КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1070/2019 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Білик Г.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2019року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2019року ОСОБА_2визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп. на користь держави.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 10 листопада 2018 року о 22 год. 10 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп керувала транспортним засобом «TOYOTACAMRY», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук, порушення мови, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2 відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подалаапеляційну скаргу, в якій просила постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2019 року скасувати у зв'язку з відсутністю події і складу правопорушення та закрити провадження у справі. Свої вимоги обґрунтовувалатим, що вказана постанова винесена з істотним порушенням вимог процесуального права, всупереч вимогам ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП суд першої інстанції не забезпечив всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, не дав належної оцінки усім наявним в матеріалах справи доказам, унаслідок чого необґрунтовано притягнув її до адміністративної відповідальності.

Апелянт зазначає, що працівники поліції, у порушення вимог ст. 266 КУпАП, не направили її у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, на чому вона наполягала.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, яка підтрималаапеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просила її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної камери поліцейського, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі відмови від огляду на стан алкогольного сп'яніння з використання спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 435143 від 11 листопада 2018 року ОСОБА_2 10 листопада 2018 року о 22 год. 00 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп керувала транспортним засобом «TOYOTACAMRY», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук, порушення мови, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2 відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДРУкраїни, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні в апеляційній інстанції ОСОБА_2 свою винність у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що 10 листопада 2018 року о 22 год. 00 хв. у с. Солонки Львівської області на автодорозі М-06 Київ-Чоп керувала автомобілем «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1; була зупинена працівниками поліції із надуманих підстав; дії працівників поліції ГУНП у Львівській області на момент вимоги зупинки автомобіля «TOYOTA CAMRY» мали протиправний характер; працівники поліції перевищили службові повноваження; у стані алкогольного сп'яніння вона не перебувала, від огляду не відмовлялася, а більш того - наполягала на його проведенні у медичній установі, у чому їй відмовили, а відтак вона була вимушена самостійно звернутися до працівників обласної лікарні у Львівській області для проведення повірки на вміст етанолу у крові, куди була доставлена каретою швидкої медичної допомоги, а її автомобіль - на евакуаторі, який вона викликала самостійно.

Крім того, ОСОБА_2 зазначила, що після зупинки її автомобіля на автодорозі М-06 Київ-Чоп та довготривалого тиску зі сторони працівників поліції у неї погіршився стан здоров'я, що підтверджується випискою приймально-діагностичного відділення комунального підприємства клінічної лікарні швидкої медичної допомоги міста Львова від 11 листопада 2018 року (діагноз «гіпертонічний криз») та випискою № 5265 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого про відсутність у крові ОСОБА_2 вмісту етанолу.

З оглянутого в суді апеляційної інстанції відеозапису нагрудної камери інспектора поліції убачається, що на прохання ОСОБА_2 пред'явити їй сертифікати відповідності приладу «Drager» вона отримала відповідь від працівників поліції про відсутність таких документів; від огляду на стан алкогольного сп'яніння не відмовлялася, а наполягала на забезпеченні працівниками поліції проведення такого огляду в медичній установі.

Докази, зокрема виписка приймально-діагностичного відділення комунального підприємства клінічної лікарні швидкої медичної допомоги міста Львова від 11 листопада 2018 року та виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого з клінічної лікарні швидкої медичної допомоги міста Львова № 5265 від 11 листопада 2018 року підтверджують пояснення ОСОБА_2 у тій частині, що вона не перебувала у стані алкогольного сп'яніння.

Лікар комунального підприємства клінічної лікарні швидкої медичної допомоги міста Львова від 11 листопада 2018 року не виявив у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння.

Відеозаписи з нагрудної камери поліцейського не послідовні, «нарізані» та на дисках відсутній запис про те, що працівники поліції взагалі пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», а тому суд першої інстанції формально послався як на доказ на матеріали адміністративної справи: на протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 435143 від 11 листопада 2018 року та на письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не давши їм належної оцінки у розумінні ст. 252 КУпАП.

Із матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 435143 від 11 листопада 2018 року складений більше ніж дві години, зокрема подія мала місце 10 жовтня 2018 року о 22 год. 10 хв., а працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за результатами огляду лише 11 листопада 2018 року о 00 год. 45 хв., тобто більше ніж через дві години з моменту встановлення підстав для його здійснення.

З огляду на викладене, доводи ОСОБА_2 про те, що огляд на стан алкогольного сп'яніння проведений працівниками поліції з порушенням ст. 266 КУпАП, є обгрунтованими.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З урахуванням наведеного, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка усунула би обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, як кожен окремо так і в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимогст.ст. 245, 252, 280КУпАП, невстановив всі фактичні обставини справи та дійшов помилковоговисновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі.

Згідно статті8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції Україниособа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, постанова судді місцевого суду в цій частині як незаконна підлягає скасуванню, а провадження на підставі ст. 247 КУпАП - закриттю.

ПОСТАНОВИЛА:

Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2019року, якоюОСОБА_2визнано винноюу вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.М.Сітайло