ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1111/19 Справа № 209/1360/19 Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К. Л. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт строком на 120 (сто двадцять) годин,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт строком на 120 (сто двадцять) годин.

На розгляді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебували матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення №56173130 від 01.04.2019 року, а саме сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів, які має сплачувати ОСОБА_1 згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, перевищує шість місяців.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Крім цього, порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки не мав відомостей про розгляд справи відносно нього і строк на оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2019 року пропущений ним з поважних причин, оскільки нічого не знав.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що коли дізнався про те, що ОСОБА_2 подала до суду скаргу на нього, платив гроші на утримання сина ОСОБА_3 їй безпосередньо, а зараз, на теперішній час, його заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина складає суму, яка є меншою, ніж заборгованість за 6 місяців.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУПАП.

ОСОБА_1 до судового засідання щодо розгляду його апеляційної скарги не з`явився, про причини неявки не повідомив, був повідомлений належним чином, а тому з метою своєчасного та належного розгляду справи у розумні строки, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без їх участі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали адміністративної справи, суддя вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, копію постанови судом першої інстанції на адресу ОСОБА_1 не надсилалось, апеляційну скаргу подано 27.08.2019 року.

За таких обставин, суддя вважає, що апелянтом не було пропущено строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

За змістом ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції, суд на підставі досліджених доказів в їх сукупності прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, поклавши в основу прийнятого по справі рішення дані протоколу про адміністративне правопорушення № 56173130 від 01.04.2019 року.

Так, виконавчим листом, виданим Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 03.04.2018 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи з 11.12.2017 року та досягнення дитиною повноліття.

12.04.2018 року головним державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області Добридніком С.А. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №209/3403/17 виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 03.04.2018 року.

Згідно довідок-розрахунків державного виконавця заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з дня пред`явлення виконавчого листа до виконання 11.12.2017 року по 31.03.2019 року становить 12 130, 86 грн.

Диспозиція ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З об`єктивної сторони даний адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому, для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Адміністративна відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» №2234-VIII від 07.12.2017, що набрав законної сили 06.02.2018 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

З огляду на наведене, за загальним положенням, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом. Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність і саме тому, мають зворотну силу.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє відображення і в ст. 7 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Враховуючи викладене, оскільки ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, то дана норма не має зворотної дії в часі.

Таким чином, період несплати аліментів особою до вступу в дію ст. 183-1 КУпАП не має прийматися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, суд першої інстанції не звернув уваги, на те, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавались законом як правопорушення. Так, період несплати ОСОБА_1 аліментів до вступу в дію положень ст. 183-1 КУпАП - з 11.12.2017 року по 05.02.2018 року, не повинен враховуватись при вирішенні питання про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Однак, дана обставина не впливає на вирішення справи по суті, оскільки розмір згідно наданих державним виконавцем довідок розмір заборгованості ОСОБА_1 за період за 06.02.2018 року по 31.03.2019 року складає 10 879,50 грн., тобто, перевищує суму відповідних платежів за сім місяців.

Доводи апелянта про те, що він платив гроші на утримання сина ОСОБА_3 безпосередньо його матері ОСОБА_2 і зараз його заборгованість по сплаті аліментів складає суму, яка є меншою ніж заборгованість за 6 місяців є неспроможними, оскільки не підтверджені матеріалами справи та доказами.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, а тому суд першої інстанції правомірно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, призначене ОСОБА_1 судом першої інстанції адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт, є достатнім для його виправлення та зміні не підлягає.

З огляду на викладене, постанова судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2019 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, як того просить апелянт, - відсутні.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2019 року - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко