ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/471/19 Справа № 187/58/19 Суддя у 1-й інстанції - Іщенко І. М. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 06.01.2019 року о 15.25 годин в смт. Петриківка по вул. Кутузова на автошляху Н-31 с. Петриківка по вул. Кутузова, ОСОБА_1 керував автомобілем ОСОБА_2 S80 н.з. GFG208, не врахував дорожньої обстановки на слизькій ділянці дороги, не впорався із керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем Хонда Акорд н.з. АА9656ТР під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався в зустрічному напрямі. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, а також стягнуто з нього судовий збір на користь держави в розмірі 384 гривень 20 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в який просить постанову скасувати, винести нову постанову, якою закрити провадження по адміністративній справі щодо нього, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що при розгляді справи суд не повно зясував всі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам.

Вказує на те, що пояснення свідка ОСОБА_5 не відповідають фактичним обставинам, оскільки: - згідно протоколу про адміністративне правопорушення свідки чи потерпілі відсутні, вказаний свідок зявився пізніше; - автомобілі контактували між собою лише один раз, лівою передньою частиною автомобіля Вольво та лівою задньою частиною автомобіля Хонда, при цьому ОСОБА_5 безпосередньо момент зіткнення не бачив, що підтвердив в судовому засіданні, оскільки він обернувся вже після зіткнення транспортних засобів; - пояснення цього свідка про те, що транспортні засоби після зіткнення понесло в різні сторони відповідають дійсності, однак суперечать поясненням водія ОСОБА_3, відповідно до яких, автомобіль Вольво виїхав на його смугу руху, він почав лише гальмувати, як стався удар, внаслідок чого його автомобіль відкинуло на узбіччя.

Таким чином, пояснення вказаного свідка, вказані в постанові, не відповідають його поясненням, які останній давав в судовому засіданні.

Зазначає, що висновок суду про те, що місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на смузі руху автомобіля Хонда не відповідає дійсності, оскільки згідно схеми до протоколу про адміністративне правопорушення, місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на смузі руху автомобіля Вольво.

Посилається на те, що дорожня розмітка 1.1 на схему нанесена після того, як цю схему підписали учасники ДТП.

Також, зазначає, що пояснення свідка ОСОБА_6 в постанові суду вказані не в повному обсязі, оскільки з цих пояснень вбачається, що місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на смузі руху автомобіля Вольво, який рухався в напрямку м. Дніпро.

Про ці обставини суду зазначалось, однак суд не дав оцінку цим фактам та не усунув розбіжності.

Крім того, встановлене судом порушення п. 11.3 ПДР України не відповідає встановленим судом обставинам справи, оскільки в постанові вказано, що причиною виїзду автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 на смугу зустрічного руху є не врахування останнім дорожньої обстановки на слизькій ділянці дороги, внаслідок чого, той не впорався із керуванням, таким чином дії водія в цьому випадку повинні оцінюватися п. 12.1 ПДР України, який регламентує дії водіїв транспортних засобів щодо швидкості руху.

Посилається на те, що суд першої інстанції, не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що є порушенням вимог ст. 33 КУпАП.

Також в матеріалах справи не міститься документів, які підтверджували місце роботи, характеристику особи, його сімейний стан, тощо.

Крім того, судом не враховано те, що відповідно до ст.30 КУпАП, позбавлення права керування транспортними засобами застосовується за грубе систематичне порушення порядку користування цим правом, чого у справі встановлено не було.

Потерпілим ОСОБА_3 подано заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1, в якому потерпілий просив вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Вказує на те, що пояснення свідка ОСОБА_5 повністю відповідають матеріалам справи, зокрема протоколу, схемі ДТП та поясненням водія Хонда - ОСОБА_3.

На схемі місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на смузі руху автомобіля Вольво, а не на смузі автомобіля Хонда, як про це зазначає ОСОБА_1, що також підтверджується поясненнями працівників поліції, наданих ними в судовому засіданні.

Посилання захисника на те, що пояснення свідка ОСОБА_6 вказано в постанові не в повному обсязі є безпідставним, оскільки ОСОБА_6 по суті не є свідком, адже йому не відомі будь-які обставини, що підлягають встановленню в цій справі.

Також, зазначає, що ОСОБА_1 щиро не розкаявся, ним добровільно не відшкодовано завдані потерпілому збитки, не усунена заподіяна шкода, всіляко намагався затягнути розгляд справи, оскільки тричі, без поважних причин, не зявлявся до суду, а тому підстав для помякшення стягнення відсутні.

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_3 та його представник просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суддя районного суду дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини його вчинення, схемою дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до якої місце зіткнення транспортних засобів зафіксоване на смузі руху автомобіля Хонда під керуванням потерпілого, фототаблицею, поясненнями свідків, допитаних в суді першої інстанції, а саме: показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які підтвердили, що на схемі місце зіткнення вказували обидва водії.

Судом першої інстанції надано належну оцінку доказам, якими спростовуються доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1

Твердження апеляційної скарги щодо прийняття до уваги судом показань свідка ОСОБА_5, які не відповідають дійсності, не спростовують висновків суду, оскільки обставини щодо виїзду автомобіля ОСОБА_2 на смугу зустрічного руху, підтверджуються схемою дорожньо-транспортної події, відповідно до якої місце зіткнення транспортних засобів зафіксоване на смузі руху автомобіля Хонда під керуванням потерпілого, що підписана водіями, показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які підтвердили, що на схемі місце зіткнення вказували обидва водії.

Доводи апеляційної скарги щодо зображення на схемі дорожньо-транспортної пригоди місця зіткнення автомобілів, що візуально перебуває на смузі руху автомобіля ОСОБА_2, не є слушними, оскільки на схемі наявна розмітка, позначення місця зіткнення відносно розмітки зі слів водіїв підтвердив свідок ОСОБА_7 в суді першої інстанції згідно із звукозаписом судового засідання 1214, запис на 7:07 хв. та 10:13 хв.)

Пояснення свідка ОСОБА_10, допитаного в суді апеляційної інстанції, який пояснив, що потерпілий рухався по зустрічній смузі руху, не спростовують висновків суду, оскільки він не бачив безпосередньо того, як зіткнулись автомобілі та на якій смузі було зіткнення.

Отже, судом правильно встановлено порушення п.11.3 ПДР водієм ОСОБА_1 , справу розглянуто в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого йому ставиться у провину виїзд на смугу зустрічного руху, що спростовує твердження захисника про те, що вказаний пункт ПДР не має ніякого відношення до обставин події.

Посилання апеляційної скарги на те, що показання свідка ОСОБА_6 наведені не у повному обсязі, не є підставою для скасування постанови суду, висновки якої підтверджуються дослідженими доказами.

Те, що дорожня розмітка наносилась на схему після її складання не знайшло свого підтвердження доказами.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до постанови суду при накладенні стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців судом не були враховані положення ст. 30 КУпАП, відповідно до якої позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом.

Так, судом першої інстанції у постанові суду не обґрунтовано грубе порушення Правил дорожнього руху водієм та не встановлено систематичного порушення ним порядком користування правом керування транспортними засобами.

Наведені заперечення потерпілого щодо відсутності підстав для зміни стягнення не вказують на грубе або систематичне порушення порядку користування правом керування транспортними засобами ОСОБА_1

Не встановлено таких обставин і в суді апеляційної інстанції, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася на слизькій ділянці дороги відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, а тому приходжу до висновку, що можливо застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду в частині накладення адміністративного стягнення - зміні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року задовольнити частково.

Постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - змінити в частині накладеного стягнення, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень, на користь держави.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_11