Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/320/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Бурко Р. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2019 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши в порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 липня 2019 року, якою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - НОМЕР_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік, а також стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп.,

за участі захисника - Біденка О.С.,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 липня 2019 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 09.06.2019 року о 23 год. 03 хв., в м. Кропивницькому по вуг. Г. України, 12, керував транспортним засобом «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації руху), від проходження медичного огляду та огляду за допомогою спецтехзасобів на визначення стану сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову районного суду скасувати та закрити провадження по справі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що на його думку постанова суду першої інстанції є незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки якої не відповідають фактичним обставинам справи та грубо порушує Конституційні права особи.

Вважає, що суд першої інстанції грубо порушив процесуальні норми Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст.268).

Зазначає, що вказане суперечить п.п. 2, 4 Постави Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 «Про практику застосування судами в Україні законодавства справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» де звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Також, при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Також апелянт зазначає, що відповідно до п. 21 Постанови Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами в Україні законодавства справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Таким чином судом першої інстанції грубо порушено:

- вимоги ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи за відсутності свідків та наявності розумного сумніву у допустимості письмових доказів наданих свідками;

- в матеріалах справи наявна низка недопустимих доказів, які в силу закону не мають доказового значення у справі.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника Біденка О.С., який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП, суддею районного суду вказаних вимог закону дотримано.

Норми диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП передбачають, що адміністративна відповідальність настає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності, саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням п. 2.5 ПДР України.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція 1452/735).

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції 1452/735, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

За ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч.3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

В ході досудової перевірки та складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення порушень положень вищезазначених Інструкції 1452/735, Порядку та вимог ст. 266 КУпАП - допущено не було.

Висновки про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмови пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №176181 від 10.06.2019 (а.с.1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 4), якими підтверджено, що ОСОБА_1 у їх присутності відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці з допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі, відеозаписом подій з якого убачається відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в умовах лікарні, який доданий працівниками поліції до протоколу.

Вище наведені докази на переконання апеляційного суду є належними, допустимими та достовірними, а протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено з дотриманням вимог ст.ст. 254, 255, 256, 268 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , про те що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 268 КУпАП під час розгляду справи є безпідставними, оскільки як убачається з постанови, районний суд забезпечив участь ОСОБА_1 та його захисника під час розгляду справи у тому числі і право ОСОБА_1 знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Крім того, у апеляційній скарзі не наведено у чому саме полягало порушення його прав у розумінні ст. 268 КУпАП.

Також, непереконливими є доводи апелянта про те, що районним судом у підтвердження його винуватості покладено недопустимі докази.

Зокрема захисник Біденко О.С. наголошував на тому, що письмові пояснення свідків, які містяться у матеріалах справи без їх допиту у судовому засіданні не можуть бути допустимими доказами у справі. Проте, такі доводи захисника є хибним. Оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

Крім того, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за клопотання захисника Біденка О.С. викликалися для надання пояснень по справі до апеляційного суду.

Свідок ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився та подав заяву, відповідно до якої він у зв`язку з сімейними обставинами не може прибути в судове засідання призначене на 20.09.2019 року стосовно ОСОБА_1 , разом з цим, свої письмові пояснення надані інспектору поліції щодо обставин справи підтримав у повному обсязі.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_5 підтвердив свої письмові покази та додав, що під час відмови ОСОБА_1 крім нього був присутній ще один свідок. Також ОСОБА_5 підтвердив факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає дані покази ОСОБА_5 та письмові пояснення свідка ОСОБА_4 послідовними, правдивими та такими, що узгоджуються з матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом подій, які містяться на оптичному носії інформації у справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновки суду першої інстанції про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд, вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою провів судовий розгляд, викладені в постанові суду висновки, відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП та дотримався меж санкції ч.1ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 липня 2019 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік, а також стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя : Підпис:

Згідно з оригіналом.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко