Дата документу Справа № 334/4102/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 334/4102/19 Головуючий в 1 інстанції Гнатюк О.М.
Провадження №33/807/547/19 Доповідач в 2 інстанції Тютюник М.С.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2019 року постановою судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя Чернова Олександра Анатолійовича визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вперше із апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження адвокат Рогозін О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду 2 вересня 2019 року.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 10 вересня 2019 року в задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження було відмовлено, оскільки захисником подано апеляційну скаргу від свого імені, натомість на момент прийняття постанови відносно ОСОБА_1 захисник не був учасником даного провадження, тому не має права ставити вимогу про поновлення йому строку на апеляційне оскарження (а.с.60).

18 вересня 2019 р. на адресу Запорізького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга від ОСОБА_1 разом з клопотанням про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2019 року.

В обґрунтування необхідності поновлення строку на оскарження постанови суду першої інстанції, апелянт посилається на те, що копію постанови отримав 30 серпня 2019 року ввечері, та 2 вересня 2019 року його захисник звернувся з апеляційною скаргою до суду, однак постановою суду йому було відмовлено через те, що він не був стороною по справі. Після чого, він одразу повторно направив апеляцій скаргу, в якій просить поновити строк, який, на його думку, було пропущено з поважних причин (а.с. 68).

Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши доводи клопотання ОСОБА_1 та подані ним докази, приходжу до висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, за вище наведеною нормою строк на подачу апеляційної скарги обчислюється не з моменту ознайомлення з постановою судді чи з моменту отримання її копії, а саме з моменту її винесення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 знав про існування справи про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується неодноразовими заявами про ознайомлення зі справою, про виклик свідків, а також письмовими запереченнями стосовно вчиненого правопорушення (а.с. 19, 21-22, 23-27).

За змістом постанови ОСОБА_1 був присутнім при судовому розгляді, надавав пояснення щодо подій, які розглядаються у рамках даної справи, що не оспорюються апелянтом в апеляційній скарзі.

ОСОБА_1 не був позбавлений можливості оскаржити постанову в десятиденний строк, відповідно до положень ст.294 КУпАП, за якою строк на апеляційне оскарження відраховується не з дня отримання копії судового рішення, а з дня його винесення.

За таких обставин, з урахуванням чітко визначеного статтею 294 КУпАП порядку оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності документально обґрунтованих доказів, які б свідчили про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Наведена ініціатором відповідного клопотання причина пропуску строку на апеляційне оскарження не перебуває у площині поважних причин, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто такі, що не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до апеляційної інстанції у строк, визначений законом і такі обставини мають бути підтверджені скаржником.

Отже, наявність суттєвих перешкод у своєчасній реалізації ОСОБА_1 права на апеляційне оскарження судового рішення, строк якого згідно ст.294 КУпАП обчислюється з дня винесення постанови, ініціатором клопотання не наведені і апеляційним судом не встановлені, що у своїй сукупності засвідчує відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження.

З урахуванням вказаного, ОСОБА_1 не був позбавлений права оскаржити судове рішення у строки передбачені ст.294 КУпАП, тому суд вважає за необхідне відмовити у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2019 року.

Оскільки у поновлені строку відмовлено, апеляційна скарга, у відповідності до вимог ст.294 КУпАП, повертається особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20 серпня 2019 року відносно ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник