Справа № 418/1868/18
Провадження № 33/810/64/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду ОСОБА_1, розглянувши в присутності особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, прокурора Сухіна Д.В., апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову судді Міловського районного суду Луганської області від 06.03.2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка має повну вищу освіту, до адміністративної відповідальності раніше не притягувалась, мешкає за адресою: Луганська область, Міловський район, смт. Мілове, вул. Полтавська, 4

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваній постанові, ОСОБА_2 08.09.2017 на підставі договору купівлі-продажу № 4443/2017/616364 придбала транспортний засіб марки ВАЗ моделі 21144, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, номер кузову ХТА1110 за ціною 85810 грн., який був зареєстрований на її імя.

У субєкта декларування ОСОБА_2 з вказаних підстав виник обовязок відповідно до ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» повідомити письмово НАЗК про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування у 10 денний строк з моменту придбання майна-транспортного засобу. Однак в порушення встановленого Законом строк, перебіг якого в даному випадку становив з 00 годин 00 хвилин 09 вересня 2017 року по 23 годину 59 хвилин 18 вересня 2017 року, ОСОБА_2, як субєкт декларування несвоєчасно, а лише о 08 годині 47 хвилин 19 жовтня 2017 року повідомила НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги захисником зазначено, що ОСОБА_2 скоєно вказане адміністративне правопорушення не навмисно, а з необачності, оскільки не була обізнана про відповідні зміни у законодавстві, та помилково вважала, що під суттєвою зміною у майновому стані субєкта декларування розуміється придбання майна на суму, яка перевищує саме 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня року, що до 17.02.2017 становило 160 000 грн., тому в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП. Також зазначає, що на час розгляду справи судом першої інстанції минуло шість місяців з часу виявлення правопорушення, отже строки, визначені ст. 38 КУпАП закінчилися.

Вказане, залишилось поза увагою суду першої інстанції.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 та її захисник ОСОБА_3 підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі, просили апеляційний суд справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 за доводами апеляційної скарги, прокурора, який вважав доводи скарги безпідставними та необґрунтованими, а постанову суду законною, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172- 6 КУпАП, знайшла своє підтвердження з досліджених судом доказів.

Так, судом встановлено, що згідно з розпорядженням голови Міловської районної державної адміністрації від 27 березня 2014 року № 71-к, ОСОБА_2 було призначено на посаду начальника відділу освіти Міловської районної державної адміністрації з 01 квітня 2014 року. Згідно даних особової картки державного службовця начальника відділу освіти Міловської РДА ОСОБА_2 віднесено до категорії «Б» державної служби 5 рангу (а.с. 14, 16-18).

Згідно з пунктом 15.4 Особової картки державного службовця, затвердженої наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 № 156 ОСОБА_2 ознайомлено з вимогами і обмеженнями щодо прийняття та проходження державної служби відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про запобігання корупції» та «Про захист персональних даних», про що свідчить її особистий підпис (п. 16 вказаної Картки).

08.09.2017 ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу за № 4443/2017/616364 набула право власності на транспортний засіб марки ВАЗ, модель 211440, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, вартістю 85 810 гривень.

Частиною другою статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Вартість придбаного ОСОБА_2 майна, перевищувала 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб станом на 01.01.2017.

Отже, у ОСОБА_2 як субєкта декларування з вказаного часу відбулись суттєві зміни у майновому стані.

Проте, у порушення вимог ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_2, як субєкт декларування несвоєчасно, після спливу 10 денного строку з часу придбання транспортного засобу, а саме 19.10.2017 повідомила НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, що свідчить про скоєння нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 6 КУпАП.

За таких обставин, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172 6 КУпАП є вірним та обґрунтованим.

Стосовно доводів захисника ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 помилково, через необережність вважала, що під суттєвою зміною у майновому стані субєкта декларування розуміється придбання нею майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, а не прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб, що на думку захисника виключає наявність в її діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими, оскільки на час вчинення вказаного адміністративного правопорушення, ОСОБА_2 була обізнаною про те, що вона є субєктом декларування, на яку поширюється дія вказаного Закону, а необізнаність в законодавстві про які зазначається у скарзі, не звільняє суб`єкта правопорушення від адміністративної відповідальності.

Тому посилання суду першої інстанції на положення ст. 68 Конституції України, якою визначено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, у даному випадку є законним та обґрунтованим.

Довід апеляційної скарги стосовно спливу строків для накладення адміністративного стягнення за вчинення даного адміністративного правопорушення є також необґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до п.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, обєктивного і повного зясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

Строки накладення адміністративного стягнення за корупційне правопорушення, передбачені ч.3 ст. 38 КУпАП на момент розгляду судом першої інстанції даної адміністративної справи не сплинули, оскільки розгляд справи судом відповідно до ст. 277 КУпАП неодноразово зупинявся у звязку з хворобою ОСОБА_2, отже до строку накладення адміністративного стягнення не включається період, упродовж якого строки розгляду справи було зупинено.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскаржувана постанова суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Міловського районного суду Луганської області від 06.03.2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП залишити без змін.

Суддя Ю.П. Лозко