Справа №592/3829/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/816/185/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Олійник В. Б. , з участю особи, відносно якої застосовано адміністративне стягнення ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми, від 21 березня 2019 року, відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2., кв. 31,

про застосування адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми, від 21 березня 2019 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу на суму 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, за таких обставин.

28 лютого 2019 року, о 18 год. 24 хв., ОСОБА_3, рухаючись в м. Суми по вул. Іллінська, біля будинку № 35, керував автомобілем «KIA SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_1, маючи ознаки алкогольного спяніння. При цьому, ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан спяніння як на місці зупинки працівниками поліції, шляхом застосування спеціального технічного засобу, так і в в медичному закладі охорони здоровя, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У поданій апе6ляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_3 мотивує тим, що працівником поліції були порушені п. п. 3, 10 розділу ІХ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки протокол і додані до нього матеріали складені нерозбірливим почерком, чому суд першої інстанції не надав належної оцінки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що фабула правопорушення у протоколі не відповідає вимогам ст. 130 ч. 1 КУпАП, так як з протоколу не вбачається від якого саме огляду він відмовився, а відтак ОСОБА_3 вважає, що невірне формулювання у протоколі обєктивної сторони правопорушення унеможливлює, на думку ОСОБА_3, прийняття законного рішення у справі про адміністративне правопорушення.

Також ОСОБА_3 вказує, що факт направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не був зазначений у протоколі, що вказує на факт фальсифікації доказів поліцейським.

Крім того, як стверджує ОСОБА_3, зазначене направлення та протокол про адміністративне правопорушення містить різні дані про ознаки стану спяніння, що, як вважає ОСОБА_3, взагалі свідчить про відсутність жодних ознак алкогольного спяніння у нього, що також підтверджує факт того, що направлення складалося пізніше, а не на місці правопорушення.

ОСОБА_3 зазначає, що окрім цього, в направленні не вказано всі необхідні дані правопорушника, місце його проживання, час складання направлення, що не дає змоги встановити чи було дотримано двохгодиннний строк доставки особи до закладу охорони здоровя.

Також ОСОБА_3 просить звернути увагу суду апеляційної інстанції на неналежно оформлені пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, зокрема ОСОБА_3 вказує, що у поясненнях невірно вказаний час запрошення їх як свідків та те, що пояснення були складені не власноруч, а працівником поліції та надані свідкам лише для підпису.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та думку захисника ОСОБА_4 про підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_3 піддано до адміністративної відповідальності за його відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння запропонованому йому пройти у встановленому законом порядку, що є порушенням п. 2. 5 Правил дорожнього руху України.

Висновки судді про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються зібраними у справі доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення, від 28 лютого 2019 року та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які, відповідно до ст. 256 КУпАП, є невідємною частиною протоколу (а. с. а. с. 1, 3 4 ), актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 2), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а. с. 5) та відеозаписом обставин події, від 28 лютого 2019 року (а. с. 8, 9).

Як вбачається із відеозапису події правопорушення, ОСОБА_3 на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан спяніння, як з застосуванням спеціального технічного засобу, так і у медичному закладі охорони здоровя, відмовився, в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 зазначив, що від проходження огляду на стан спяніння з застосуванням спеціального технічного засобу він відмовився, мотивуючи свою відмову тим, що не довіряє зазначеним технічним приладам, а проходити огляд в медичному закладі охорони здоровя відмовився, оскільки не захотів залишати товариша, який знаходився в стані алкогольного спяніння та провокував своєю поведінкою працівників поліції до його затримання та застосування спеціальних засобів затримання.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що протокол не відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на думку суду апеляційної інстанції, є необґрунтованими, так як протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_3, складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП щодо його змісту, так як в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала та особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення, вказані свідки події, при цьому ОСОБА_3 було розяснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 з приводу невідповідності протоколу вимогам закону.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює мотиви ОСОБА_3 з приводу його тверджень щодо невірно зазначеного у поясненнях свідків часу запрошення ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як свідків, так як вказана обставина не впливає на висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_3 та законність винесеної судом першої інстанції постанови. При цьому судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, що вказані свідки взагалі не були присутні під час пропонування ОСОБА_3 працівниками поліції пройти обстеження на стан спяніння та при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3

Суд апеляційної інстанції знаходить безпідставними й доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що пояснення свідків не були оформлені належним чином, так як недовіряти або сумніватись в правдивості та обєктивності пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у суду апеляційної інстанції підстав немає. Дані свідки були ознайомлені з вимогами ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними. При цьому судом апеляційної інстанції не було встановлено обставин які б вказували на упередженість пояснень цих свідків щодо обставин події вчиненого ОСОБА_3 адміністративного правопорушення.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги з приводу неналежного оформлення направлення на огляд ОСОБА_3, як водія транспортного засобу, на огляд для встановлення стану спяніння, а також про те, що про направлення не було зазначено в протоколі, оскільки вказані обставини не спростовують факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, знаходячи постанову суду першої інстанції законною, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни чи скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 285, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми, від 21 березня 2019 року, про застосування адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП України, відносно ОСОБА_3, у виді штрафу на суму 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3, без задоволення.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуОСОБА_2.