Номер провадження: 33/813/315/19
Головуючий у першій інстанції Шкуренков М. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

секретаря Чепрас А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 10 січня 2019 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. Стягнуто на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 384,20 грн.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 20.11.2018 близько о 16 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем марки «Деу» державний номер НОМЕР_1 на 26 км траси М-28 у селі Чорноморське Лиманського району Одеської області, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та скоїв зіткнення з собакою, який перебігав проїзджу частину, через що змінив напрямок руху та здійснив виїзд на зустрічну смугу, чим створив аварійну ситуацію автомобілю марки «Шкода» державний номер НОМЕР_2 , який рухався назустріч, різко змінив напрямок руху та скоїв наїзд на дерево. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Шкода» отримав механічні пошкодження. Свою вину ОСОБА_1 визнав частково. Пояснив, що на його думку водій автомобіля «Шкода» міг уникнути зіткнення з деревом, якби рухався з меншою швидкістю. Пояснив, що погоджується з викладеним в протоколі про адміністративне правопорушення та в поясненнях від 20.11.2018, згідно яких після наїзду на собаку лівим переднім колесом свого автомобіля він змінив напрямок руху та виїхав на зустрічну смугу руху, по якій рухався автомобіль «Шкода». Крім того, ОСОБА_1 повністю підтвердив та погодився з оголошеними в суді аналогічними поясненнями свідка ОСОБА_2 . З урахуванням матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, повністю доведена та підтверджується матеріалами справи.

Не погодившись з постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 січня 2019 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову, провадження у справі закрити. Апеляційна скарга мотивована тим, що його дії та пошкодження автомобіля «Шкода» не перебувають у жодному причинно-наслідковому зв`язку так як під час під час руху машину апелянта в момент уникнення зіткнення з собакою, який перебігав дорогу, підкинуло. Отже, у водія автомобіля «Шкода» могло скластися хибне враження, що апелянт виїхав на зустрічну смугу, до того ж чіткої дорожньої розмітки на даному відрізці дороги немає. Скаржник вважає, що на зустрічну смугу руху не виїжджав, а тому аварійної обстановки створити не міг. Апелянт також зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом так як інформація стосовно суті адміністративного правопорушення викладена нерозбірливо, а в графі «Свідки чи потерпілі» не зазначено жодної інформації, хоча такі були наявні. Під час розгляду справи в суді першої інстанції адвокат скаржника заявляв клопотання про допит свідка, але суд незаконно відмовив в його задоволенні. Водій автомобіля «Шкода» рухався на великій швидкості, отже, у випадку руху автомобіля «Шкода» на допустимій швидкості, зіткнення з деревом можливо було уникнути, тим більше, що відстань від дороги до дерева є значною, на що співробітники поліції не звернули увагу та не склали протокол про адміністративне правопорушення водія автомобіля «Шкода». Не була звернена увага й на гальмівний шлях авто під керуванням вказаного водія. В апеляційній скарзі скаржник також послався на п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення скаржника та його представника, свідка та потерпілого вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд обґрунтовано дійшов до висновку, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Ці обставини підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами у справі: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №075836 від 20 листопада 2018 року, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 20 листопада 2018 року підписаною без зауважень ОСОБА_1 та письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , потерпілого та ОСОБА_1 .

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №075836 від 20 листопада 2018 року вбачається, що 20.11.2018 о 16:45, керуючи транспортним засобом «Деу» ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та скоїв зіткнення з собакою, яка перебігала через проїзджу частину. В результаті чого ОСОБА_1 змінив напрямок руху та здійснив виїзд на зустрічну частину проїзної смуги, чим створив аварійну ситуацію водію транспортного засобу «Шкода» під керуванням ОСОБА_3 , який рухаючись в зустрічному напрямку та різко змінив напрямок руху, скоївши наїзд на дерево. У зв`язку з чим автомобіль «Шкода» отримав механічні пошкодження. Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав власноруч та зазначив, що з висновком погоджується, проте вважає ситуацію, яка склалася на дорозі аварійною (а.с. 1).

В своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 вказав, що в 20.11.2018 о 16:45 рухався на автомобілі «Деу» зі сторони смт. Чорноморське в сторону м. Одеси. В полосі руху його автомобіля зі сторони обочини вибігла собака перебігаючи в сторону зустрічного руху під його транспортний засіб. В результаті чого ОСОБА_1 наїхав на собаку лівим переднім колесом на швидкості 65 км/год, при цьому його автомобіль кинуло за осьову розділу потоків на зустрічний поток руху де рухався автомобіль «Шкода», уникаючи світла фар автомобіля «Деу», водій автомобіля «Шкода» різко повернув праворуч по руху своєї сторони, з`їхавши на обочину почав гальмувати в результаті чого його автомобіль відкинуло в кювет лісополоси де відбулося зіткнення з деревом (а.с.4).

Однак в апеляційній інстанції апелянт змінив свої пояснення та вказує на те, що на зустрічну смугу не виїжджав.

