Провадження №3/200/912/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Литвиненко І.Ю., розглянувши матеріал, який надійшов з відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає у квартирі АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 539661, що складений інспекторкою взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Григоренко А.В., ОСОБА_1 інкримінується те, що він о 20 год. 30 хв. 21 листопада 2018 року, перебуваючи за місцем свого мешкання, знаходячись у нетверезому стані, висловлювався у бік своєї цивільної дружини ОСОБА_2 , нецензурною лайкою, чим принизив її честь та гідність; штовхав її рукою у плече, погрожував фізичною розправою, тим самим вчинивши домашнє насилля.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що свідків події правопорушення не має, поняті до складення протоколу не залучались.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, письмових заяв та клопотань не надав.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 у самому протоколі, своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав; пояснив, що він захищався від протиправних дій своєї цивільної дружини.

Також, у протоколі зазначено, що особа ОСОБА_1 встановлена із бази «Армор», а раніше, 02.08.2018 року, він притягався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

До протоколу серії ГП № 539661, як докази, долучено заяву ОСОБА_2 про вчинення ОСОБА_1 , який є її цивільним чоловіком, домашнього насилля 21 листопада 2018 року, що виразилось у нецензурній лайці, штовханні її у плече та погрозах фізичною розправою; письмові пояснення ОСОБА_2 аналогічного змісту; рапорт інспекторки взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Григоренко А.В. про те, що протокол про адміністративне правопорушення нею складено зі слів ОСОБА_2 . Ані протокол, ані письмові пояснення учасників конфлікту не містять інформації про використання ОСОБА_1 конкретних нецензурних слів.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.

Згідно із вимогами ст. 280 КпАП України, суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи вина дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 173-2 КпАП України передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до вимог п. 14 цієї статті, психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Статтею 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia", рішення від 30.05.2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 251 КпАП України, обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , на підтвердження вчинення ним психологічного насилля в сім`ї, долучено виключно письмові пояснення ОСОБА_2 та власне сам протокол про адміністративне правопорушення.

Втім, вважаю, що цих доказів не достатньо для доведення вини ОСОБА_1 , особа якого до того ж у визначеному законом порядку не встановлена, у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КпАП України. Так, інспекторкою УПП у Дніпропетровській області Григоренко А.В. не встановлено свідків події правопорушення, не виявлено документальних чи речових доказів його вчинення, протокол складено постфактум, після ймовірної події правопорушення, виключно зі слів однієї особи ОСОБА_2 ; до матеріалів справи не долучено доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Через це, оскільки доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення не може ґрунтуватись тільки на свідченнях особи, яка має певну зацікавленість у результаті вирішення справи, а суду об`єктивних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КпАП України не надано, свідки події відсутні, провадження в справі підлягає закриттю з підстав, передбачених п. 1 ст. 247 КпАП України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 34-35, 173-2, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 173-2 КпАП України - закрити, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.Ю. Литвиненко