ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/790/19 Головуючий в 1 інст. Дмитрюк О.В.
Провадження № 33/807/212/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду ОСОБА_1, за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_2, розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 з апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Згідно з постановою, 29 січня 2019 року о 21 годині 25 хвилин ОСОБА_3 керував автомобілем «Ford Focus», д.н DRA 51 JP, по вул.Чарівній в районі будинку №159 в м.Запоріжжі з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме: порушення мови, звуження зіниць очей, які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан спяніння в медичному закладі у встановленому законодавством порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, водій зобовязаний на вимогу робітника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати, провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у звязку з порушенням при складанні протоколу про адміністративне правопорушення п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, відмова ОСОБА_3 від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення не засвідчена підписами двох свідків, у звязку з чим даний протокол не може бути використаний як доказ у даній справі.

З матеріалів провадження вбачається, що апеляційна скарга подана у передбачений законом строк, тому підстав для вирішення питання щодо поновлення вказаного строку немає.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно зясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 304706 від 29 січня 2019 року, згідно з яким, ОСОБА_3 у зазначений час керував транспортним засобом з ознаками наркотичного спяніння, а саме: порушення мови, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого, у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки спяніння: порушення мови, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, огляд на стан наркотичного спяніння у медичному закладі не проводився у звязку із відмовою ОСОБА_3 від проходження такого огляду; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у медичному закладі; рапортом поліцейського; відеозаписом, долученим до протоколу, на якому зафіксовано зупинку транспортного засобу, відмову ОСОБА_3 від проходження огляду на стан спяніння в медичному закладі в присутності двох свідків, розяснення ОСОБА_3 положень ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, розяснення ОСОБА_3 про те, що за відмову від проходження огляду на стан спяніння в медичному закладі відносно нього буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, оголошення змісту протоколу ОСОБА_3, відмова ОСОБА_3 від підпису протоколу, надання будь-яких пояснень та зауважень.

Якихось порушень з боку поліцейських при оформлені вказаного адміністративного матеріалу не вбачається.

Зазначені докази в їх сукупності суд першої інстанції належним чином проаналізував та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи апелянта про те, що у звязку з порушенням при складанні протоколу про адміністративне правопорушення п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, відмова ОСОБА_3 від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення не засвідчена підписами двох свідків, у звязку з чим даний протокол не може бути використаний як доказ у даній справі, були перевірені судом першої інстанції та спростовані в постанові.

Крім того, в матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 29 січня 2019 року, ставити під сумнів достовірність яких підстав не вбачається, з огляду і на те, що ці пояснення узгоджуються з іншими доказами.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував тяжкість та обставини вчинення правопорушення, дані про особу правопорушника, і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги не вбачається.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2019 року відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду ОСОБА_1

Дата документу Справа № 336/790/19