Номер провадження: 33/813/1349/19
Номер справи місцевого суду: 521/3891/19
Головуючий у першій інстанції Гарський О. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді - Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Ткачука В.О.,

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

адвоката - Пошали К.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27 березня 2019 р., відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, що мешкає за адресою (на момент розгляду справи): АДРЕСА_1

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Малиновського районного суду від 27 березня 2019 року, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до постанови суду ОСОБА_1 , 12.02.2019 року о 23 годині 00 хвилин керував транспортним засобом «Isuzu Gemini» державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одесі, 4-й Амурський провулок, в порушення п. 2.9 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується «Drager Alcotest 6810» прилад ARCD - 0494 тест №2140, складений 12.02.2019 року, відповідно до якого встановлено наявність 1,98 % алкоголю.

Вимоги та узагальнення доводів особи, щодо поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апелянт зазначає, що він не був присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не сповіщався належним чином про місце і час розгляду справи, копію постанови від 27.03.2019 року своєчасно не отримав, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин.

Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, заслухавши правопорушника ОСОБА_1 суд вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до вимог ст. 285 КУпАП відомості про направлення правопорушнику ОСОБА_1 копії судового рішення в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції.

Отже, зазначені причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги можуть бути визнані поважними, тому він підлягає поновленню.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та справу закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зокрема, апелянт посилається на те, що постанова винесена без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, оскільки:

- суд в порушення ч.1 ст.268 КУпАП розглянув справу у його відсутність;

- судом неповно досліджені обставини справи, не було з`ясовано, що ОСОБА_1 не згоден з протоколом та не визнав своєї провини, акт був підписаний по причини введення його в оману;

- всупереч Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів ніяке освідчення не пропонувалось проводити, висновок про стан сп`яніння було зроблено тільки на підставі вказаної проби.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

За змістом ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції вважав, що вина останнього доведена та підтверджена належними та допустимим доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серія БД №137086 від 12.02.2019 року;

письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 від 12.02.2019р.;

тестуванням на алкоголь «Drager Alcotest 6810»;

протоколом огляду на стан сп`яніння;

диском з відеозаписом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи, наявним доказам та вищевказаним нормам права.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що суд в порушення ч.1 ст.268 КУпАП розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 та він не був повідомлений про час та місце розгляду справи, не приймаються до уваги, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повідомили про розгляд адміністративних матеріалів відносно нього, про що свідчить його особистий підпис в протоколі (а.с. 2).

З урахуванням викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу та своєчасно не цікавився рухом справи.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним.

За таких підстав, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про необхідність провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, посилання апелянта на розгляд справи у його відсутність враховані в постанові апеляційного суду від під час розгляду та задоволення клопотання про поновлення строку на оскарження постанови районного суду.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 та його захиснику в повній мірі були надані можливості для захисту своїх прав, передбачених ст.268 КУпАП, чим відновлено його право на участь в судовому розгляді та право на захист.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення з посиланням на ст.62 Конституції України, рішення Конституційного суду України та ЄСПЛ, є безпідставні та не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення, підписав його (а.с.1).

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він за сімейними обставинами сів за кермо у стані алкогольного сп`яніння, однак нікуди не рухався.

Суд апеляційної інстанції відноситься до цих пояснень ОСОБА_1 критично, з тих підстав, що з пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Isuzu Gemini» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Більш того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , відмовився від з`явлення клопотання відносно свідків, а також від перегляду диску.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

З урахуванням вищевказаної норми права, апеляційний суд вважає, що матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а постанова суду першої інстанції залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було запропоновано пройти будь-які медичні досліди для виявлення в крові алкогольних засобів, є необґрунтованими та спростовуються наявними в справі доказами.

Так, ОСОБА_1 у присутності двох свідків пройшов тестування на алкогольне сп`яніння, що підтверджується «Drager Alcotest 6810» прилад ARСD - 0494 тест №2140, складений 12.02.2019 року, відповідно до якого встановлено наявність 1,98 % алкоголю.

При складенні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 дії інспекторів поліції були повністю узгодженні з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, в редакції діючій на час складання протоколу.

За таких підстав, не приймаються до уваги і доводи про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

З урахуванням вищевказаної норми права, апеляційний суд вважає, що матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інших правових доводів, які б спростовували висновки суду першої та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а постанова суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.280, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 27 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева