Пр.№3/756/5301/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М., за участю прокурора Миронова С., захисника Дудника С.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Жидачів, Львівської області, працює фахівцем відділу забезпечення контролю за усуненням порушень вимог пожежної та техногенної безпеки Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

16.08.2019 року старшим оперуповноваженим в ОВС сектору протидії корупції Управління захисту економіки у м.Києві ДЗЕ Національної поліції України Слєпцовим В.В. було складено протокол про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, посилаючись на наступне.

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного фахівця відділу нагляду за ліцензійною діяльністю Центру організації заходів пожежної та техногенної безпеки Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Управління забезпечення оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій, будучи посадовою особою органу та підрозділу цивільного захисту, відповідно до п. «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ч.2 ст.172-6 КУпАП, будучи суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст.52 даного Закону, пункті 1 частини першої Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 №958/29088 зі змінами, внесеними Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №1 від 18.08.2016, 16.10.2017 повідомив про суттєві зміни в майновому стані, щодо отримання 10.08.2017 доходу у сумі 208 000 гривень від продажу транспортного засобу «FordMondeo» 2010 року випуску, а тому вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник просили закрити провадження в даній справі у зв`язку з відсутністю в діях особи події та складу адміністративного правопорушення.

Прокурором Мироновим С. в порядку ч.1 ст.250 КУпАП подано висновок щодо даної справи, в якій він вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Заслухавши учасників справи, дослідивши її матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за порушення ч.2 ст.172-6 КУпАП настає у випадку несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Станом на серпень 2017 року ОСОБА_1 обіймав посаду головного фахівця відділу нагляду за ліцензійною діяльністю Центру організації заходів пожежної та техногенної безпеки Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Управління забезпечення оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

01.09.2016 року ОСОБА_1 ознайомлено з попередженням про недопущення корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень, передбачених Законом України від 14.10.2014 №170-VII «Про запобігання корупції».

Відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», посадові особи рядового та начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Частиною 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

У 2017 році повідомлення про суттєві зміни у майновому стані мало бути подано у випадку отримання доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», тобто більше ніж на 80 000 грн.

Відповідно до п.6 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК №3 від 10.06.2016, суб`єкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до ч.2 статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до реєстру через власний персональний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна.

11.08.2017 ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 від 10.08.2017, уклав договір купівлі-продажу №8046/2017/578935 транспортного засобу «FordMondeo», 2010 року випуску, кузов НОМЕР_1 , на підставі якого право власності набула ОСОБА_3 Згідно даного договору вартість автомобіля становить 208 000 грн.

Як вбачається зі змісту договору, передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна та оформлюється актом приймання-передачі у двох примірниках, які підписуються сторонами. Право власності на транспортний засіб переходить до покупця з моменту підписання сторонами акту приймання передачі (п.п.2.1-2.2. Договору).

Згідно протоколу, 11.08.2017 право власності на даний транспортний засіб було зареєстровано за новим власником в територіальному сервісному центрі №8046 РСЦ МВС в м.Києві.

Акт приймання-передачі підписаний між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 11.10.2017.

16.10.2017 року ОСОБА_1 подано повідомлення про суттєві зміни у майновому стані

Частинами 1 - 3 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 129 Конституції України, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідно частинам 1, 3 ст. 7 вказаного Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом; доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

За змістом ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції (Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка Європейським судом з прав людини застосовності кримінального аспекту ст. 6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі Енгель та інші проти Нідерландів (EngelandOthers v. theNetherlands) (пункти 82 - 83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

При цьому, в практиці Європейського суду з прав людини перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Якщо внутрішнє державне законодавство класифікує певне правопорушення як кримінальне, цей критерій буде мати вирішальне значення. В іншому випадку Європейський суд з прав людини не приймає до уваги національну класифікацію та вивчає фактичний зміст розглядуваної процедури.

Другий та третій критерії, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Енгель на інші проти Нідерландів (EngelandOthers v. theNetherlands), являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст. 6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належить в цілому до «кримінальної» сфери (Озтюрк проти Німеччини (Ozturk v. Germany), пункт 54; Лутц проти Німеччини (Lutz v. Germany), пункт 55).

Аналізуючи вказані вище джерела права, враховуючи види санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст..172-6 ч.2 КУпАП, а також можливість понесення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності дисциплінарного стягнення (ст.65 Закону України «Про запобігання корупції»), вважаю, що адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-6 КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним». Тому, з урахуванням засад правосуддя та принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вважаю обґрунтованим застосування в даному випадку положень ст..62 Конституції України, відповідно до ч.3 якої, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обґрунтовуючи те, що ОСОБА_1 несвоєчасно подано повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що кошти за проданий ним транспортний засіб отримано в день укладання договору-купівлі продажу транспортного засобу, що підтверджується поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , а акт прийому-передачі транспортного засобу є фіктивним, наданим ОСОБА_1 з наміром уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. Крім того, в протоколі зазначено, що право власності на транспортний засіб було зареєстровано за ОСОБА_3 в органах МВС 11.08.2017.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне зауважити те, що пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_3 дійсно містять посилання на передачу грошових коштів одразу після підписання довіреності і повний розрахунок 11.08.2017. Однак, при відібранні пояснень у вказаних осіб уповноваженими працівниками Національної поліції, що здійснювали оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, не з`ясовувались обставини підписання ОСОБА_3 акту приймання-передачі транспортного засобу, що наданий ОСОБА_1 . На підставі того, що даний акт не був наданий для реєстрації транспортного засобу за новим власником, а також при цьому не надано договорів про відстрочку платежу, зроблено висновок про фіктивність цього акту. Необґрунтованість таких висновків полягає в тому, що на момент реєстрації транспортного засобу за новим власником (11.08.2017) акту його приймання-передачі і не могло існувати і поданий він бути не міг, оскільки він складений між сторонами договору 11.10.2017 року.

При цьому, згідно наданих регіональним сервісним центром документів, для перереєстрації транспортного засобу за новим власником було подано копію договору купівлі-продажу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_1 , довіреність від імені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_3 щодо розпорядження належним йому транспортним засобом, а також роздруківку з комп`ютерної програми щодо заяви про реєстрацію транспортного засобу від 05.08.2016 (тобто заяви про реєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_1 , а не за новим власником ОСОБА_3 ). При цьому, будь-яких доказів, які б вказували на те, що автомобіль «FordMondeo», 2010 року випуску, кузов НОМЕР_1 був зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 саме 11.08.2017 матеріали справи не містять, при її опитуванні документів щодо реєстрацію транспортного засобу не витребувано. Документи, надані Регіональним сервісним центром, також не містять доказів щодо цього, які б могли оцінюватись судом у відповідності до положень ст.ст.251, 252 КУпАП. Посилання на факт такої реєстрації міститься в супровідному листі до вказаних вище документів, однак він не містить будь-яких даних щодо нового власника ( ОСОБА_3 )

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Всі сумніви в даному випадку суд, у відповідності до ст..62 Конституції України, трактує на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад правопорушення, передбаченого ст..172-6 ч.2 КУпАП, що згідно п.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст..247 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А. М. Майбоженко