ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4252/19Головуючий у 1-й інстанції Мостецька А.А.
Провадження № 33/817/340/19 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. з участю захисника адвоката Наконечного Ю.Р., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 травня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десть тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 352 гривні 40 копійок (триста п`ятдесят дві гривні сорок копійок) судового збору.

Згідно постанови ОСОБА_1 09 березня 2018 року о 06.02 год. в м. Тернополі, по вул. Шептицького, 32, керував автомобілем «MERSEDES-BENZ SPRINTER 308D» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Drager Alkotest 6810» ARBF-0422 (повірка дійсна до 10 травня 2018року), на табло якого висвітило показник 0,47 проміле.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду від 22 травня 2018 року у справі №607/4252/2018 та скасувати дану постанову. Свої вимоги мотивує тим, що лише нещодавно від працівників виконавчої служби дізнався про те, що є боржником за виконавчими провадженнями щодо сплати штрафу за рішенням Тернопільського міськрайонного суду, про яке йому нічого не було відомо. Постанову від 22 травня 2018 року відшукав в Єдиному державному реєстрі судових рішень 02 вересня 2019 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропустив. Звертає увагу суду на те, що він є інвалідом першої групи і у вказаний у протоколі про адмінправопорушення серії БД №066986 від 09 березня 2018 року час автомобілем не керував і не міг керувати, такого транспортного засобу в нього не має. На початку зими 2018 року він загубив своє водійське посвідчення, але не придав цьому значення. Нікуди з цього приводу не звертався.

Заслухавши доводи захисника, який просив поновити строк на апеляційне оскарження та задовольнити апеляційну скаргу, приходжу до висновку, що строк на апеляційне провадження слід поновити із зазначених апелянтом підстав як пропущений з поважних причин відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, а апеляційну скаргу - задовольнити, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та з оскаржуваної постанови, судом першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дані вимоги закону не дотримані, а тому висновок судді про порушення водієм п. 2.5 ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, рішення Тернопільського міськрайонного суду про визнання винуватості апелянта ґрунтується на протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №066986 від 09 березня 2018 року; відеоматеріалах з нагрудних камер працівників поліції, які знаходяться на СD диску; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння; тестуванням на алкоголь до протоколу БД №066986; письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 09 березня 2018 року. Дана справа була розглянута у відсутності апелянта.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги, яку підтримав захисник, ОСОБА_1 стверджує, що жодного відношення до вчинення вказаного у постанові адмінправопорушення він не має, оскільки 09 березня 2018 року не керував транспортним засобом Mercedes Sprinter д.н.з. НОМЕР_2 і не міг керувати з тих причин, що, такого автомобіля в нього немає і ніколи не було, а також він є тяжко хворою людиною (у 2015 році переніс інсульт) і з серпня 2016 року є інвалідом 1 групи (загальне захворювання), про що до апеляційної скарги долучив виписку з медичної карти № НОМЕР_3 щодо стану здоров`я. ОСОБА_4 частиною тіла він керувати взагалі не в змозі - ледве пересувається за допомогою медичної палички - до магазину і назад. На початку зими 2018 року загубив своє водійське посвідчення серії НОМЕР_4 від 21 червня 2001 року, видане ДАІ МВС-УВС Тернопіль на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а оскільки власний автомобіль ним був проданий ще до того, як це посвідчення втратив, не придав цьому значення.

В судовому засіданні апеляційного суду, встановлено, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 відеозапис відтворити неможливо.

Також, в ході апеляційного розгляду за участю інспектора поліції Дживри С.І., який складав протокол про адміністративне правопорушення БД№066986 від 09 березня 2018 року на ім`я ОСОБА_1 , було досліджено відеозапис зі справи №607/13969/19 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП. Після огляду відеозапису інспектор ОСОБА_5 пояснив, що 09 березня 2018 року він оформляв протокол відносно тієї ж особи, яка зафіксована на переглянутому відеозаписі від 15 липня 2018 року. Особу правопорушника встановлював на підставі посвідчення водія № НОМЕР_5 , копію якого надав суду.

Оглядом вказаної копії посвідчення водія і доданих до апеляційної скарги копій паспорта і пенсійного посвідчення на ім`я ОСОБА_1 , встановлено, що на відеозаписі у справі №607/13969/19 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП зафіксовано зовсім іншу особу, яка назвалась ОСОБА_1 . При цьому особа, яка знята на відео, за зовнішністю істотно відрізняється від апелянта за рисами обличчя та віком.

Враховуючи встановлені в ході апеляційного розгляду обставини в їх сукупності, а також беручи до уваги додані до матеріалів апеляційної скарги копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_6 на прізвище ОСОБА_1 серії НОМЕР_7 від 17 серпня 2016 року про те, що він є інвалідом 1 групи загального захворювання, що підтверджує його пояснення щодо такого стану здоров`я, яке виключає можливість керувати будь-яким транспортним засобом внаслідок наявності паралічу лівої половини тіла, апеляційний суд приходить до переконання про непричетність апелянта до вчинення адміністративного правопорушення, за яке на його ім`я було складено протокол про адміністративне правопорушення БД№066986 від 09 березня 2018 року.

Також апелянтом до апеляційної скарги була долучена і копія паспорта на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_8 , виданого Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській обл. 30 грудня 1997 року з реєстрацією у АДРЕСА_1 . Тернополі по АДРЕСА_2 , 32 АДРЕСА_3 10, інформація щодо якої тотожна даним пред`явленого ОСОБА_1 в судовому засіданні оригіналу паспорта.

Твердження ОСОБА_1 про те, що це документи саме його, сумніву не викликають.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Судом апеляційної інстанції з достовірністю встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції не дотримався вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 09 березня 2018 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Строк на апеляційне оскарження ОСОБА_1 поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 березня 2018 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис