ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1054/19 Справа № 214/4924/19 Суддя у 1-й інстанції - Прасолов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 липня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника - Лисиці Т.І.,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 липня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384 гривні 20 копійок судового збору.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 , 30 червня 2019 року о 16 годині 30 хвилин, керував транспортним засобом Volkswagen Golf державний номер НОМЕР_1 , на автодорозі по пр..Миру у м. Кривий Ріг з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, не природна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження закрити за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає постанову незаконною та такою, що порушує його права та законні інтереси і тому підлягає скасуванню з наступних підстав. Вказує, що постанову судом першої інстанції винесено при не об`єктивному, односторонньому, упередженому та поверхневому розгляді справи. Судом першої інстанції не досліджувався відеозапис з нагрудних камер поліцейського, не з`ясовано причину зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , не враховано Постанову ВСУ від 17.07.2019 року №334/305/17(2а/334/221/17) щодо відображення факту зупинки та зазначення і пояснення причин такої зупинки автомобіля. Крім того, судом першої інстанції не враховано порушення співробітниками поліції положень Інструкції, які не провели огляд на стан сп`яніння на місці спеціальним технічним приладом та не склали акт огляду у двох примірниках. Також зазначене в протоколі поліцейські засновували на поясненнях свідків, які були зупинені на вулиці та які не бачили ОСОБА_1 , не спілкувались з ним та не могли свідчити про наявність у нього стану наркотичного сп`яніння. Судом першої інстанції зазначені в протоколі свідки не допитувались.

Апелянт зазначає, що повідомлення про розгляд справи в суді електронною поштою не є належним повідомлення.

Вважає, що судом першої інстанції були порушені вимоги ст. 268 КУпАП, а саме, розглянувши справу за його відсутності, суд на думку апелянта, позбавив його права на судовий захист, чим суттєво порушив його право бути присутнім при розгляді справи, давати пояснення та надавати заперечення, представляти докази, задавати питання свідкам - що є порушення права особи на захист та є підставою для визнання оскаржуваної постанови незаконною та її скасування.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Зокрема, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали, та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винні дії ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серія ОБ № 208985 від 30 червня 2019 року, в якому зафіксовано, що 30 червня 2019 року о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf державний номер НОМЕР_1 , на автодорозі по пр.Миру у м. Кривий Ріг з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, не природна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України;

- рапортом інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП капрала поліції Кобальова К., в якому він доповідає, що під час несення служби ним був зупинений автомобіль Volkswagen Golf державний номер НОМЕР_1 , у водія ОСОБА_1 були вивалені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, не природна блідість обличчя. Водій ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження у медичному закладі огляду на стан сп`яніння;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 30.06.2019 року;

- поясненнями двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені співробітниками поліції для засвідчення, що водій ОСОБА_1 відмовився від такого проходження.

Таким чином, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про наявність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наявні у справі докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду та обґрунтовано визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що співробітником патрульної поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено ряд вимог розгляду адміністративних справи відповідної категорії, є безпідставними та спростовуються наявністю необхідних, належно оформлених і приєднаних до справи матеріалів, які складені у відповідності з вимогами діючих нормативних документів, та підтверджують порушення саме апелянтом вимог п. 2.5 ПДР.

Натомість, слід зазначити, що обґрунтування апеляційної скарги зводяться апелянтом до того, що він стверджує, що не знаходився у стані наркотичного сп`яніння, від роботи має бліде обличчя та співробітники не пояснили йому причину зупинки його автомобіля, є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 особисто написав свої пояснення та зазначив, що від медичного огляду відмовився у зв`язку з поганим самопочуттям у зв`язку із його роботою, що є само по собі складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а не знаходження його у стані сп`яніння на той момент чи ні, як стверджує апелянт. Теж саме засвідчили свідки, які були залучені для констатації факту відмови ОСОБА_1 від огляду його на стан сп`яніння в медичному закладі.

Крім того, також не заслуговує на увагу посилання ОСОБА_1 на Постанову ВСУ від 17.07.2019 року №334/305/17(2а/334/221/17), оскільки встановлене в цій Постанові жодним чином не стосується даного складу правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , а стосується правомірності постанов співробітників поліції, які ухвалюються на місці зупинки автомобіля, і в жодному разі не у випадку відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апелянта стосовно того, що суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення у відсутність ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що не заслуговують уваги.

Як вбачається з матеріалів, ОСОБА_1 був повідомлений про час та розгляд протоколу про адміністративне правопорушення, про що сам зазначає в своїй апеляційній скарзі, шляхом надіслання сповіщення електронною поштою з офіційного сайту суду першої інстанції на електронну адресу, зазначену у листі ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи, але у судове засідання ОСОБА_1 не з`явився та про причини неявки суду не повідомив.

ОСОБА_1 будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду першої інстанції, та апеляційний суд сприймає вказану поведінку як спробу уникнути покарання за вчинення адміністративного правопорушення.

Слід також відзначити, що і Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їх судового провадження.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження по справі, як про те ставиться питання в апеляційній скарзі.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність.

За таких обставин, постанова судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 липня 2019 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко