год. у потоці транспортних засобів в правій смузі руху. Раптово із середнього ряду виїхав автомобіль «Хюндай» та без увімкненого сигналу повороту різко здійснив маневр у праву смугу руху, у зв'язку з чим він вимушений був застосувати екстрене гальмування для уникнення зіткнення з цим автомобілем, уходячи вправо, але зіткнення уникнути не вдалося. В результаті зіткнення у його автомобілі було пошкоджено передній бампер зліва, переднє ліве крило та фара. Також зазначив, що після зіткнення водій автомобіля «Хюндай» пояснив, що він здійснив такий різкий маневр у зв'язку з проколом в його автомобілі заднього лівого колеса.

Щодо посилань іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - водія ОСОБА_2 на відсутність в його діях порушення вимог п. 10.1 ПДР та винуватість у дорожньо-транспортній пригоді водія автомобіля «Пежо» ОСОБА_3 через перевищення ним швидкості та не дотримання безпечної дистанції, із зазначенням такого механізму дорожньо-транспортної пригоди, як рух автомобіля «Пежо» не по правій полосі, а між двома смугами (другою та першою), та те, що він рухався на автомобілі «Хюндай» по вул. Набережно-Рибальська в напрямку вул. Хрещатик у другій смузі загального потоку транспортних засобів, та під'їжджаючи до мосту Метро, у нього виникло відчуття, що ліве заднє колесо його автомобіля трохи приспущене, тому вирішив зупинитися та це перевірити, у зв'язку з чим, увімкнувши правий поворот та дивлячись вправо і вперед, почав перелаштовуватись у праву смугу руху, на якій на відстані 200 метрів від нього жодного автомобіля не було, та, не вимикаючи правого повороту, почав уповільнювати рух, з метою подальшої зупинки. Однак, коли він майже був біля бровки, він почув звук різкого гальмування та відчув удар з заду з правого боку в його автомобіль і, проїхавши ще біля 9 метрів, зупинився, не застосовуючи різкого гальмування. Вийшовши з автомобіля, він не розумів звідки взявся автомобіль «Пежо», оскільки перед перелаштуванням він його не бачив, але з відеозапису з камери зовнішнього спостереження вбачається, що водій автомобіля «Пежо» на великій швидкості, не включаючи поворот та щоб уникнути зіткнення з автомобілем «Джип», який рухався за ним (ОСОБА_2В.), вирішив з'їхати вправо, так як там нікого не було, то вони спростовуються даними схеми дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів у першій смузі проїзної частини по вул. Набережно-Рибальська в м. Києві біля лівого переднього крила автомобіля «Пежо» у його кінцевому положенні, та сліди гальмівного шляху коліс автомобіля «Пежо» довжиною 14,1 м та 12,7 м, і дана схема підписана учасниками дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі ОСОБА_2 в цій частині без будь-яких зауважень.

Зі схеми дорожньо-транспортної пригоди також вбачається, що ДТП сталося на дорозі, що має три смуги для руху в одному напрямку, і у кінцевому положенні після зіткнення автомобіль «Пежо» розташований в крайній правій смузі, орієнтований передньою частиною в напрямку свого руху до зіткнення з відхиленням передньої частини праворуч, при цьому, відстань від переднього і заднього його правого колеса до правого краю проїзної частини дороги становить 0,5 м та 0,9 м відповідно, а автомобіль «Хюндай» розташований попереду автомобіля «Пежо» у крайній правій смузі, орієнтований передньою частиною в напрямку свого руху до зіткнення з незначним відхиленням передньої частини праворуч і відстань від переднього та заднього його правого колеса до краю проїзної частини дороги становить 0,45 м та 0,5 м відповідно.

Також зі схеми ДТП слідує, що в результаті зіткнення автомобіль «Хюндай» має пошкодження заднього бамперу, заднього правого крила та задньої правої фари, а автомобіль «Пежо» - переднього бамперу, переднього лівого крила, передньої лівої фари та переднього лівого підкрилка.

Характер і локалізація пошкоджень на автомобілях «Пежо» та «Хюндай» свідчать про те, що правою задньо-боковою частиною в районі заднього правого крила автомобіль «Хюндай» контактував із лівою передньо-боковою частиною в районі переднього лівого крила та підкрилка автомобіля «Пежо».

Вказані обставини об'єктивно підтверджуються і наявними в матеріалах справи відеозаписом з камери зовнішнього відеоспостереження та фотокартками події, з яких вбачається, що до початку маневрування, як автомобіль «Пежо», так і автомобіль «Хюндай» рухаються у другій смузі руху, та в момент початку перестроювання автомобіля «Пежо» у першу смугу руху, останній наздоганяє автомобіль, який рухався попереду нього, та, рухаючись паралельно з ним, починає його випереджати, а автомобіль «Хюндай» в цей час ще рухається по другій смузі руху, і в момент початку перестроювання автомобіля «Хюндай» у першу смугу руху, автомобіль «Пежо» вже більшою частиною кузова рухається по ній, а в момент зіткнення автомобіль «Пежо» повністю знаходиться у першій смузі руху, а автомобіль «Хюндай» лише частково.