В письмових поясненнях свідок ОСОБА_2 , який під час ДТП перебував на пасажирському сидінні автомобіля «Деу», зазначив наступне. Рухаючись з населеного пункту смт. Чорноморське в сторону м. Одеси по направленню руху автомобіля зі сторони обочини під автомобіль «Деу» вибігла собака. Водій рухався зі швидкістю 60-70 км/год та лівим переднім колесом машини здійснив наїзд на собаку, у зв`язку з чим автомобіль кинуло в сторону зустрічного руху. При цьому, автомобіль «Шкода», який рухався зі сторони зустрічного руху, уникаючи зіткнення з автомобілем «Деу» кинуло на обочину та водій автомобіля «Шкода» не впорався з управлінням здійснив зіткнення з деревом (а.с.5). Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 змінив свої письмові пояснення, наполягаючи на тому, що автомобіль ОСОБА_1 не виїжджав на зустрічну смугу, внаслідок наїзду на собаку його лише підкинуло вверх.

Потерпілий ОСОБА_3 в письмових поясненнях вказав, що рухаючись на автомобілі «Шкода» в напрямку зі сторони м. Одеси в сторону м. Южний зі швидкістю 75-80км/год. Дорожню смугу, по якій рухався автомобіль, перебігла собака в сторону обочини. Відразу, як з дороги зникла собака, ОСОБА_3 помітив фари автомобіля, який стрімко рухався по зустрічній смузі. З метою уникнення лобового зіткнення з автомобілем «Деу», ОСОБА_3 змістився в праву сторону смуги, в якій рухався та змушений був з`їхати на обочину, при цьому зменшивши швидкість автомобіля шляхом гальмування. Так як автомобіль «Деу» повністю виїхав на зустрічну полосу, водій «Шкода» був змушений здійснити об`їзд зустрічного автомобіля, в результаті чого автомобіль «Шкода» почав рух по інерції, що спричинило зіткнення передньої частини автомобіля «Шкода» з деревом (а.с.3).

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, та доведеність вини правопорушника.

Доводи апелянта про те, що в момент уникнення ним з зіткнення з собакою, який перебігав дорогу, автомобіль підкинуло, при цьому виїзд на зустрічну смугу не відбувся є безпідставним з огляду на наступне.

З висновку експерта проведеної судової автотехнічної експертизи вбачається, що в разі наїзду лівого переднього колеса автомобіля «Деу» на собаку висотою 30см, як зазначено в письмових поясненнях, дане колесо за рахунок конструктивних властивостей при спрацюванні деталей ходової частини та маси автомобіля здійснило б переїзд тіла тварини, що могло привести лише до незначного коливання кузова автомобіля, при цьому підкидання автомобіля відносно опорної поверхні не відбулося. При цьому автомобіль міг змінити напрямок свого руху від первинного напрямку лише за умови впливу водієм на органи керування рульового керування автомобіля. При інших умовах у вказаних обставинах втрата курсової стійкості та керованості виключає.

Вказане дає підстави вважати, що при зазначених вище обставинах, виключається можливість того, що автомобіль «Деу» під час зіткнення з собакою підкинуло, а тому посилання апелянта на те, що у водія автомобіля «Шкода» нібито склалося хибне враження, що апелянт виїхав на зустрічну смугу у даному випадку не відповідають дійсності.

Крім того, експертом зазначено про неспроможність версії ОСОБА_1 в частині того, що "переднє ліве колесо автомобіля відірвалося від опорної поверхні проїздної частини при наїзді на собаку на відстань 10 см" (а.с. 70).

Натомість первісні письмові пояснення як самого ОСОБА_1 , так і свідка, свідчать про те, що ОСОБА_1 , з метою уникнення наїзду на собаку здійснив виїзд на зустрічну смугу, створивши аварійну ситуацію, що змусило водія автомобіля «Шкода», який рухався у своїй смузі, здійснити з`їзд на обочину тим самим пошкодивши свій автомобіль шляхом зіткнення з деревом. Таке збігається з висновком експерта.

Твердження скаржника про те, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом так як інформація стосовно суті адміністративного правопорушення викладена нерозбірливо до уваги судом не приймається оскільки є голослівними. Крім того, посилання на те, що в графі «Свідки чи потерпілі» не зазначено жодної інформації, хоча такі були наявні не спростовує висновку суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, з урахуванням наявних в матеріалах справи письмових пояснень свідка.

Відносно доводів апелянта про те, що водій автомобіля «Шкода» рухався на великій швидкості, отже, у випадку руху автомобіля «Шкода» на допустимій швидкості, зіткнення з деревом можливо було уникнути то апеляційний суд приходить до висновку, що причиною зіткнення автомобіля «Шкода» з деревом стало саме виїзд автомобіля «Деу» на зустрічну смугу, що створило аварійну ситуацію на дорозі в результаті чого змусило водія автомобіля «Шкода» здійснити з`їзд з проїзної частини дороги.

Первісні пояснення ОСОБА_1 про те, що він рухався зі швидкістю 65 км/г в темний час доби на неосвітлювальній ділянці, на проїзній частині траси М-28, 26 км, в межах населеного пункту с. Чорноморське, також є підтвердженням не обрання ним безпечної швидкості руху, що спростовує доводи скарги про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Отже доказів при апеляційному перегляді постанови суду, які б свідчили про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, не встановлено.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 10 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова