Справа № 126/3165/18
Провадження № 33/801/340/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, в складі судді Ковальчука О. В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 14 березня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2018 року начальником СРПП № 2 Бершадського ВП майором поліції складено протокол про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, 21 листопада 2018 року близько 09 год 10 хв на центральній площі м. Бершадь під час мітингу гідності і свободи кинув яйцем птиці в гр. ОСОБА_3, чим порушив громадський спокій громадян та вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 14 березня 2019 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Провадження у даній справі закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП.

Ухвалюючи вказану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ст. 173 КУпАП, як дрібне хуліганство, тобто образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, оскільки такі дії порушили громадський порядок і виходять за рамки поняття поваги до інших людей.

Не погодившись з цією постановою, 25 березня 2019 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно нього закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, відповідно до вимог п. 3, ч. 1 ст. 284 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, скаржник зазначив, що ухвалюючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив вимоги ст. ст. 7, 245, 252, 268, 279, 280 КУпАП, та не взяв до уваги, що працівниками поліції під час складання протоколу порушено положення ст. 256 КУпАП.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник - адвокат ОСОБА_4, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав, зазначених у цій скарзі.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду змінити з огляду на таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 ст. 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно з вимогами п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (а. с. 2) вчинення адміністративного правопорушення відбулося 21 листопада 2018 року.

Пункт 7 ч.1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

З урахуванням того, що закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд під час перегляду постанови суду першої інстанції позбавлений процесуальної можливості досліджувати докази та встановлювати обставини справи, а також виявляти причини та умови, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «ОСОБА_5 проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

За таких обставин, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо закриття справи відносно ОСОБА_2 за відсутністю ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки при закритті провадження по справі у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 38 КпАП України суд позбавлений можливості встановлювати вину або невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Враховуючи вищенаведене вважаю, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності на підставі ст. 38 КпАП України, у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, проте не врахував відсутність обов'язку суду визначати питання винності чи невинності особи, отже постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 14 березня 2019 року необхідно змінити вилучивши з її тексту посилання про встановлення вини та визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 14 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП змінити, вилучивши з її тексту посилання про встановлення вини та визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, в іншій частині залишити її без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук