Житомирський апеляційний суд
Справа №280/951/19 Головуючий у 1-й інст. Рибнікова М. М.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., захисника Кушніренка А.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 17 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 03.06.2019 о 06.05 год. по вул. Київській у м. Коростишеві керував автомобілем «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: відчувався різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження у встановленому законом порядку освідування на встановлення ступеню алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову суду правопорушником ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови суду та закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що строк на апеляційне оскарження ним пропущено з поважних причин, оскільки суд розглянув справу без його участі, копію постанови він отримав не своєчасно.

Апеляційну скаргу обґрунтовує неправильним встановленням судом фактичних обставин справи, оскільки він транспортним засобом не керував, докази, що підтверджують ці обставини у справі відсутні.

Суд порушив його права, оскільки розглянув справу у його відсутність не проінформувавши про час та місце судового розгляду.

Також, судом не в повній мірі досліджено докази по справі, а саме: у протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду, а також те, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

Судом необґрунтовано, на підставі лише одного протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту поліцейського, встановлено, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Судом прийняв до уваги письмові пояснення свідків, які не опитувались безпосередньо судом та які не розкривають суб`єктивну сторону правопорушення.

Також, при постановленні оскаржуваного рішення, суд не надав оцінки тій обставині, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а також докази відсторонення водія, який перебуває у стані алкогольного сп`яніння від керування транспортним засобом.

Звертає увагу суду, що алкотестер «Драгер 6820», який зазначено у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, як технічний засіб не може використовуватись працівниками поліції для фіксації порушень ПДР, оскільки відповідно до наказу МВС України від 26.12.2018 № 1052 «Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Міністерства внутрішніх справ України від 01 березня 2010 року № 33», даний прилад не входить до переліку технічних засобів для виявлення стану алкогольного сп`яніння.

На його думку, суддею при винесенні постанови не в повній мірі з`ясовані всі обставини справи, були порушені норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Заслухавши пояснення захисника Кушніренка А.В., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Наведені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду є поважними та такими, що дають підстави для поновлення, строку, оскільки в матеріалах справи містяться дані про те, що ОСОБА_1 жодного виклику до суду не отримував, про наявнісь постанови дізнався лише 23.09.2019 року, а розгляд справи проводився у його відсутність.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою підлягають особи, які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або у закладах охорони здоров`я.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які містяться в матеріалах справи, а зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 03.06.2019 серії ОБ № 005956 (а.с.2), відповідно до якого, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, мав ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився.

Цей протокол, на переконання апеляційного суду є належним доказом, складений компетентною особою та посвідчений підписами двох свідків, що узгоджується з положенням ст. 266 КУпАП.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.3,4) вбачається, що вони підтверджують зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини, а саме відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.8), відповідно до якого ОСОБА_1 у присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння від якого останній відмовився.

Також, відповідно до рапорту працівника поліції (а.с.7) , який відповідно до ст. 251 КУпАП є письмовим доказом, слідує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з порушенням п.2.3. ПДР, а саме не користувався ременем безпеки, тому був зупинений працівниками поліції за допомогою звукового сигналу та проблискових маячків. Після зупинки водій, щоб уникнути відповідальності вийшов з автомобіля на направився у сторону магазину.

Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння також підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних приладів (а.с.5), відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, а також постановою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 121, 126 КУпАП, яка не оскаржена правопорушником у встановленому законом порядку та є чинною.

Зазначені доказами, які є належними, допустимими та достовірними, на переконання апеляційного суду, в своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, а під час зупинки працівниками поліції лише перебував поряд з ним.

Правильність вказаного висновку підтверджує також поведінка ОСОБА_1 , який маючи можливість дати письмові пояснення при складанні протоколу, цим не скористався, не вказував на іншу особу, яка керувала належним йому транспортним засобом, рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 121, 126 КУпАП, яким також було встановлено факт керування транспортним засобом, не оскаржував.

На думку апеляційного суду, не є підставою для скасування судового рішення та закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, розгляд справи, судом першої інстанції у відсутність ОСОБА_1 , оскільки апеляційним судом при розгляді його апеляційної скарги відновлено його порушене право, а саме надавалась можливість бути присутнім при розгляді справи, надати пояснення по суті справи, заявити клопотання про допит свідків, дослідження доказів, надати інші докази, скористатись юридичною допомого захисника, тощо.

Також, апеляційний суд враховує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи щодо нього Коростишівським районним судом 03.07.2019 р. За місцем його реєстрації судом тричі направлялись судові повістки рекомендованими листами про необхідність з`явитись на розгляд справи.

Доводи апелянта про направлення судом повідомлень не за тією адресою спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи, оскільки адреса проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , зазначена як в протоколі про адміністративне правопорушення так і в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на постанову суду, а інших засобів зв`язку ним при складанні протоколу не зазначено.

Всі ці обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами, який знаючи, що стосовно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення і що його розгляд буде здійснюватися судом жодної зацікавленості не виявляв та з 07.06.2019 р. по 23.09.2019 р. до суду жодного разу не з`явився.

Апеляційний суд, аналізуючи наявні в справі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у співставленні з його апеляційними твердженнями про відсутність в діях складу адміністративного правопорушення, вважає їх суперечливими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а тому визнає їх неправдивими, спрямованими на уникнення останнім від адміністративної відповідальності.

Не дають підстав для скасування судового рішення і інші доводи апелянта, які є формальними та жодним чином не свідчать про незаконність чи необґрунтованість прийнятого рішення, оскільки висновки суду ґрунтуються на доказах, що містяться у матеріалах справи.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався меж санкції ч.1 ст.130 КУпАП йому призначено мінімальне стягнення.

За таких обставин, суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 17 липня 2019 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук