КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№33/824/3175/2019 Постанова винесена суддею Старовойтовою С.М.
Категорія: ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його представника за довіреністю Савенка Є.В., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого муляром в ТОВ «Аверс-Центр», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення, із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, 19 квітня 2019 року в 0 год. 50 хв. по вул. Новаторів, 22-Г в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Mitsubishi Galant», державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, який визначався у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Драгер», не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху та не впорався з керуванням при зміні напрямку руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «CheryM11», державний номерний знак НОМЕР_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 2.9 (а), 2.3 (б), 10.1, 12.1 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного та повного з`ясування обставин справи, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою притягнути його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та обмежитись покаранням у вигляді штрафу, а в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у своїх поясненнях через свого захисника він визнав свою вину у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП та заперечив вину за ст. 130 КУпАП, однак суд не надав належної оцінки його поясненням щодо притягнення його до відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Зокрема, ним та його захисником було повідомлено суду про абсолютне порушення патрульними поліцейськими процедури проведення обслідування на стан сп`яніння. При цьому судом були переглянуті відеозаписи з нагрудних боді-камер поліцейських, на яких можна було побачити, що він проходить огляд на стан сп`яніння на місці події за участі двох свідків. У той же час, після проведення огляду поліцейський не довідався у нього, чи згоден він із результатами проведеного огляду чи ні, а одразу склав протокол, чим порушив порядок проведення огляду на стан сп`яніння, передбачений ст. 266 КУпАП.

Крім того, як вбачається з відеозаписів, наданих поліцією, він дуже сильно вдарився головою в результаті ДТП, пошкодив ніс та обличчя, у зв`язку із чим на місці події його навіть оглядала бригада швидкої допомоги, однак, поліцейський, проігнорувавши п. 8 Розділу І та п. 14 Розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», не доставив його до лікаря-нарколога для дослідження біологічного середовища або крові, хоча абсолютно чітко бачив і розумів, що водій після сильного удару головою не розумів, що відбувається навколо нього.

У той же час, суд першої інстанції не надав ніякої оцінки вказаним обставинам, про що свідчить відсутність будь-яких посилань на них у самій постанові.

Крім того, в обґрунтування постанови суд першої інстанції посилався на спільний Наказ МВС, МОЗ та Мінюсту № 114/38/15-36-18 від 24.02.1995, яким затверджено «Інструкцію про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів», однак він втратив чинність ще 11.05.2009 року.

Таким чином, постанова суду першої інстанції обґрунтовується нормативним документом, який вже понад вісім років є недійсним, що чітко і зрозуміло визначає таку постанову суду як незаконну.

Також апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що у встановлений строк він, через свого захисника Савенка Є .В. , подав апеляційну скаргу на вказану постанову суду, однак, постановою Київського апеляційну суду від 08.07.2019 року апеляційну скаргу було повернуто, оскільки захисник Савенко Є.В. не підтвердив належним чином свої повноваження на участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, хоча в суді першої інстанції захисник Савенко Є.В. надав суду документи, які підтверджують його повноваження та дають йому право здійснювати захист особи у справах про адміністративні правопорушення і суд допустив Савенка Є.В. в якості захисника ОСОБА_1 Таким чином, суд апеляційної інстанції не розібрався у матеріалах справи з цього приводу та повернув апеляційну скаргу захиснику, а відтак він ( ОСОБА_1 ) пропустив строк на апеляційне оскарження не зі своєї вини, тому такий строк має бути поновлений.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та його представника Савенка Є.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, а також свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані.

Так, висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3 (б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів «Mitsubishi Galant», державний номерний знак НОМЕР_2 , та «Chery M11», державний номерний знак НОМЕР_3 , ґрунтується на досліджених доказах у справі, яким суд дав належну оцінку, в тому числі з точки зору їх допустимості.

Правильність такого висновку підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №318221 від 19 квітня 2019 року, з якого вбачається, що у цей день в 0 год. 50 хв. по вул. Новаторів, 22-Г в м. Києві ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mitsubishi Galant», державний номерний знак НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та не впорався з керуванням при зміні напрямку руху, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «Chery M11», державний номерний знак НОМЕР_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 2.3 (б), 10.1, 12.1 ПДР України, схемою дорожньо-транспортної пригоди, а також поясненнями свідків дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , наданими одразу після дорожньо-транспортної пригоди щодо обставин події.