Отже, дані схеми дорожньо-транспортної пригоди та відеозапису, вказують на те, що, коли автомобіль «Пежо» почав перестроювання у першу смугу руху та більшою частиною автомобіля вже знаходився у першій смузі, автомобіль «Хюндай», який знаходився на невеликій відстані від автомобіля «Пежо», змінюючи напрямок руху, також почав виїжджати у першу смугу руху, чим створив аварійну ситуацію.

Такий механізм дорожньо-транспортної пригоди об'єктивно підтвердив і допитаний в суді апеляційної інстанції судовий експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_4, який, підтримавши свій висновок №2732/9719/17-52 від 30.05.2017 року, пояснив, що за обсягами матеріалів справи вбачається, що механізм ДТП з пояснень водія автомобіля «Пежо» ОСОБА_3 є спроможним, а з пояснень водія автомобіля «Хюндай» ОСОБА_2 - неспроможним, так як в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Хюндай» перед зіткненням, рухаючись в другій смузі руху та здійснюючи зміну напрямку руху з виїздом у першу смугу, не впевнився про відсутність в ній транспортних засобів та не пропустив автомобіль «Пежо», який вже рухався у першій смузі, чим створив небезпеку для руху водію автомобіля «Пежо», який не мав технічної можливості уникнути зіткнення, навіть шляхом застосування екстреного гальмування, згідно п. 12.3 ПДР. Таким чином, водій автомобіля «Пежо» зі свого боку виконав весь комплекс заходів, регламентований вимогами Правил дорожнього руху для такої ситуації, і був поставлений в аварійну обстановку діями іншого учасника дорожнього руху, а тому його дії з технічної точки зору не перебували в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Натомість, в даній дорожній обстановці невідповідності дій водія автомобіля «Хюндай» вимогам п.п. 10.1, 10.3 ПДР з технічної точки зору знаходилися в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Також експерт зазначив, що одним із критеріїв визначення швидкості руху є визначення швидкості по залишеним слідам юзу коліс автомобіля та, оскільки автомобіль «Пежо» застосував екстрене гальмування, то зафіксованим слідам гальмування автомобіля «Пежо» в даних дорожніх умовах відповідає величина швидкості біля 56 км/год., а з огляду на те, що за рахунок незначного контактування автомобіль не зазнав значних механічних пошкоджень, то його швидкість була в межах даного розрахунку і могла відповідати поясненням водія про його швидкість біля 60 км/год., а тому підстав технічного характеру говорити про перевищення водієм автомобіля «Пежо» ОСОБА_3 установлених меж безпечної швидкості не має.

Не встановлено таких підстав вважати, що мало місце перевищення водієм автомобіля «Пежо» ОСОБА_3 установлених меж безпечної швидкості і апеляційним судом, а приведені ОСОБА_2 розрахунки швидкості водія ОСОБА_3 до уваги не приймаються, оскільки вони здійснені, виходячи з відстані між електроопорами та часу, за який їх проїхав ОСОБА_3, відповідно до відеозапису, але без урахування слідів гальмування водія автомобіля «Пежо» ОСОБА_3, які, відповідно до даних схеми ДТП, довжиною 14,1 м та 12,7 м, знаходяться у крайній правій смузі та беруть свій початок і закінчуються, де розташовується автомобіль «Пежо», тобто до електроопори.

Твердження ж ОСОБА_2 про рух водія автомобіля «Пежо» ОСОБА_3 між другою та першою смугами, а не в першій смузі, в той час коли він, впевнившись у відсутності транспортних засобів в першій смузі руху, почав здійснювати перестроювання в першу смугу руху, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що за таких обставин є неможливим, як те розташування автомобілів після зіткнення, що відображено в схемі ДТП, на відеозаписі та фотокартках, так і зафіксоване на схемі ДТП місце їх зіткнення, а також і утворення тих пошкоджень, що зафіксовані в автомобілі «Пежо» в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Аналізуючи дані, зафіксовані на схемі ДТП, зокрема щодо визначеного місця зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, а також характеру та локалізації пошкоджень автомобілів у результаті дорожньо-транспортної пригоди, в сукупності з іншими доказами по справі, зокрема поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо напрямку руху транспортних засобів безпосередньо перед зіткненням, можна прийти до висновку про те, що водій автомобіля «Хюндай» ОСОБА_2 перед початком зміни напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу автомобілю «Пежо», який рухався по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись та здійснив з ним зіткнення.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про порушення ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та про його невинуватість не заслуговують на увагу.

Також, сукупністю досліджених судом та наведених вище доказів спростовуються і доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди та про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, з'ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та правильно прийняв рішення про закриття провадження по справі у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, а також дійшов до вірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 порушень вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху, які призвели до виникнення ДТП, і відповідно складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрив провадження у справі.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі за закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.