Справа № 428/7730/19
Провадження № 33/810/137/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Чобур О.В., розглянувши в присутності особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Циби Д .М. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26.07.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецька Луганської області, громадянина України, який працює водієм у ТОВ «СЗХНО», мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривен з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік,

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2019 року о 22-15 годині ОСОБА_1 , рухаючись по вулицям Новікова та Б.Ліщини у м. Сєвєродонецьку Луганської області, керував транспортним засобом - автомобілем марки «Рено Флюенсе», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «ПВК Сєвєрхіммаш», у стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду щодо нього та закрити провадження у справі.

Посилається на те, що суд розглянув справу без його участі, не повідомивши його про час і місце судового розгляду, тоді як на час судового розгляду він знаходився у відрядженні за межами України.

Суд припустився хибних висновків щодо керування ним транспортним засобом, проте доказів того, що автомобіль рухався немає.

В ході апеляційного розгляду справи апелянт і його захисник надали аналогічні пояснення, захисник просив справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за п.7 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, суд першої інстанції повідомив ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи, проте судова повістка не була вручена і була повернута поштою до суду за закінченням встановленого строку зберігання. Проте суд не відклав судовий розгляд і не доклав зусиль щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про час і місце нового судового розгляду, а розглянув справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності без належного повідомлення цієї особи. разом з тим, як вбачається з наданих ОСОБА_1 документів, причина його неявки до суду була поважною, а саме відрядження до Бєларусі .

Враховуючи викладене, вважаю, що судом порушено право ОСОБА_1 на належний судовий захист, а тому постанова суду підлягає скасуванню.

Аналізуючи надані докази, доходжу висновку, що вони в повній мірі підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення і відеозапис з нагрудних камер поліції свідчать про те, що при затриманні ОСОБА_1 працівниками поліції належним чином виконані вимоги КУпАП і Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України, від 09.11.2015 № 1452/735, як щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення так і щодо проведення освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Знаходження у стані алкогольного сп`яніння апелянтом не оспорюється.

Доводи апелянта про те, що на момент приїзду поліції автомобіль не рухався, також спростовуються відеозаписом з нагрудних камер поліції, згідно яким ОСОБА_1 не тільки не заперечує факт керування транспортним засобом, але й пояснює, що повертається з відпочинку на озері.

Вказаними доказами доведено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, на момент розгляду справи апеляційним судом закінчилися передбачені ст. 38 КУпАП строки, а саме три місяці з дня вчинення правопорушення, що відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

За таких умов, скасувавши постанову суду, вважаю за необхідне прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції цієї статті.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26.07.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського

апеляційного суду О.В. Чобур