Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2019 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду - Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Захарчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника Захарчука М.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Березнівського районного суду Рівненської області від 23 липня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Березнівського районного суду Рівненської області від 23 липня 2019 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

З постанови суду вбачається, що 01 травня 2019 року о 23 год. 45 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «PIAGGIO», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а, Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі Захарчук М.І. просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а саме не вказано місце та суть адміністративного правопорушення. Крім того, у вказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що не передбаченого п.2.9 ПДР України.

Заслухавши доводи захисника Захарчука М.І. та ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення « поза розумним сумнівом » ( рішення ЄСзПЛ « Авшар проти Туреччини » ). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом » ( рішення від 18 січня 1978 року у справі « Ірландія проти Сполученого Королівства » ( Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Матеріали даного провадження вказують на те, що суд першої інстанції не забезпечив належний розгляд та постановлення законного і обґрунтованого рішення з огляду на наступне.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя визнав доказами його вини дані протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ№013668 (а.с.1).

Із змісту вказаного протоколу, ОСОБА_1 інкримінується те, що він керував транспортним засобом марки «PIAGGIO», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а, Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Згідно вимог п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається місце вчинення, суть правопорушення, та інші дані, необхідні для розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з рішенням суду першої інстанції, з огляду на те, що поза увагою суду та без належної правової оцінки залишився той факт, що ОСОБА_1 інкримінується керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що не передбаченого п.2.9а ПДР України (а.с.1).

Крім того, допитаний під час розгляду справи ОСОБА_1 надав пояснення, що 01 травня 2019 року о 23 год. 45 хв. біля подвір`я його приватного будинку, а саме: АДРЕСА_1 до нього підійшли працівники поліції та запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. На вимогу працівників поліції він пройшов огляд, однак наголосив, що не керував транспортним засобом, а заводив його до двору після проведеного ремонту.

Апеляційний суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки такі пояснення повністю підтверджуються долученими відео матеріалами з нагрудних камер працівників поліції.

Із відео файлу 0045 час 04-05 вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на подвір`ї приватного будинку та на запитання працівників поліції відповідає, що транспортним засобом не керував, а здійснював його ремонт.

Будь-яких інших доказів, які б з достовірністю підтверджували керування ОСОБА_1 транспортним засобом суду не були надані.

Виходячи з викладеного та з огляду на диспозицію ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки не доведено його вина в тому, що саме він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Захарчука М.І. - задовольнити.

Постанову Березнівського районного суду Рівненської області від 23 липня 2019 року відносно ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І.Полюхович