Номер провадження: 33/813/960/19
Номер справи місцевого суду: 496/1849/19
Головуючий у першій інстанції Галич О.П.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

за участю: ОСОБА_1 та його адвоката Ліхунжан Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 07 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №407883 від 07.05.2019р., ОСОБА_1 07 травня 2019 року о 11.15 год. в Одеській обл. с. Маяки по вул. Богачова, 94 на автошляху М-15, керуючи автомобілем «ВАЗ 21063» д/н НОМЕР_1 , при виїзді на перехрестя не надав переваги транспортному засобу «Ford Trancit» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , з увімкненим синім проблисковим маячком та створив йому перешкоду для руху, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 3.2 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 КУпАП (а. с. 2).

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 07 червня 2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, також стягнуто судовий збір в розмірі 384,20 гривень (а. с. 8).

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, ОСОБА_1 08 липня 2019 року звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що постанова Біляївського районного суду Одеської області від 07 червня 2019 року є незаконною, прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, тому просить її скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що рухаючись на зелене світло світлофору та виконуючи поворот ліворуч, він впевнився у відсутності перешкод на перехресті, також зазначив, що перед вказаним перехрестям автошлях М-15 у с. Маяки має невеликий виямок, тому він фізично був позбавлений можливості побачити проблискові маячки спецавтомобіля, який рухався на великій швидкості та без звукового сигналу. На підтвердження вказаних доводів ОСОБА_1 надав відеозапис з камери спостереження, який не міг надати до суду першої інстанції, оскільки не був належним чином сповіщеним про час та місце розгляду справи.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 07 червня 2019 року, мотивуючи тим, що про дату та час розгляду справи належним чином не сповіщався, тому участі у розгляді справи не приймав, тому скаржник не мав можливості оскаржити постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення (а. с. 18-26).

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

З матеріалів справи вбачається, що постанова Біляївського районного суду Одеської області від 07 червня 2019 року, було винесена за відсутності ОСОБА_1 , даних про належне сповіщення про місце і час розгляду справи апелянта матеріали справи не містять. Згідно розписки, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи 01 липня 2019 року (а. с. 15).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причини пропуску строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 07 червня 2019 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Ліхунжан Н.Б., які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи виним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставини, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 3.2 ПДР України. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 3.2 ПДР України, які зазначені в протоколі працівником поліції.

Згідно вимог п. 3.2 ПДР України, у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

На транспортних засобах, які рухаються в супроводжуваній колоні, повинне бути ввімкнено ближнє світло фар.

Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов`язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобов`язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Факт порушення ОСОБА_1 п. 3.2 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №407883 від 07.05.2019р., схемою місця ДТП, поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відеозаписом з камери спостереження.

З вищезазначених доказів вбачається, що ОСОБА_1 07 травня 2019 року о 11.15 год. в Одеській обл. с. Маяки по вул. Богачова, 94 на автошляху М-15 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21063» д/н НОМЕР_1 , при виїзді на перехрестя не надав переваги транспортному засобу «Ford Trancit» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , з увімкненим синім проблисковим маячком та створив йому перешкоду для руху, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Апеляційний суду відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 не порушував ПДР рухаючись на зелене світло світлофору та виконуючи поворот ліворуч, впевнився у відсутності перешкод на перехресті, та що транспортний засіб «Ford Trancit» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , рухався на великій швидкості та без звукового сигналу, оскільки згідно п. 3.1 ПДР водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27, 28.1 Правил дорожнього руху за умови увімкнення проблискового маяка синього або червоного кольору та вмикання спеціального звукового сигналу не є обов`язковим. Тоді як у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом, водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу.

Факт увімкнення проблискового маяка підтверджується відеозаписом з камери спостереження та не заперечується апелянтом, таким чином ОСОБА_1 зобов`язаний дати дорогу оперативному транспортному засобу «Ford Trancit» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 і забезпечити безперешкодний проїзд.

Також, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, про те, що автошлях М-15 у с. Маяки перед перехрестям, де відбулось ДТП, має невеликий виямок, тому ОСОБА_1 фізично був позбавлений можливості побачити проблискові маячки спецавтомобіля, оскільки це жодним чином не виправдовує дії ОСОБА_1 , так як водій повинен бути уважним та стежити за дорожньою обстановкою.

Пункт 2.3 б ПДР України зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

Доводи ОСОБА_1 , що вина водія транспортного засобу «Ford Trancit» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 та порушення ним вимог п. п. 3.1, 8.7.3 Е ПДР встановлено постановою Одеського апеляційного суду від 13 вересня 2019 року (справа №496/1848/19) не може впливати на висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 3.2 ПДР України.

Таким чином, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 свою винну у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення ним вимог п. 3.2 ПДР України. Доводи апеляційної скарги правильності цього висновку не спростовують.

Твердження апелянта про винесення постанови без повного з`ясування усіх фактичних обставин та неналежної оцінки доказів не ґрунтуються на матеріалах справи, так як всі обставини справи судом першої інстанції були досліджені всебічно, повно і об`єктивно.

Таким чином, наведені обставини вказують на відсутність у апеляційного суду підстав для скасування постанови Біляївського районного суду Одеської області від 07 червня 2019 року.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 07 червня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 07 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М.Драгомерецький