Провадження № 33/4820/305/19
Справа № 669/497/19 Головуючий в 1-й інстанції Давидюк О. І.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кулеша Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2019 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Інжиєвської Ю.А.,Філіпчук О.В., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 С.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому апеляційну скаргу, останнього, на постанову Білогірського районного суду Хмельницької області від 23 травня 2019 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. В`язовець Білогірського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, на утриманні має двоє малолітніх дітей,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить десять тисяч двісті гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

За постановою суду, 15 квітня 2019 року о 18 год. 15 хв. ОСОБА_1 на автодорозі Т-23 між с. Малі Калетинці та с. Велика Боровиця Білогірського району Хмельницької області керував трактором Т-25 А1 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність по ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся та суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб, він мав його пройти на вимогу поліцейського. Крім того, вказує, що поліцейським було порушено порядок огляду, а саме огляд проводився за відсутності двох свідків, як це вимагає закон, що свідчить про недійсність такого огляду та відсутність підстав притягнення його до відповідальності. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки у протоколі час вчинення правопорушення значиться 15.04.2019 року 18 год. 15 хв., а час складання протоколу за наслідками виявлення правопорушення зазначений 15.04.2019 року 18 год. 10 хв., тобто протокол складений до часу скоєнням ним правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суд прийшов до обґрунтованого висновку про повне доведення вини ОСОБА_1 у скоєні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №390004 від 15.04.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 керував трактором Т-25 А1 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу водій відмовився в присутності двох свідків (а.с.2).

ОСОБА_1 , згідно його письмових пояснень, вину визнав, вказує, що випив сто грам вина, після чого сів за кермо трактора та рухався в напрямку с. Малі Калетинці.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (а.с.3) слідує, що вони були очевидцями того, як ОСОБА_1 в категоричній формі, відмовився пройти огляд для визначення стану сп`яніння за допомогою технічного приладу Драгер Алкотест 6810 на місці зупинки та в медичному закладі.

Вказані обставини свідок ОСОБА_4 підтвердив і під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, ОСОБА_1 чи його захисником ОСОБА_5 . не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 вказував на те, що не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а працівники поліції передумали везти його в медичний заклад, на місці зупинки транспортного засобу приладу у них не було.

Проте, такі показання ОСОБА_1 спростували в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , підстав не вірити яким у суду апеляційної інстанції немає.

Доводи апелянта про порушення процедури порядку виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, оскільки у протоколі не сформульовано, який саме огляд він мав пройти на місці та в медичному закладі, позбавлені підстав та спростовується відеозаписом з нагрудних камер відеоспостереження і показаннями вказаних свідків, які підтвердили, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і на місці зупинки транспортного засобу і в медичному закладі, тобто, так, як зазначено у протоколі, а саме, у встановленому законом порядку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що протокол складений раніше скоєного правопорушення на 5 хвилин, що на думку свідка ОСОБА_6 , який складав протокол, є опискою, не спростовують висновків суду, що це правопорушення вчинено саме ОСОБА_1

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про вчинення цього правопорушення саме ОСОБА_1

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 , адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Білогірського районного суду Хмельницької області від 23 травня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу останнього - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М. Кулеша