Справа № 523/9111/19
Номер провадження 3/523/4027/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2019 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Аліна С.С., при секретарі Вовкович І.В.,за участю прокурора Ляліна І.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Департамену ЗЕНП України Управління ЗЕ в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої в КУ "Муніципальна служба комунальної власності Одеської міської ради", на посаді головного бухгалтера, мешкаючої за адресом: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.172-6 КпАП України,

В с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №468 від 05.06.2019 року, складеного оперуповноважений Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України лейтенантом поліції Мандажи І.П., щодо ОСОБА_1 , яка працює на посаді головного бухгалтера КУ "Муніципальна служба комунальної власності Одеської міської ради", являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з п.п. «а» п.2 ч.І ст. З Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) та примітки до ст. 172-6 КУпАП, на яку поширюється дія Закону, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону, пункту 1 рішення НАЗК від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та пп. 2 ч. 5 Розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК № 3 від 10.06.2016р., несвоєчасно, без поважних причин, 05.04.2018 року подала щорічну декларацію особи за 2017-й рік,як особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

У відповідності до пункту 15 статті 1 Закону, суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», інші особи, які зобов`язані подавати декларацію та виконувати інші вимоги фінансового контролю відповідно до цього Закону.

Встановлено, що рішенням Одеської міської ради № 1422-VII від 07.12.2016р. затверджено Статут комунальної установи "Муніципальна служба комунальної власності Одеської міської ради". Згідно п. 1.1. Статуту, КУ "Муніципальна служба комунальної власності Одеської міської ради" створена на основі комунальної власності територіальної громади міста Одеси відповідно до чинного законодавства України та є юридичною особою.

20.05.2015р. ОСОБА_1 , згідно наказу КУ "Муніципальна служба комунальної власності Одеської міської ради" № 153-1 від 20.05.2015, призначено на посаду бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності.

06.07.2015р. ОСОБА_1 , згідно наказу КУ "Муніципальна служба комунальної власності Одеської міської ради" № 173-л від 06.07.2015, переведено з посади бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності на посаду начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера.

Згідно наказу КУ "Муніципальна служба комунальної власності Одеської міської ради" № 150-л від 26.12.2018 ОСОБА_1 переведено з 02.01.2019 на посаду головного бухгалтера.

23.01.2017р. ОСОБА_1 ознайомлено під підпис з попередженням про обмеження відповідно до Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, на підставі п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», посада ОСОБА_1 віднесена до суб`єктів на яких поширюється дія вказаного Закону.

Згідно протоколу ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера КУ "Муніципальна служба комунальної власності Одеської міської ради", відповідно до вимог ч. 1 ст. 45 Закону за посадою входить до кола осіб, які згідно Закону зобов`язані заповнити та подати електронну декларацію,особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік до 01.04.2018 року. Заповнення та подача електронної декларації відбувається на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (НАЗК).

ОСОБА_1 , будучи обізнаною щодо обов`язку, термінів, порядку і способу подачі такої декларації (типу - щорічна), в порушення частини першої ст. 45, у визначений Законом термін і спосіб до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2018 не подала свою щорічну електронну декларацію, а подала таку декларацію лише 05.04.2018 року об 20 годині 38 хвилин (вказавши тип декларації - як «щорічна»), що встановлено відповідно до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до якого встановлено дату і час фактичної подачі декларації ОСОБА_1 , відповідним рапортом та скріншотом з офіційної Інтернет-сторінки Реєстру.

Датою виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є дата завершення збору доказів, встановлення складу адміністративного правопорушення та складання і оголошення протоколу особі ОСОБА_1 , а саме 05.06.2019 року.

Юридичними наслідками,як вказано в протоколі, в даному випадку є несвоєчасне, без поважних причин, подання ОСОБА_1 , до Національного агентства з питань запобігання корупції, у визначені строки, щорічної декларації особи, уповноваженої на виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнала. Пояснила, що своєчасно, у встановлений законом період часу, намагалася подати декларацію у строк до 01.04.2018 року, але не мала можливості подати декларація в зазначений час з технічних причин, які від неї не залежали, вона не змогла зайти на сайт та подати зазначену декларацію, через те, що потрібно було змінити електронну почтову скриньку,а в неї не було нового електронного ключа « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Тому, по поважній причині, в неї не було можливості своєчасно, в зазначений період часу, надати свою декларацію,оскільки саме в цей період часу вона зверталася до НАЗК з проханням надати їй новий електронний ключ,а після отримання електронного ключа вона негайно подала зазначену декларацію.

