П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року

Суддя шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А.,розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,зі слів не працюючого,який мешкає за адресою АДРЕСА_1

про скоєння адміністративного правопорушення,передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відносно ОСОБА_1був складений протокол про адміністративне правопорушення,за змістом якого 30.03.2019 р.о 23.50 год.ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 по вул.Чарівній 64а в м.Запоріжжі у стані алкогольного сп*яніння,чим порушив вимоги п.2.9 ПДР України.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та зазначив,що у його діях відсутні порушення п.2.9 Правил дорожнього руху.Пояснив,що 30.03.2019 р.після 23.00 год.він як пасажир перебував у автомобілі НОМЕР_1,яким керував його власник ОСОБА_2,під час руху по вул. Чарівній у автомобіля відмовили гальма та автомобіль вїхав у дерево.Водій ОСОБА_2М.з місця події пішов за технічною допомогою,ОСОБА_1залишався в автомобілі,охороняючи його.Через деякий час до місця події підїхав патруль поліції,під час спілкування у нього виявили ознаки спяніння,проти чого він не заперечував,пройшов на вимогу працівників поліції тест на стан спяніння на місці події та у медичному закладі,оскільки юридично не обізнаний,що це є обовязком лише водія,який керував автомобілем.Працівникам поліції пояснював ситуацію,яка склалася,та просив зачекати повернення водія,на що вони не погодились,тому надалі він виконував усі їх вимоги,аби не провокувати суперечку.Просив закрити провадження у справі відносно нього,оскільки за вказаних в постанові обставин він автомобілем не керував,знаходився у ньому як пасажир, хоча і перебував у стані спяніння,проте не є субєктом відповідальності за порушення п.2.9 ПДР.

Всебічно вивчивши матеріали справи,з урахуванням досліджених доказів,відеозапису,суддя встановив, що винуватість ОСОБА_1Ю.у скоєнні адміністративного правопорушення за стандартом доказування «поза розумним сумнівом» свого підтвердження не знайшла,з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП,адміністративним правопорушенням(проступком)визнається протиправна,винна (умисна,необережна) дія чи бездіяльність,яка посягає на громадський порядок,власність,права і свободи громадян,на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення по статті 130 ч.1 КпАП України становить керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол в даному випадку складений з підстав керування транспортним засобом особою,яка перебуває у стані алкогольного спяніння.

Як передбачено п.2.9 Правил дорожнього руху України(далі ПДР),водію транспортного засобу забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп*яніння,під впливом наркотичних або токсичних речовин.

Водієм згідно п.1.10 ПДР є будь-яка особа,що керує транспортним засобом,вершник,візник,погонич тварин,який веде їх за поводдя,прирівнюється до водія.Водієм є також особа,що навчає керуванню,знаходячись безпосередньо у транспортному засобі.

Згідно ч.1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП та положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, даний огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду працівником поліції або в разі незгоди з його результатами,огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

З викладеного слідує, що інспектор поліції повинен встановити особу,яка є водієм транспортного засобу,та запропонувати водієві пройти огляд на стан спяніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого спяніння, а у разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами-запропонувати пройти такий огляд в медичній установі.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоровя з метою виявлення стану спяніння на місці зупинення транспортного засобу або незгоди з його результатами відповідно до встановленого порядку є процедурою,яка застосовується саме до водія транспортного засобу,який є субектом виконання п.2.9 ПДР та,у разі його порушення,субєктом відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП.

Як передбачено ст.6 КОНВЕНЦІЇ

про захист прав людини і основоположних свобод,кожен маж право на справедливий суд та встановлення обґрунтованності будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»Адольф проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов*язана доводити свою невинуватість.

Як передбачено ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При дослідженні відеозапису,долученого до матеріалів справи на ДВД-диску БД316794 встановлено,що 30.03.2019 р.приблизно о 00.00 год. працівники патрульної поліції ,знаходячись біля автомобіля НОМЕР_1 під час спілкування у ОСОБА_1отримали інформацію про інцидент,що раніше стався з автомобілем,а саме про відмову гальм під час руху,що призвело до наїзду автомобілем у дерево.Виявивши під час спілкування у ОСОБА_1явні ознаки алкогольного спяніння ,працівники поліції провели його огляд на стан спяніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу,а надалі у медичному закладі,де було встановлено,що ОСОБА_1перебуває у стані алкогольного спяніння,чого він не оспорював.

Водночас,на відеозапису не зафіксовано,що ОСОБА_1керував автомобілем НОМЕР_1 до початку процедури його огляду на стан спяніння,а опитані на місці події свідки ОСОБА_3та ОСОБА_4,які були запрошені зі спливом певного часу після зупинки автомобіля,пояснили лише про те,що ОСОБА_1Ю.у їх присутності пройшов огляд на стан спяніння на вимогу працівників поліції та погодився пройти його у медичному закладі,чого сам ОСОБА_1теж не оспорював.

З протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 316794 від 31.03.2019 р.вбачається,що він складений у присутності свідків,які не підтвердили факт керування ОСОБА_1вказаним вище автомобілем, містить пояснення ОСОБА_1по суті порушення,з яким він не погодився,його доводи в суді не спростовані,тому протокол про адміністративне правопорушення суддя не приймає до уваги як доказ при винесені постанови.

При оцінці усіх досліджених доказів суддя дійшов до висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_1Ю.у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення,оскільки не надано жодних доказів,які підтвердили б вчинення ним тих дій,які ставляться за провину,за стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема,у рішенні у справі «Коробов проти України».

Як передбачено ст.247 ч.1 п.1 КпАП України, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Адміністративним правопорушенням(проступком)визнається винна(умисна або необережна)дія чи бездіяльність, яка посягає на суспільний порядок, власність,права та свободи громадян,на встановлений порядок управління, за які законом передбачена адміністративна відповідальність.

Оскільки в діях водія ОСОБА_1не встановлено порушень ПДР, в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України,а провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 33-35, 130 ч.1,247,283-285 КУпАП,суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України,за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою,яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником,потерпілим,його представником протягом десяти днів з дня вручення постанови до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв'язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015 року).

Суддя Ю.А. Галущенко