Справа № 447/1269/18 Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І.
Провадження № 33/811/32/18 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., з участю ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 05 липня 2018 року,

встановив:

цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 352,40 гривень судового збору.

Згідно постанови судді, 22.05.2018 року ОСОБА_2 у с.Рудники по вул.Львівській Миколаївського району Львівської області керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного освідчення на стан сп'яніння відмовився, чим порушив п.п.2.5 ПДР України.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати таку та закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Вважає, що постанова Миколаївського районного суду Львівської області від 05.07.2018 року прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права і підлягає скасуванню. Суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, наслідком чого стало прийняття постанови, яка є незаконною та необґрунтованою.

Розгляд справи 05.07.2018 року проводився за його відсутності, а тому в порушення вимог ст.279 КУпАП, був позбавлений можливості брати участь у розгляді справи та користуватися правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбаченими ст.268 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, але цього зроблено не було, копію постанови ОСОБА_2 зміг отримати 26.07.2018 року в суді. Ця обставина позбавила його можливості вчасно скористатися правом на оскарження постанови суду.

Тому строк на оскарження зазначеної постанови суду пропущений з поважних причин.

Наголошує на тому, що винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, не визнає, протокол про адміністративне правопорушення складено незаконно, з численними процесуальними порушеннями.

Протокол серії БД № 374342 складено з грубими процесуальними порушеннями, а саме всупереч «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, котрий зареєстровано в МЮ України 10.11.2015 за № 1408/27853.

В пункті 4 Розділу 9 вказаної Інструкції зазначено, що огляд на стан алкогольного сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

В пункті 7 Розділу 9 вказаної Інструкції зазначено, що не можуть бути залучені як свідки особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

В даній апеляційній скарзі повідомляє суд про обставини, за яких було складено протокол серії БД № 374342, оскільки в суді першої інстанції не мав такої можливості.

22 травня 2018 року, біля 12 години, в с. Рудники, по вул. Львівській керований ним автомобіль зупинили працівники патрульної поліції, які заявили, що від нього є запах спиртного і запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння. Він намагався пояснити працівнику патрульної поліції, що спиртного не вживав, оскільки хворіє серцево-судинним захворюванням і з листопада 2017 року проходить курси лікування у кардіолога і терапевта.

Проте, ці доводи поліцейський не хотів вислухати, а настояв на тому, щоби він їхав з ними в м. Миколаїв для проходження огляду на стан сп'яніння. Вимогу працівників поліції виконав.

Коли приїхали в м. Миколаїв, то в приміщенні Миколаївського відділення поліції поліцейський запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу - приладу типу «Драгер».

На його вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, поліцейський цього не виконав. Він був готовий пройти огляд у медичному закладі, де би взяли кров для дослідження, але поліцейський скерування, форма якого затверджена спільним наказом МВС та МОЗ України, у медичний заклад не виписав, а натомість склав протокол про те, що він відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння. Як свідків у цей протокол поліцейський записав мужчину та жінку.

Таким чином, своїми діями працівник патрульної поліції порушив «Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», де зазначено, що огляд на стан алкогольного сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків.

Окрім того, поліцейський порушив спільний наказ МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», де зазначено, що перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Працівник поліції у протоколі серії БД № 374342 зазначив, що у ОСОБА_2 є ознаки алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Однак, це лише суб'єктивне твердження працівника поліції, котрий зацікавлений у складенні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене саме ст.130 ч.2 КУпАП.

Звертає увагу на те, що у нього невиразна вимова, оскільки після перенесеної ним важкої травми, котра сталась кілька років тому в результаті наїзду на нього автомобіля, став значно гірше розмовляти, а через хвилювання взагалі починає затинатися у розмові. В працівника патрульної поліції склалось хибне враження щодо його стану, тому що фізіологічне порушення вимови він сприйняв як ознаку алкогольного сп'яніння.

Також при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків чого судом першої інстанції зроблено не було.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів.