Свої попередні декларації вона подавала саме через цю електрону почту,зауважень та порушень ніколи не було.

Намагаючись своєчасно подати декларацію вона 31.03.2018 року починаючи з 20:21 годин по 22:08 годин вона заходила на офіційний веб-сайт НАЗК з проханням змінити почтову скриньку та ЕЦП.

01.04.2018 року нею повторно було направлено на адресу НАЗК електронне звернення з проханням змінити старий ЕЦП на новий.

01.04.2018 року о 10:30 годин вона просила НАЗК змінити її електрону почтову скриньку на нову.

02.04.2018року о 15:44 годин вона також в черговий раз просила НАЗК змінити її електрону почтову скриньку на нову.

Проте, лише 04.04.2018 року о 16:05 годин НАЗК повідомило їй нову почтову скриньку, яку було змінено та о 16год.09 хвилин і їй було належним чином повідомлено, що її заявка на змінену ЕЦП успішно прийнята, але на час розгляду заявки вона з технічних причин, не з її особистої вини, не мала можливості скористатися Реєстром для додачі декларації. Заявки НАЗК розглядаються протягом одного робочого дня.

Тільки 05.04.2018 року о 20 годин 38хвилин її Декларація була успішно прийнята на офіційному веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, як декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, що підтверджується відповідними роздруківками послідовності дій користувача «Єдиного державного реєструдекларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування». Намірів, на порушення чинного законодавства, у неї не було.

ОСОБА_1 та її представник просять суд провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП України.

Прокурор вважає, що є підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1ст. 172 -6 КУпАП.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна, (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані,на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення.

Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 4.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 р. № 223-943/0/4-17зазначив, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, слід врахувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларацій. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вище зазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою.

У справі «КарелінпротиРосії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Крім іншого, суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 252 КУпАП під час провадження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП містить такий склад адміністративного правопорушення як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи,уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Оскільки, в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП ОСОБА_1 ставиться у вину те, що вона несвоєчасно подала без поважних причин декларацію особи,уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що не знайшло свого підтвердження під час розгляду адміністративного матеріалу в суді та не відповідає фактичним обставинам адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, про який вказано у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що органом склавши протокол, не надано суду достовірних,об`єктивних та допустимих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення,тобто які б підтверджували в діях ОСОБА_1 умисел направлений на скоєння правопорушення згідно до вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», а як наслідок про вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З огляду на це орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на скоєння правопорушення.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів того, що ОСОБА_1 мала умисел на як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи,уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Тому як вважає суд, в її діях відсутня така обов`язкова ознака суб`єктивної сторони складу правопорушення, як вина, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП, що унеможливлює притягнення її до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 245 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ч.1 ст.9 КпАП України невід`ємною ознакою складу адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні, яку зумовлює, зокрема наявність реальної можливості не вчинити дії або відвернути наслідки, які складають об`єктивну сторону правопорушення.

У відповідності з вимогами ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суду не надано достовірних та допустимих доказів на підтвердження складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , оскільки за відомість вчинення порушення, в розумінні ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, повинна бути зумовлена будь-якими твердженнями чи обставинами, які в своїй сукупності доводять дії особи щодо вимог несвоєчасного повідомлення (дія) про суттєві зміни у майновому стані.

У справі «КарелінпротиРосії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Крім іншого, суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У своїх рішеннях «Ірландія протии Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов протии України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також положення ст.62 Конституції України про тлумачення сумнівів на користь особи, яка притягується до відповідальності, судя вважає що, провадження в справі підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.172-6, п.1 ч. 1 ст.247 КпАП України, суд,-

П о с т а н о в и в :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої в КУ "Муніципальна служба комунальної власності Одеської міської ради", на посаді головного бухгалтера, мешкаючої за адресом: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.172-6 КпАП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Суворовський районний суду м. Одеси, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова складена та підписана суддею 22.10.2019р.

Суддя: Аліна С.С.