Справа № 352/2343/18
Провадження № 33/4808/189/19
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Гургула В. Б.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду ОСОБА_1, ознайомившись з апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06.02.2019 року по справі про адміністративне правопорушення про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06.02.2019 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу, в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить десять тисяч двісті гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, цією ж постановою з останнього стягнуто судовий збір.

Не погодившись з вказаною постановою судді, ОСОБА_2 подав 10.04.2019 року апеляційну скаргу, в якій одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження. Зазначає те, що повідомлення про розгляд справи 06.02.2019 року він не отримував, 14.01.2019 року він ознайомився з матеріалами провадження, а в період з 12.03.2019 року по 27.03.2019 року він перебував на стаціонарному лікуванні, що, на його думку, є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаю, що у поновленні строку на апеляційне оскарження належить відмовити, апеляційну скаргу - повернути апелянту з наступних підстав.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма ч. 2. ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією, з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Європейський суд з прав людини у справі "Мельник проти України" вказав на те, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

У рішенні "Скорик проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним; воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом в такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Норми, що регулюють строки на апеляційне оскарження, безумовно, мають на меті забезпечення здійснення належного правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання в принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційних повноважень судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які обєктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 на постанову суду від 06.02.2019 року підписана ним 08.04.2019 року, зареєстрована в суді першої інстанції 10.04.2019 року, згідно штампу вхідної кореспонденції суду.

Доводи апелянта про те, що судове рішення було 06.02.2019 року прийнято у його відсутність заслуговують на увагу, оскільки матеріали провадження містять поштовий конверт із повістю про виклик ОСОБА_2 до місцевого суду на 06.02.2019 року о 09-30 год., який повернувся на адресу суду із зазначенням причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.п. 11-13), що свідчить про те, що останнього не було належним чином сповіщено про час розгляду справи в суді.

Разом з тим, 23.02.2019 року ОСОБА_2 особисто отримав копію постанови суду, яку, згідно супровідного листа місцевого суду від 11.02.2019 року направлено на його адресу, та відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення (а.п. 20) отримано ним особисто.

Матеріали провадження містять заяву захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 датовану ним 06.03.2019 року, з проханням надати дозвіл на ознайомлення з матеріалами провадження (а.п. 16).

В якості причини пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт послався на те, що в період з 12.03.2019 року по 27.03.2019 року він перебував на стаціонарному лікуванні в Івано-Франківській міській клінічний лікарні №1 і продовжував стаціонарне та амбулаторне лікування.

Проте, вказану причину пропуску строку не можливо вважати поважною, оскільки апелянтом не наведено, що саме перешкоджало йому оскаржити постанову суду в період часу, після отримання ним копії судового рішення 23.02.2019 року до початку його лікування 12.03.2019 року.

Також не наведено жодної обєктивної причини, яка перешкоджала апелянту або його захиснику подати апеляційну скаргу після ознайомлення захисника ОСОБА_4, що діяв відповідно до договору про надання правової допомоги, в інтересах ОСОБА_2, з матеріалами провадження.

При прийнятті рішення також враховую, що апелянту було відомо про початок розгляду справи у суді першої інстанції, про що він отримав повідомлення 15.12.2018 року (а.с. 6), а також ознайомився з матеріалами справи 14.01.2019 року, про що наголошує в клопотанні про поновлення строків.

В ст. 129 Конституції України закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Враховуючи наведене вище, вважаю, що зазначену апелянтом причину пропуску строку на апеляційне оскарження не можливо визнати поважною, оскільки з моменту отримання судового рішення, тобто з 23.02.2019 року, ОСОБА_2 мав можливість подати скаргу протягом встановленого законом строку, а його перебування на стаціонарному лікуванні з 12.03.2019 року по 27.03.2019 року не впливає на перебіг строку, що розпочався з дня отримання ним копії судового рішення.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому будуть конкретизовані поважні причини, які свідчать, що апелянт в дійсності не мав можливості своєчасно оскаржити постанову суду.

За таких обставин вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 подана після закінчення строку на апеляційне оскарження постанови судді без поважних причин, а тому в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження необхідно відмовити та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06.02.2019 року.

Апеляційну скаргу з додатками повернути апелянту - ОСОБА_2.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло