Справа № 758/7784/19
3/758/3860/19 Категорія
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2019 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Павленко О. О., за участі прокурора Генеральної прокуратури України Миронова С.М., захисника Кулика С . С . та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки у місті Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої на посаді заступника начальника відділу перевірок закупівель Управління контролю у сфері закупівель суб`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки держави Департаменту контролю у сфері закупівель, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 2 ст. 172-6 КпАП України,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення № 402 від 12 червня 2019 року ОСОБА_3 , обіймаючи посаду заступника відділу перевірок закупівель Управління контролю у сфері закупівель суб`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки держави Департаменту контролю у сфері закупівель, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII (далі Закон №1700-VII), суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, в порушення вимог частини 2 статті 52 Закону №1700-VIІ, несвоєчасно (лише 23.11.2018 о 11:16) повідомила Національне агентство з питань запобігання корупцією про суттєві зміни в майновому стані, а саме: про отримання 12.08.2017 доходу у вигляді подарунку нерухомого майна (1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями під АДРЕСА_2 ) вартістю 102 733 гривень, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнала та пояснила, що умислу на порушення вимог фінансового контролю у неї не було. 21.07.2017 року у неї народилася онука, тож з метою розмежування спільного місця проживання її сина з дружиною та дитиною, її син подарував їй свій будинок та земельну ділянку. У деклараціях за попередні роки вона декларувала будинок сина як його власність. У зв`язку з ускладненими пологами невістки вона змушена була цілодобово доглядати новонароджену дитину упродовж місяця, що призвело до суттєвого погіршення її здоров`я та довготривалого лікування (у тому числі на стаціонарі) та реабілітації. Як тільки вона отримала можливість, вона направили два повідомлення про зміну майнового стану до реєстру. Просила закрити провадження у справі, оскільки в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176-2 КУпАП.

Захисник Кулик С.С. просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки вважає, що її вина підтверджується зібраними по справі доказами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлені обставини справи, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП настає у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають у тому числі і в неповідомленні чи несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни в майновому стані.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2017 року на рівні 1600 гривень.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 12 серпня 2017 року на підставі договору дарування було набуто у власність житловий будинок, вартість якого перевищувала 64,20 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року.

В момент набуття ОСОБА_3 права власності на житлового будинку вона була суб`єктом декларування, відповідно до положень підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки обіймав посаду заступника відділу перевірок закупівель Управління контролю у сфері закупівель суб`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки держави Департаменту контролю у сфері закупівель та була державним службовцем категорії «Б».

В порушення визначеного ч. 2 ст. ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» десятиденного строку ОСОБА_3 не було повідомлено Національне агентство з питань запобігання корупції про зміни в її майновому стані. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та самою ОСОБА_3 .

Разом з тим, вимогами ст. 280 КУпАП, на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов`язок з`ясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні.

Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_3 про відсутність у неї умислу на уникнення фінансового контролю доходів заслуговують на увагу.

Належних і допустимих доказів, які беззаперечно спростовують це твердження, в матеріалах справи немає.

Окрім цього, під час розгляду справи не було встановлено в бездіяльності ОСОБА_3 мотивів на уникнення фінансового контролю отриманого доходу, оскільки будинок був придбаний у законний спосіб та з законних джерел, про його придбання ОСОБА_3 правдиво повідомила у декларації за 2017 рік, що також свідчить про відсутність умислу на уникнення фінансового контролю доходів суб`єкта декларування.

Таким чином, суддею встановлено, що в бездіяльності ОСОБА_3 відсутні ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у неї були відсутні мотиви вчинити порушення закону, вона не бажала його порушити, поза її волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 підлягає закриттю за відсутності в її діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 247, 279, 280, 283- 285КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного корупційного правопорушення - закрити.

Постанова може бути оскаржена у випадках передбачених ст.287 КУпАП, а саме особою, щодо якої її винесено, потерпілим, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, а саме у випадку нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга подається до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя О.О. Павленко