ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1602/19Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М.
Провадження № 33/817/113/19 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2019 р. м. Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

з участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1-адвоката Рукавця О.В. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1, пенсіонера,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави 384, 20 гривень судового збору.

Згідно даної постанови, 13.01.2019 р. о 03 год. 10 хв. в м. Львів по вул. Героїв Майдану, 30 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Сітроен Берлінго» номерний знак «НОМЕР_1» з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини; тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Драгер 0296» та огляду в медичному закладі, водій відмовився в категоричній формі в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1.

Вказані вимоги мотивує тим, що транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, що вбачається з відеозапису, де працівники поліції під'їжджають до припаркованого автомобіля.

Судом першої інстанції порушено права ОСОБА_1 на захист, оскільки його та його захисника не викликали для участі в судовому розгляді та не з'ясовано усіх обставин справи.

Крім того протокол про адміністративне правопорушення складений із порушеннями та не відповідає вимогам закону і свідки при цьому були відсутні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити, з мотивів викладених у ній, прихожу до наступних висновків.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги були дотримані судом першої інстанції у повному обсязі.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом і детально викладені у постанові.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ОБ № 187706 від 13.01.2019 року ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції, у присутності двох свідків, пройти огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу категорично відмовився, а також відмовився його пройти у медичному закладі у присутності двох свідків.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які наявні в матеріалах справи, вбачається, що водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився пройти перевірку для визначення стану спяніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.

При цьому, посилання апелянта на те, що протокол про адмінправопорушення складений із порушеннями не відповідає дійсності, оскільки останній складений відповідно до вимог ст.256 КУпАП, у присутності двох свідків, які в ньому зазначені, що також підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Також, посилання апелянта на те, що транспортним засобом він не керував не підтверджується жодним доказом та спростовується даними відеозапису з відеореєстратора працівників поліції.

Так, із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений внаслідок переслідування працівниками поліції, так як ними було одержано повідомлення на лінію 102, що вказаний автомобіль проїхав на червоний сигнал світлофора.

Також не було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки він був належним чином повідомлений про судове засідання 12 лютого 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, що наявна в матеріалах справи, проте жодних клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.

Що стосується призначеного стягнення ОСОБА_1, то воно судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КупАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його сімейного стану, характеризуючих даних, місця роботи, враховано відсутність обставин, що обтяжують та помякшують відповідальність за вчинене правопорушення та визначено стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон повязує призначення стягнення, а також ті, на які вказує апелянт у своїй скарзі, а тому його доводи про скасування постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляція такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1- адвоката Рукавця О.В. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2019 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис