ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1144/19 Справа № 205/6564/19 Суддя у 1-й інстанції - Калініченко Г. П. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КупАП, накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців та стягнуто судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп., -

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Дробота А.В.,

потерпілого ОСОБА_2 ,

представника потерпілого Волкова Д.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2019 року водій ОСОБА_1 05 липня 2019 року приблизно о 16:05 годин, керуючи автомобілем марки «MAN TGX 26.440», р.н. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «TAD CLASSIC 30-3», р.н. НОМЕР_2 , в районі будинку № 31 по вул. Київській у м. Прилуках Полтавської області під час перевезення негабаритного вантажу, а саме - комбайну марки «New Holland», р.н. НОМЕР_3 , володільцем якого є СФГ «Горобець А.І.» на підставі договору лізингу № DNH2LNI3689 від 03 червня 2015 року, не вибрав безпечний інтервал руху, внаслідок чого здійснив наїзд на шляхопровід, чим пошкодив зазначений негабаритний вантаж. Після цього водій ОСОБА_1 місце дорожньо-транспортної пригоди залишив. Внаслідок ДТП вказаний вище комбайн, який перевозив ОСОБА_1 на напівпричепі, отримав технічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода, потерпілих немає. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.п. 2.10, 13.1 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження по справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КупАП, а за ст. 124 КупАП накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що він після ДТП самостійно викликав поліцейських та представника власника майна, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, складеним через 10 хвилин після ДТП, відомості про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення в якому зазначені виключно з його слів. Вказує, що зупинив транспортний засіб неподалік від місця пригоди таким чином, щоб це не створювало аварійно-небезпечної ситуації. Звертає увагу, що внаслідок ДТП не було потерпілих, не було завдано матеріальної шкоди третім особам, транспортний засіб міг безпечно рухатися, він самостійно викликав поліцію для оформлення документів. Вказує, що судом при накладенні стягнення було порушено вимоги ст. 36 КупАП. Зазначає, що судом не було враховано як пом`якшуючу обставину його щире каяття, малозначність вчиненого правопорушення та вчинення його з необережності, а також те, що керування транспортним засобом є єдиним його джерелом існування.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення, складеними уповноваженими особами з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , схемою місця ДТП та іншими наявними у матеріалах справи доказами.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КупАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів по справі не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про те, що він зупинив транспортний засіб неподалік від місця пригоди таким чином, щоб це не створювало аварійно-небезпечної ситуації, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні та ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що його знаходження на місці ДТП могло створити чи створювало аварійно-небезпечну ситуацію. Також сам ОСОБА_1 не заперечує факт того, що залишив місце ДТП.

Посилання ОСОБА_1 на те, що внаслідок ДТП не було потерпілих, не було завдано матеріальної шкоди третім особам, є безпідставними, оскільки відповідно до постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року було залучено у якості представника потерпілого адвоката Волкова Д.В.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Що стосується доводів про те, що судом при накладенні стягнення було порушено вимоги ст. 36 КупАП та не було враховано як пом`якшуючу обставину його щире каяття, малозначність вчиненого правопорушення та вчинення його з необережності, а також те, що керування транспортним засобом є єдиним його джерелом існування, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 КупАП обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються:

1) щире розкаяння винного;

2)відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди;

3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин;

4) вчинення правопорушення неповнолітнім;

5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 КупАП орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КупАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При призначенні ОСОБА_1 стягнення суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував усі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого правопорушення і воно є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Доводи ОСОБА_1 щодо пом`якшення відповідальності за адміністративне правопорушення та накладення стягнення, не пов`язаного з позбавленням його права керування транспортними засобами, оскільки він щиро кається, є необгрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Щире каяття може бути обставиною, що пом`якшує покарання винного, при цьому щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася. Даних про таку оцінку ОСОБА_1 своїх дій у матеріалах провадження немає.

Судом першої інстанції накладено стягнення у відповідності до вимог закону, яке достатнє для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст.122-4 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот