Житомирський апеляційний суд
Справа 274/6848/14-ц Категорія 50
17 квітня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого судді Трояновської Г.С.
суддів: Талько О.Б., Павицької Т.М.
з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення Житомирським апеляційним судом
по цивільній справі № 274/6848/14 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 березня 2015 року, ухваленого під головуванням судді Зайцева А.В. у м. Бердичеві,
У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із названим позовом до ОСОБА_4 та просила стягнути аліменти на її утримання, як непрацездатної матері, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи із 19.12.2014 і довічно.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 березня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи із 19.12.2014. Вирішено питання про відшкодування судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 30.01.2019 апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 березня 2015 року змінено. Зменшено суму стягнутих із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів із 1/4 частини до 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходів) та виключено з резолютивної частини рішення словосполучення «але не менше 30% прожиткового мінімуму». В решті рішення суду залишено без змін.

20.03.2019 на адресу Житомирського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення апеляційним судом, в якій заявник, посилаючись на п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на електронну адресу апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та за відсутності його довірительки. Інші сторони повідомлені про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи, їх неявка не перешкоджає розгляду справи ( ч.4 ст. 270ЦПК України).

Обговоривши підстави поданої заяви, суд вважає, що вона підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заявник, порушуючи питання ухвалення додаткового судового рішення посилається на те, що ОСОБА_1 в пункті 3 апеляційної скарги просила стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн, проте ухвалюючи постанову 30.01.2019 Житомирським апеляційним судом зазначене питання не вирішено.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Із матеріалів справи вбачається, що 27.09.2018 між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 укладено договір №27-09/18 про надання адвокатом правової допомоги (а.с. 77).

Згідно п. 11 додатку №2 до зазначеного Договору ОСОБА_2 зобовязався здійснювати юридичний супровід в апеляційному суді по справі про скасування рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.03.2015 про стягнення аліментів та сторони обумовили, що вартість робіт вказаних у п. 1 цього додатку складає 10 000 грн, оплата здійснюється в день підписання адвокатської угоди у повному розмірі (а.с. 78).

Разом із тим, ОСОБА_1 не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, у звязку із чим не доведено фактичні витрати на суму 10 000 грн.

Проте із матеріалів справи вбачається, що адвокатом ОСОБА_2 підготовано та підписано апеляційну скаргу на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 березня 2015 року, заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, здійснено адвокатський запит до ТОВ «АГРОІНВЕСТКОНТАКТ», зібрано докази на підтвердження доводів апеляційної скарги щодо наявності майна у позивачки (а.с. 53-81). Крім того до Житомирського апеляційного суду ним подано ряд клопотань про проведення судових засідань у режимі відеоконференції. Також ОСОБА_2 брав участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції 10.01.2018, яке тривало 7 хв., 30.01.2019, яке тривало 25 хв. (а.с. 131-132, 251-254).

Виходячи із наведеного, колегія суддів вбачає наявність обставин та підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1

Однак, керуючись принципами розумності та співмірності, враховуючи, часткове задоволення апеляційної скарги, складність справи, ціну позову, виконані адвокатом роботи, участь у судовому засіданні суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають до часткового задоволення та вважає, що на її користь з позивачки слід стягнути 5000 грн. понесених витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 270, 368, 374, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Ухвалити додаткове судове рішення за заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2.

Заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5000грн. понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

В решті вимог відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.04.2019.

Головуючий Судді