КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі:

секретаря судового засідання ? Бендюжик Ю.А.

особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_3

захисника ? ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 12.03.2019, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності, застосувавши до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, особа, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій він просить апеляційний суд постанову Оболонського районного суду міста Києва від 12.03.2019 скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження відносно нього за ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП у зв?язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_3 вказує на неповноту судового розгляду, порушення його права на захист, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема апелянт зазначає, що суд розглянув справу за його відсутності без повідомлення про судове слухання, не з?ясував чи має транспортний засіб "VIРER" державний номерний знак і чи потребуються документи на право керування ним. Також ОСОБА_3 вказує на те, що відмітки в протоколах ним були написані внаслідок фізичного примусу, катування та нанесення тілесних ушкоджень з боку працівників поліції. Звертає увагу суду, що час складання протоколу передує часу вчинення правопорушення. Місцем вчинення правопорушення за ст.122-2 КУпАП є вул.Полярна, 13 у м.Києві, а місцем затримання ? вул. Кондратюка у м.Києві, які є суміжними і знаходяться поруч одна з одною, а тому обставини протоколу про переслідування його більше години не відповідають об?єктивній дійсності. Також апелянт стверджує, що він не проходив в установленому законом порядку освідування на предмет вживання алкоголю, поліцейські не вимагали його проходження в установленому законом порядку. Наявний у справі чек алкотестера є неналежним та недопустимим доказом. Відео-фіксуючі засоби поліцейські не вмикали. До 24.01.2019 до лікарні та правоохоронних органів не звертався, бо був дуже наляканий і лише 24.01.2019 він звернувся до КМБСМЕ та експертом були зафіксовані нанесені йому тілесні ушкодження. Окремо апелянт зазначає, що в резолютивній частині постанови не роз?яснено порядок та строк її оскарження.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі протоколів про адміністративне правопорушення від 21.01.2019, того ж дня о 00 год. 30 хв. по вул. Полярна 13 у м.Києві ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом "VIРER", д.н.з. НОМЕР_1, на вимогу працівника поліції здійснену у гучномовець про зупинку транспортного засобу, не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі з проблисковими маячками синього та червоного кольорів по вул.Кондратюка 1 у м.Києві. При зупиненні транспортного засобу, яким керував ОСОБА_3, працівниками поліції виявлено, що водій перебуває у стані алкогольного сп?яніння. Огляд на стан сп?яніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу "Драгер" у присутності двох свідків. Показання "Драгеру" за результатами освідування ОСОБА_3 - 0,67%0( проміле). ОСОБА_3 порушив п.2.9. а), 2.4. ПДР України.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_3 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, надавши суду пояснення, вирішивши заявлені ними клопотання, дослідивши письмові матеріали справи, дослідивши в судовому засіданні у присутності Макійчукаучасників судового провадження відеозапис з нагрудних камер працівників поліції ( а.с.7) з'ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд приходить до висновку про часткове задоволення існуючих апеляційних вимог, з огляду на наступне.

Для виконання поліцейськими покладених на них обов?язків їм надається право відповідно до законодавства зупиняти транспортні засоби.

П.2.5. ПДР України передбачає обов?язок водія зупинитися на вимогу поліцейського.

За невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу передбачено відповідальність ст.122-2 КУпАП.

Крім того, п.2.9 а) ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Між тим, згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що висновки суду щодо недотримання ОСОБА_3 вимог п.2.4. ПДР України і доведення його вини за ст.122-2 КУпАП не підтверджується достатніми доказами що існують в справі, на що вказує наступне.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_3 за ст.122-2 КУпАП матеріали справи містять лише протокол про адміністративне правопорушення від 21.01.2019 серії БД №318602 та рапорт поліцейського Кравченка О.В. від 21.01.2019.

Однак, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, яке ставиться їй в вину, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282), в той час як рапорт поліцейського не є самостійним та достатнім доказом на підтвердження певних обставин, так як носить інформативний характер і є службовим документом, а отже може оцінюватись лише в сукупності з іншими доказами, які в провадженні стосовно ОСОБА_3 за ст.122-2 КУпАП відсутні.

Таким чином апеляційний суд приходить до переконання про недоведення вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, яке йому ставиться у вину, але враховуючи, що окремої такої підстави для закриття провадження КУпАП не містить, в цій частині провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення .

Разом з тим, вина ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, повністю підтверджується представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:

? протоколом про адміністративне правопорушення від 21.01.2019 серії БД №187924, в якому викладено повні відомості щодо особи правопорушника, суть правопорушення, обставини, час та місце вчиненого правопорушення, посилання на відповідний пункт ПДР України та на статтю, яка передбачає відповідальність за такі дії, вказано відомості про свідків і їх підписи, пояснення ОСОБА_3 та його підпис ("з результатами згоден, претензій до поліції не маю"), дані щодо вилучених документів (не вилучались, постанова НК №786982), тощо (а.с. 1);

? актом огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено виявлені у водія ознаки сп?яніння, зазначено прилад за допомогою якого проводився огляд, результат огляду, свідки огляду, тощо (а.с. 3);

? роздруківкою приладу "Драгер" Alcotest 6820 від 21.01.2019, згідно якого результат тестування ОСОБА_3 становить 0,67 %о (а.с. 4);

? відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який двічі передосліджений судом апеляційної інстанції за участі сторони захисту, з якого вбачається, що поліцейський провів огляд ОСОБА_3 на стан алкогольного сп?яніння: роз?яснив порядок проходження огляду та наслідки (відповідальність, яка настає), зробив забір повітря на приладі "Драгер", надав можливість розпакувати муштук самому водію. При свідках ОСОБА_3 пройшов огляд з використанням приладу "Драгер", поліцейський озвучив результат огляду ? 0,67 %о, з яким ОСОБА_3 погодився і повідомив, на запитання поліцейського, що їхати до лікаря нарколога не має потреби. Також на відеозаписі зафіксовано як поліцейський повідомляє свідкам , що ОСОБА_3 керував квадроциклом і був зупинений (а.с. 7);

? копією постанови від 21.01.2019 серії НК №786982, складеної на ОСОБА_3 за порушення ним п.п.2,1 а), 2.1. б) ПДР України, тобто за керування транспортним засобом "VIРER", номер кузова НОМЕР_1, без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та без реєстраційного документа на транспортний засіб (а.с. 6).

Наведені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своєму взаємозв?язку ? достатності для підтвердження висновку суду першої інстанції щодо доведеності вини водія ОСОБА_3 в порушенні ним приписів п.2.9. а) ПДР України, що як наслідок тягне за собою відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, суд бере до уваги, що постанова від 21.01.2019 серії НК №786982 складена на ОСОБА_3 за керування 21.01.2019 о 00:30 год. транспортним засобом "VIРER", номер кузова НОМЕР_1, без посвідчення водія та без реєстраційного документа на транспортний засіб, а отже вказаний доказ спростовує доводи захисника, висловлені в ході розгляду існуючої апеляційної скарги, що ОСОБА_3 не керував транспортним засобом коли до нього підійшли працівники поліції.

Стосовно посилань апеляційної скарги на те, що "VIРER" не є транспортним засобом і не потребуються документи на право керування ним, то суд виходить з наступного.

П. 1.10 ПДР України зазначається, що транспортний засіб ? це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб ? це транспортний засіб, що рухається за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

У постанові КМУ від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» визначені такі категорії мототранспорту, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія: «А1» ? мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об'ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт; «А» ? мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об'ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше; «В1» - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів.

Таким чином, квадроцикл є транспортним засобом, для керування яким закон потребує наявність відповідних документів.

Щодо незазначення поліцейським в протоколі державного номерного знаку транспортного засобу "VIРER", то суд виходить з того, що в протоколі вказано номер кузова, що є достатнім для його ідентифікації. Крім того, будь-якої невідповідності в протоколі від 21.01.2019 серії БД №187924 щодо часу вчинення правопорушення та часу його складання апеляційний суд не вбачає, з огляду на що вважає такі доводи неспроможними.

Також суд вважає необ?єктивними посилання апелянта на невідповідність роздруківки приладу "Драгер" Alcotest 6820 від 21.01.2019 критеріям належності та недопустимості, оскільки зазначена в ньому дата народження ОСОБА_3 "14.12.2019" замість 14.12.1980 є технічною опискою.

Стосовно тверджень ОСОБА_3 про застосування до нього фізичного насильства з боку працівників поліції та змушування підписати протокол, то по-перше, зафіксовані на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського відомості спростовують такі доводи апелянта, оскільки наявне відео не містить жодних заперечень з боку водія про примушування його робити якісь дії, тим більше про застосування до нього фізичного впливу, по-друге, матеріали справи не містять доказів на підтвердження офіційного звернення ОСОБА_3 до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення відносно нього злочинних дій працівниками поліції, по-третє, долучений стороною захисту висновок експертного дослідження №043-72-2019 від 24.01.2019 є неналежним доказом, так як він не підтверджує часу настання зафіксованих у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень і не має відношення саме до справи за ч.1 ст. 130 КУпАП .

Натомість, апеляційний суд бере до уваги доводи поданої апеляційної скарги про нероз?яснення в резолютивній частині постанови від 12.03.2019 порядку та строку її оскарження. Однак, оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_3 подав з дотриманням правил, визначених ст.294 КУпАП, то таке порушення оцінюється як несуттєве та таке, що не тягне скасування постанови суду першої інстанції.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку знайшли лише частково своє підтвердження, а саме щодо недоведення вини ОСОБА_3 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, в той час як в частині визнання ОСОБА_3 винним за ч.1 ст.130 КУпАП оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, то постанова Оболонського районного суду міста Києва від 12.03.2019 підлягає зміні.

При цьому суд виходить з того, що оскільки при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_3 судом першої інстанції було застосовано правило поглинення менш суворого покарання за ст.122-2 КУпАП більш суворим за ч.1 ст.130 КУпАП та остаточно визначено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік, що відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, то в частині накладеного стягнення оскаржувана постанова залишається без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 ? задовольнити частково.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 12.03.2019 щодо ОСОБА_3 ? змінити, закривши провадження в частині визнання ОСОБА_3 винним за ст.122-2 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

В іншій частині постанову Оболонського районного суду міста Києва від 12.03.2019 щодо ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/1016/1676/2019

Категорія: ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Шевчук А.В.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.