Справа № 751/8866/18 Головуючий у 1 інстанції Яременко І. В.
Провадження № 33/4823/159/19
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

судді апеляційного суду Шахової О.Г., за участю захисника-адвоката ОСОБА_1 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 лютого 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 10, кв. 6, не працюючого,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з нього на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суд, ОСОБА_2, 30 листопада 2018 року о 20 год. 55 хв., в м. Чернігові по вул. Привокзальна, 1, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху. За даним фактом відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 238354 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що працівниками поліції був порушений порядок встановлення факту вживання чи невживання особою алкогольних напоїв чи наркотичних засобів або іншого спяніння. У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду. Працівником поліції не складався ні Акт огляду його на стан алкогольного спяніння, ні направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де були б вказані ознаки алкогольного спяніння. У звязку з чим, суд прийшов до помилкового висновку про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП. Зазначає, що в порушення вимог ст. 268 КУпАП, суд розглянув справу у його відсутність, чим порушив його право на захист, оскільки він перебував на лікуванні та у відрядженні.

Звертає увагу, що він не керував транспортним засобом, а разом зі своїм знайомим знаходились у припаркованому автомобілі, чекаючи на громадський транспорт. Тому вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскарживши постанову суду поза строком подання апеляційної скарги, порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки строк на апеляційне оскарження пропустив з поважних причин.

Заслухавши пояснення захисника-адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження ОСОБА_2 підлягає поновленню, оскільки причина його пропуску є поважною, а його апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанцій захисник-адвокат ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, пояснив, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду. Працівником поліції не складався ні Акт огляду його на стан алкогольного спяніння, ні направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де були б вказані ознаки алкогольного спяніння. Стверджував, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, а разом зі своїм знайомим знаходились у припаркованому автомобілі, чекаючи на громадський транспорт. Автомобіль він там залишає, оскільки живе неподалік. А також те, що суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_2, чим порушив його право на захист. Вказував, що ОСОБА_2 не отримував повісток про виклик до суду.

Просив постанову суду скасувати та провадження по справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Однак, не дивлячись на невизнання ОСОБА_2 своєї вини в скоєнні адміністративного правопорушення, вважаю, що висновок суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення за зазначених у постанові обставин ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах і є законним та обґрунтованим.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 3) ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, Зі згоди водія у встановленому законом порядку огляд на визначення стану алкогольного спяніння проводився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком ЧОНД № 75 від 30.11.2019 року. Згідно даного висновку ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного спяніння (а.с. 4).

Рапортом працівника поліції встановлено, що 30.11.2018 року під час патрулювання було зупинено автомобіль НОМЕР_1 за порушення правил дорожнього руху в м. Чернігові по вул. Привокзальна, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння (а.с. 7).

Тому твердження ОСОБА_2 про те, що він не керував транспортним засобом, а тільки знаходився у припаркованому автомобілі, спростовуються даним рапортом та протоколом про адміністративне правопорушення від 30.11.2018 року. Доказів про спростування даних рапорту працівника поліції захистом надано не було.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного спяніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), у звязку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного спяніння. Огляд на стан сп'яніння, окрім іншого, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає у разі керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що розгляд справи відбувся з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, без його участі, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявні дані про те, що він у встановленому законом порядку сповіщений про місце і час розгляду справи (а.с. 10, 11,12,13, 16). Також постановою від 30.01.2019 року до ОСОБА_2 застосовувався примусовий привід (а.с. 14). Згідно рапорту працівника поліції, прибувши за адресою проживання ОСОБА_2ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 10, кв. 6, двері квартири ніхто не відкрив.

Зазначене свідчить про те, що судом вживались всі можливі заходи для участі ОСОБА_2 в судовому засіданні.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обовязок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Також судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії» зазначив, що заявник зобовязаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які повязані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Тому, порушень законних прав особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності по даній справі, передбачених ст.268 КУпАП, судом допущено не було.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає у разі керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення та те, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, апеляційний суд розцінює як захисну версію з метою уникнення відповідальності за вчинене, оскільки дане твердження не знайшло свого підтвердження в суді апеляційної інстанції та спростовується вище вказаними доказами.

Будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 та його захисником не надано.

Згідно вимог, викладених у статтях 245, 280, 283 КУпАП, обставини правопорушення судом повинні бути зясовані всебічно, повно й обєктивно в їх сукупності. Судовий розгляд даної адміністративної справи судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства, всебічно, повно і обєктивно. Тому твердження апелянта в цій частині не заслуговують на увагу.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2 накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, а тому скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_4