Такий висновок суду першої інстанції у вказаній частині не оспорюється ОСОБА_1 і в апеляційній скарзі.

Також, всупереч тверджень апелянта, судом першої інстанції були дотримані вимоги закону і при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні цього адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №299652, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, свідками та й самим ОСОБА_1 , з якого вбачається, що 19 квітня 2019 року в 0 год. 50 хв. по вул. Новаторів, 22-Г в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Mitsubishi Galant», державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, який визначався у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Драгер», результат - 1,95 ‰, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, а також у роздруківці тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», яка підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, з показником вмісту алкоголю 1,95 ‰, та містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з результатами тестування, та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено 1,95 ‰ алкоголю, та який містить підпис ОСОБА_1 , яким він засвідчив, що з результатами огляду згоден.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про порушення інспекторами поліції порядку проведення його огляду на стан сп`яніння, внаслідок того, що, після проведення огляду, поліцейський не довідався у нього чи згоден він із результатами проведеного огляду чи ні, а одразу склав протокол, то вони не відповідають дійсності та спростовуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, а також поясненнями допитаних під час апеляційного розгляду свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які свідчать про те, що ОСОБА_1 працівником поліції було запропоновано пройти огляд як на приладі «Драгер», так і у лікаря-нарколога, і ОСОБА_1 спочатку висловив бажання пройти огляд в медичному закладі, але потім передумав та погодився на проходження огляду лише на приладі «Драгер», при цьому у присутності ОСОБА_1 та свідків було розпечатано мундштук та перевірено показники приладу «Драгер», які дорівнювали нулю, а після того, як ОСОБА_1 видихнув у мундштук, показники тесту склали результат 1,95 ‰, між тим ОСОБА_1 будь-якої незгоди з виявленими результатами не висловлював, як і намір пройти такий огляд в медичному закладі, а тому у працівників поліції і не виникало підстав для доставки ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу, у зв`язку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Окрім цього, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не заперечував того, що після складання відносно нього протоколу, він не звертався у відповідні медичні заклади для проходження огляду на стан сп`яніння з метою спростування підозр працівників поліції щодонаявності у нього ознак алкогольного сп`яніння.

А відтак, протилежні доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , про проведення такого огляду з порушенням вимог Закону, не заслуговують на увагу та розцінюються судом як намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Щодо посилання ОСОБА_1 на те, що він травмувався під час ДТП, однак поліцейський, проігнорувавши п. 8 Розділу І та п. 14 Розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», не доставив його до лікаря-нарколога для дослідження біологічного середовища або крові, то вони не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається з відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, в результаті ДТП у ОСОБА_1 був пошкоджений лише ніс і після надання йому медичної допомоги бригадою швидкої допомоги, він поводив себе адекватно, не скаржився на погане самопочуття та не висловлював прохання про його госпіталізацію до медичної установи, а залишався саме на місці події, де погодився на проходження огляду на стан сп`яніння саме на приладі «Драгер», тому не було підстав доставляти ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння.

Також не заслуговують на увагу і посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на обґрунтування судом першої інстанції постанови суду Наказом МВС, МОЗ та Мінюсту №114/38/15-36-18 від 24.02.1995, яким затверджено «Інструкцію про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів», який втратив чинність ще 11.05.2009 року, оскільки вказаний нормативний акт приведений у постанові суду у контексті змісту абз. 1 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2015 року "Про практику застосування судами України законодаувства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", який вказує на умови, за яких можливе притягнення осіб до відповідальності за ст. 130 КУпАП, що не є тим порушенням вимог законодавства, що тягне за собою скасування постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, так як огляд ОСОБА_1 працівниками поліції проводився з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09.11.2015, яка діяла на час вчинення адміністративного правопорушення.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП, і дійшов правильного висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3 (б), 10.1, 12.1 та 2.9 (а) ПДР України, тобто про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення, із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.