Провадження № 33/4820/523/19
Справа № 677/1555/19 Головуючий в 1-й інстанції Вознюк Р. В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 вересня 2019 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 вересня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 21 червня 2019 року о 00 год. 49 хв., в м.Красилові по вул.Грушевського, Хмельницької області, керував транспортним засобом «Мерседес Спрінтер», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння КНП Красилівської ЦРЛ від 21.06.2019, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції щодо нього скасувати, а провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, позаяк спиртних напоїв 21 червня 2019 року та напередодні він не вживав. Вказує, що розгляд справи відбувся у його відсутність, без належного повідомлення про слухання справи, позаяк повістку до суду він не отримував, в зв`язку з чим суд порушив його права передбачені ст. 268 КУпАП. Вважає, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 33 КУпАП, суд відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, та не досліджував питання щодо дотримання працівниками поліції вимог передбачених Інструкцією і КУпАП при проведенні медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 в підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Відповідно до положень п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 21 червня 2019 року був складений інспектором СРПП Красилівського ВП ГУНП у Хмельницькій області лейтенантом поліції Пачковським В.І., того ж дня, о 00 год. 49 хв., в м.Красилові по вул.Грушевського, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мерседес Спрінтер», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікарні, висновок лікаря № 33, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 1). Вина ОСОБА_1 підтверджується також даними висновку лікаря № 33 від 21 червня 2019 року (а.с. 2) та даними долученого до справи відеозапису фіксування правопорушення (а.с.4). В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оспорював факту керування транспортним засобом в день зазначений у протоколі.

За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння.

Положеннями ст. 268 КУпАП передбачено можливість розгляду справ (в яких участь особи, що притягується до відповідальності не є обов`язковою) у відсутність цієї особи в разі, якщо в суду є відомості про повідомлення особи про судовий розгляд справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги, що суд розглянув справу у відсутність апелянта, чим позбавив його можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, як підстави для скасування судового рішення, не можуть бути враховані апеляційним судом. Апелянт відповідно до вимог чинного законодавства отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, своїм підписом у протоколі підтвердив факт роз`яснення йому поліцейським прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи видно, що судом застосовувалися необхідні заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_1 . Суд надав доручення органу поліції щодо вручення судової повістки ОСОБА_1 (а.с. 11а). Суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 був повідомлений про судове засідання, яке було призначене на 20 вересня 2019 року, про що свідчать дані, які зафіксовані відеозаписом вчинених дій, спрямованих на вручення повістки працівником поліції (а.с.13), згідно якого мати ОСОБА_1 була проінформована працівником поліції про судове засідання, а також його матері надавалась судова повістка для передачі ОСОБА_1 (яку вона відмовлялась брати та кинула на землю подвір`я). Враховуючи вищевказане, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом взяти участь у розгляді справи.

За таких обставин в суду першої інстанції були підстави для висновку щодо небажання ОСОБА_1 взяти участь в судовому засіданні, тому в суду першої інстанції відповідно до ст.268 КУпАП були всі підстави для розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних в справі доказів. З врахуванням викладеного, зважаючи, що участь особи, що притягується до відповідальності, в таких категоріях справ не обов`язкова, підстави для скасування постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 відсутні.

Також, під час апеляційного розгляду повністю відновлені його права, в тому числі, брати участь в судових засіданнях, давати пояснення, тощо.

Зібрані та досліджені як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Вина ОСОБА_1 підтверджується даними висновку лікаря КНП Красилівської ЦРЛ від 21 червня 2019 року та даними відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 4).

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських та медичних працівників вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Доводи апелянта, що огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі проведений з порушенням вищевказаної Інструкції, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, не є підставою для скасування постанови та на увагу не заслуговують (зважаючи на добровільність проходження ним огляду в медичному закладі). Також, чинним законодавством не передбачено обов`язковості долучення до матеріалів справи при її надісланні до суду направлення поліцейського на огляд водія, зважаючи, що вказані документи є підставою для лікаря для проведення огляду та в подальшому залишаються в медичному закладі. Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 вказував, що відмовлявся від огляду на місці зупинки, позаяк не довіряв поліцейським.

Доводи ОСОБА_1 , що в медичному закладі не дотримано процедури проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки не відбирались аналізи крові та сечі, не можуть бути враховані, оскільки лабораторне дослідження є обов`язковим лише при встановленні факту перебування особи в стані наркотичного сп`яніння, також таких вимог ОСОБА_1 не висловлював, як і сумнівів щодо справності спеціального технічного приладу, з використанням якого проводився огляд.

Як видно з постанови висновок лікаря № 33 від 21 червня 2019 року (а.с. 2), який видається на підставі акту огляду, досліджувався судом першої інстанції, тому твердження апеляційної скарги про недослідження висновку не можуть бути враховані.

З врахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння був проведений медичними працівниками з порушеннями вимог законодавства, тому відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, такий огляд є недійсним, що тягне за собою скасування постанови суду першої інстанції, з закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, допущено не було.

Доводи ОСОБА_1 , що постанова суду не відповідає матеріалам справи, позаяк судом не враховано особу порушника, його майнового стану, пом`якшуючих обставин при обранні виду адміністративного стягнення, не спростовують висновків суду з приводу остаточного визначеного судом стягнення, та не можуть бути враховані судом згідно приписів ч.2 ст. 33 КУпАП. Суд першої інстанції врахував ступінь вини правопорушника, особу порушника та наклав адміністративне стягнення в межах санкції ст. 130 КУпАП.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 вересня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя