Справа № 522/3440/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Єршова Л.С., розглянувши матеріали, направлені з Приморського відділу поліції в м. Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює адвокатом, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До суду з Приморського відділу поліції в м. Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює адвокатом, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до наданих суду адміністративних матеріалів, 08.02.2019 року малолітній громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , у приміщенні спеціалізованої школи №117, застосував до своєї однокласниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фізичну силу, що мало місце у ранах шкірного покрову шариковою ручкою та висловлювався в її бік образливими словами, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, але не досяг віку адміністративної відповідальності, тому до відповідальності притягується його батько ОСОБА_1

За цим фактом співробітниками поліції стосовно громадянина ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №002796 від 18.02.2019 року за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП України.

В судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 - адвокат Голосов Ю.В. , який надав усні та письмові пояснення, в яких заперечував проти визнання ОСОБА_1 визнним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, наполягав на закритті провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, оскільки конфлікт між дітьми не характеризується систематичністю, а носить одиничний характер.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Голосова Ю. В . та представника ОСОБА_9 - адвоката Желдакова Я.І ., проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

Так диспозицією ч. 1 ст. 173-4 КУпАП встановлює відповідальність батьків дитини за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до санкції ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин.

Згідно з ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності судом їх переконливості.

Як передбачено положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Аналогічна норма міститься й в ст.62 Конституції України.

Як вказано у справах «Малофеева проти Росії» рішення від 30.05.2013 р. та «Карелін проти Росії» рішення від 20.09.2016 р. ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., та «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказувалось, що «оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 08.02.2019 року до Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеські області звернулась ОСОБА_9 , яка є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із заявою про те, що малолітній учень спеціалізованої школи №117 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив булінг відносно її доньки ОСОБА_3 , а саме спровокував конфліктну ситуацію, в ході якої наніс тілесні ушкодження по руці гострою стороною кулькової ручки.

Так суд встановив, що дійсно малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є учнями спеціалізованої школи №117 м. Одеси.

08.02.2019 року між учнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виник конфлікт, в ході якого малолітня ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження правого передпліччя, що підтверджується довідкою КУ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» від 08.02.2019 року №2774 та актом судово-медичного дослідження (обстеження) №322 від 21.02.2019 року.

На думку самого правопорушника ОСОБА_1 , його син сам є жертвою булінгу з боку ОСОБА_3 , а тому вважає, що заява її матері є необ`єктивною та упередженою.

Дослідивши надані суду докази, вислухавши представників правопорушника та потерпілого, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 , яка підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №002796 від 18.02.2019 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , довідкою КУ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» від 08.02.2019 року №2774, актом судово-медичного дослідження (обстеження) №322 від 21.02.2019 року.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 р., яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Так, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст.ст. 9-11 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За таких обставин, притягнутою до адміністративної відповідальності може бути лише особа, визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення.

Правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-4 КУпАП передбачає собою наявність вини особи у формі умислу, оскільки у даному випадку дії малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були умисними та цілеспрямованими, а батьки (батько) дитини повинен був вживати усіх можливих виховних заходів для попередження такої протиправної поведінки сина.

При визначенні міри адміністративного стягнення суд, відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність правопорушника.

Обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність обставин, передбачених ст. ст. 34, 35 КУпАП, не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника Нікітінського Д.М. , його майнового стану, суддя вважає що стягнення у вигляді штрафу відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП та є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

У разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Тому керуючись ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ст.ст. 33-35, 173-4, 213, 221, 266, ст. 283-287, 291, 292 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює адвокатом, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює адвокатом, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.).

На підставі п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює адвокатом, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати на користь держави в сумі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 коп.).

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Суддя Л. С. Єршова