Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2019 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду - Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Савонік Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Ширко М.Р. на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 серпня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 серпня 2019 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 22 червня 2019 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї, а саме висловлювався нецензурними словами в адресу своєї матері - ОСОБА_2 , тобто своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі представник Ширко М.Р. просить постанову суду скасувати, прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Зазначає, що приймаючи рішення про відсутність складу адміністративного правопорушення у вчиненні домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , суд першої інстанції не прийняв до уваги свідчення потерпілої, про те, що ОСОБА_1 систематично порушує правила співжиття, не дає їй вільно користуватися своєю власністю, допускає домашнє насильство, зокрема, словесно ображає, погрожує, принижує її перед сусідами та родичами. Неодноразово ОСОБА_1 позбавляв ОСОБА_2 їжі, не даючи користуватися кухнею, виганяв з дому, а також викрадав правовстановлюючі документи на будинок, який належить їй на праві приватно власності.

Крім того, Ширко М.Р. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова винесена відносно ОСОБА_1 21 серпня 2019 року без участі потерпілої ОСОБА_2 чи її представника (а.с.23).

В матеріалах справи відсутні відомості про отримання потерпілою копії постанови суду.

Апеляційна скарга подана 12 вересня 2019 року (а.с. 46).

Оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

На розгляд адміністративної справи в апеляційний суд ОСОБА_2 та її представник Ширко М.Р. в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи належним чином був повідомлені.

В матеріалах справи наявна розписка адвоката Ширко М.Р. про ознайомлення 16 жовтня 2019 року з матеріалами справи, а тому про дату та час розгляду справи останній було відомо.

Крім того, захисником Савонік Л .О. було подано заяву про те, що вона повідомляла представника Ширко М.Р. про розгляд справи в апеляційній інстанції.

Відповідно до вимог ч.4 ст.294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

За наведених обставин, а також з метою недопустимості порушення строків розгляду справи суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності потерпілої ОСОБА_2 та її представника Ширко М.Р .

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Савонік Л.О., які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення « поза розумним сумнівом » ( рішення ЄСзПЛ « Авшар проти Туреччини » ). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом » ( рішення від 18 січня 1978 року у справі « Ірландія проти Сполученого Королівства » ( Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає у разі вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Під час апеляційного розгляду допитаний ОСОБА_1 вказав, що 22 червня 2019 року перебуваючи за місцем проживання не вчиняв насильства в сім`ї. Зазначив, що між ним та його матір`ю ОСОБА_2 мала місце виключно побутова сімейна сварка, без застосування насильства як фізичного, так і психологічного. Наголосив, що між ним та ОСОБА_2 на протязі тривалого часу виникають конфліктні ситуації у зв`язку із перебуванням в суді цивільної справи, щодо визнання права власності на приватний будинок, де вони проживають.

Апеляційний суд приймає пояснення ОСОБА_1 , оскільки доказів у підтвердження того, що останній вчинив насильство відносно своєї матері - ОСОБА_2 суду не надано.

Виходячи з викладеного та з огляду на диспозицію ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки « поза розумним сумнівом» не доведено його вина в інкримінованому адміністративному правопорушенні, а отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити Ширко М.Р. строк на апеляційне оскарження.

Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 серпня 2019 року відносно ОСОБА_1 - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника Ширко М.Р. - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І.Полюхович