В оскаржуваній постанові суд покликається на те, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №374342, письмовими поясненнями свідків та іншими долученими матеріалами.

Вважає, що ці пояснення не можуть бути належним та допустимим доказом, оскільки в цих поясненнях відсутній підпис особи, котра їх отримувала, крім того, ці пояснення складені тим самим поліцейським ОСОБА_4, котрий пропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, а потім склав протокол.

Отже, працівник патрульної поліції сам опитував свідків про те, які дії він особисто вчиняв щодо проведення огляду мене, як водія транспортного засобу.

У вказаному протоколі в якості понятих записані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Щодо цих понятих, то ОСОБА_5 є колишнім працівником міліції, який його ображав і заявив, що у «його час він би мені показав». Отже, є цілком обґрунтовані сумніви щодо неупередженості цього свідка.

Щодо іншого свідка, то у протоколі БД№374342 зазначено прізвище «ОСОБА_6», а у поясненні, біля підпису особи, у якої отримувалось це пояснення, зазначено прізвище «ОСОБА_6», а у верхній частині пояснення, у прізвищі, зроблено виправлення третьої букви прізвища свідка.

Докази, на які покликається суд першої інстанції в оскаржуваній постанові, не відповідають критеріям допустимості доказів за аналізом практики ЄСПЛ. Суд, надаючи оцінку доказам та їх допустимості, повинен надати оцінку ролі доказу в стратегії обвинувачення ( чим важливіша роль, тим більш недопустимим є такий доказ) і чи підтверджуються висновки, зроблені стороною обвинувачення на підставі доказу іншими матеріалами справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та виступ захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили таку задовольнити, вивчивши матеріали справи №447/1269/18 та перевіривши доводи такої, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції не в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Суддею місцевого суду встановлені дійсні обставини правопорушення. А саме те, що ОСОБА_2, 22 травня 2018 року у с.Рудники по вул.Львівській Миколаївського району керував автомобілем НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №374342 від 22.05.2018 року (а.с.1), у якому ОСОБА_2 відмовився поставити свій підпис; письмовими поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с.4,5) згідно яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Однак визнаючи винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, суддя допустився помилки та вийшов за межі встановлені протоколом. Так в протоколі про адміністративне правопорушення серія БД №374342 від 22.05.2018 року, суть правопорушення, яке кваліфікується за ч.2 ст.130 КУпАП, взагалі не виписане. В такому жодним чином не вказано на повторність вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

Вказані обставини залишились поза увагою судді суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно дії ОСОБА_2 слід перекваліфікувати з частини другої на частину першу ст.130 КУпАП, оскільки у протоколі та матеріалах справи відсутня інформація про те, що останній повторно протягом року вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а лише вказано, що такий керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Доводи апеляційної скарги про неповноту з'ясування обставин, що висновки суду не відповідають матеріалам справи та порушення працівниками поліції інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, апеляційний суд вважає безпідставними і до уваги не бере.

Протокол про адміністративне правопорушення, на думку апеляційного суду, складений з дотриманням вимог ст.256 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_2 22 травня 2018 року був зупинений працівниками поліції під час керування автомобілем та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що само по собі тягне за собою відповідальність за ст.130 КУпАП.

Тому дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки такий керуючи транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

Щодо пояснень ОСОБА_2 про те, що наполягав на проведенні огляду саме шляхом відбору крові для аналізу, то такий не береться до уваги, оскільки згідно Інструкції, забір крові проводиться лише якщо водій є учасником ДТП, перебуває у несвідомому стані або із тяжкими травмами.

В даному випадку має місце відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі про адміністративне правопорушення.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що до ОСОБА_2 слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним.

Таке стягнення, з врахуванням особи ОСОБА_2, буде достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень.

З врахуванням наведених підстав пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, такий слід поновити.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задоволити частково.

Постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 05 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_2 з ч.2 на ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та визначити адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду В.В.Ревер