Справа № 465/1286/19 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 33/811/660/19 Доповідач: Михалюк В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі :

Головуючого судді Михалюка В.О.,

з участю правопорушника гр. ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Дубіцького В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 31 травня 2019 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Франківського районного суду м. Львова від 31 травня 2019 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 ( шість) місяців.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 01.03.2019 о 14 год. 40 хв. по вул. Кобилиці, 19 у м. Львові, керуючи автомобілем марки "Volkswagen Golf", д.н.з. НОМЕР_1 , під час об`їзду перешкоди, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем марки Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_2 , який перебував у нерухомому стані, під керуванням ОСОБА_2 . У зв`язку із цим транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальних збитків, тобто порушив п. 13.3 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, 01.03.2019 року о 14 год. 40 хв. по вул. Кобилиці, 19 у м. Львові він, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Volkswagen Golf", д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо - транспортної пригоди, не залишився на її місці, не повідомив про неї підрозділу поліції і покинув місце пригоди, чим порушив п. 2.10 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Оскільки два адміністративних протоколи складені відносно однієї особи за вчинення кількох адміністративних правопорушень, що пов`язані однією обставиною та одночасно розглядаються в одному суді, то дані справи про адміністративні правопорушення об`єднані в одне провадження згідно постанови від 23.04.2019 року.

На дану постанову судді правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що дана постанова суду є незаконною та такою, що підлягає частковому скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 212628, за ст. 122-4 КУпАП (залишення водіями транспортних засобів місця дорожньо-транспортної пригоди), відповідно до якого свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП не визнано, оскільки висновки суду в цій частині не відповідають фактичним обставинам справи, а ґрунтуються лише на припущеннях потерпілого та інспекторів поліції, при цьому інші докази невинуватості, судом до уваги не брались та не спростовані. Крім цього зазначає, що у матеріалах справи немає жодного доказу, який би вказав на те, що він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, а відеозапис, який наданий потерпілим є місцем зупинення транспортних засобів після ДТП, яке ним відзнято за допомогою мобільного телефону на місці події. Також вказує, що в матеріалах справи не містяться переконливі докази винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. Звертає увагу на те, що обираючи адміністративне стягнення, судом не враховано ті обставини, що на його утриманні перебувають батьки похилого віку та сестра інвалід третьої групи, які є хворими людьми і їх часто необхідно відвозити у лікарняні заклади для проведення діагностики захворювань та лікування. Позбавлення його права керування транспортними засобами в даній ситуації є надто суворим.

Просить скасувати постанову Франківського районного суду м. Львова від 31 травня 2019 року в частині, що стосується визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а провадження у справі в цій частині закрити, та обрати відносно нього інший вид стягнення, не пов`язаний з позбавленням права керування транспортними засобами.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та його захисника адвоката Дубіцького В.П., які просили задоволити апеляційну скаргу, розглянувши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи зобов`язана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи.

І як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обгрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 212627 від 01 березня 2019 року та протоколом адміністративне правопорушення серії ОБ № 212628 від 01 березня 2019 року, поясненнями правопорушеника ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 а також іншими матеріалами справи

Разом з тим, доводи апеляційної скарги правопорушника ОСОБА_1 щодо необґрунтованого застосування до нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування строком на 6 місяців за наявних в справі обставин заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Однак, при накладенні стягнення за дане адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги, передбачені ст. ст. 22, 23 та 33 КУпАП, а саме: характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують відповідальність.

А тому, враховуючи характер вчиненого правопорушення, майновий стан, а також ті обставини, що на утриманні ОСОБА_1 перебувають батьки похилого віку, які є хворими людьми, та сестра ОСОБА_3 , яка згідно копії довідки до акту огляду медико-соціпальної комісії, являється інвалідом третьої групи, та їх часто необхідно відвозити у медичні заклади для лікування, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржена постанова судді відносно ОСОБА_1 в частині стягнення підлягає зміні, а апеляційна скарга останнього частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 31 травня 2019 року щодо ОСОБА_1 в частині накладення адміністративного стягнення змінити, та накласти на нього стягнення за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20-и неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Михалюк