Справа № 455/1170/19 Головуючий у 1 інстанції: Ніточко Л.Й.
Провадження № 33/811/1044/19 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г. у місті Львові, за участю захисника Шмигуна В.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 24 вересня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП,

встановив:

Постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 24.09.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 13600 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384, 20 гривень.

Згідно постанови суду 03.07.2019 року о 21 годині 20 хвилин ОСОБА_1 спільно з громадянином України ОСОБА_2 , намагався незаконно перетнути державний кордон України в Республіку Польща поза пунктом пропуску з метою переміщення тютюнових виробів в кількості 4002 пачки сигарет, де був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від відділення інспекторів прикордонної служби «Смільниця», на напрямку 387 прикордонного знаку на околиці населеного пункту Тиха на відстані 1500 м від державного кордону, що на території Старосамбірського району Львівської області, чим порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України».

На дану постанову захисник Сухар І.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається, що притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП є безпідставним, протокол складено із істотними порушеннями і містить неправдиву формацію, яка вводить суд в оману, а відтак він не може бути належним допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення. Крім цього, ОСОБА_1 зазначає, що адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 204-1 КУпАП є спроба або порушення правового режиму саме перетину державного кордону України, а з самого протоколу вбачається, що правового режиму перетину кордону ОСОБА_1 не порушував, бо до нього навіть й не наблизився, оскільки затримання відбулось ще за 1500 м до лінії державного кордону, а тому дії ОСОБА_1 не підпадають під ознаки ст. 204-1 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 вказує, що у тексті протоколу зазначається, що ОСОБА_1 був затриманий о 21 год.20хв. 03 липня 2019 року на строк до 3-х діб, з метою з`ясування обставин правопорушення, проте на другій сторінці протоколу відсутні будь які відомості щодо дати та часу звільнення особи, підстави звільнення а у відповідній графі відсутні підписи, як особи яка звільняється так і посадової особи яка звільнила затриманого, що свідчить про порушення строків затримання, передбачених ст. 263 КУаАП.

Крім цього, апелянт вказує, що у протоколі є запис, що під час затримання було проведено особистий огляд речей ОСОБА_1 проте відсутні будь-які відомості в графі вилучені речі для тимчасового зберігання «речі та документи, що є об`єктом правопорушення», що дає усі правові підстави вважати, що жодних речей, які могли бути об`єктом цього адміністративного правопорушення при апелянтові ніколи і не було. Таке підтверджується зокрема актом про виявлення майна, яке не має власника або власник якого невідомий від 03 липня 2019 року (а.с.9). Разом з тим, апелянт вважає, що мало місце порушення «Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення» затвердженої наказом МВС №898 від 18 вересня 2013 року. Також стверджує, що у матеріалах справи відсутні будь які належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що усі виявлені пакунки належать ОСОБА_1 .

Розглянувши матеріали справи № 455/1170/19, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, який підтримав подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне затримання від 03.07.2019 року (а.с.2) протоколом про адміністративне правопорушення ЗхРУ №331563 від 03.07.2019 року (а.с.3), протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 03.07.2019 року (а.с.4), схемою виникнення обстановки на прикордонній ділянці віпс «Смільниця», впс «Смільниця» Мостиського прикордонного загону (а.с.7), рапортом начальника віпс «Смільниця», впс «Смільниця» Мостиського прикордонного загону від 03.07.2019 року (а.с.8), актом про виявлення від 03.07.2019 року (а.с.9), поясненнями допитаних у судді першої інстанції свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які перебувають у взаємозв`язку із іншими матеріалами справи і ставити під сумнів які у апеляційного суду немає об`єктивних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення згідно правил ст.36 КУпАП.

Апеляційні доводи про те, що згаданий протокол складений з істотним порушенням законодавчих вимог, а отже не може бути належним і допустимим доказам, апеляційний суд до уваги не бере. У оскаржуваній постанові суд першої інстанції дослідив всі доводи, які висловлював ОСОБА_1 , зокрема щодо порушень приписів наказу Міністерства внутрішніх справ України від 18 вересня 2013 року № 898, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 9 жовтня 2013 року за № 1729/24261 «Про затвердження Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення», щодо порушень при адміністративному затриманні, щодо інформації, яка міститься у протоколі та щодо показів свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Із такими обґрунтованими та мотивованими висновками судді місцевого суду апеляційний суд повністю погоджується.

Крім того, згідно з ч.1, ч.2 ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №331563 від 03 липня 2019 року, складений згідно з вимогами ст. 256 КУпАП, є належним та допустимим доказом.

Отже, постанова місцевого суду суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 24 вересня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.