ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/819/124/19 Доповідач: Приходько Л.А.
Категорія: ч.1 ст. 164 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Херсонського апеляційного суду ОСОБА_1,

секретар судового засідання Давиденко І.О.,

за участі:

-особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

-захисника - адвоката ОСОБА_3,

-головного державного ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних та самозайнятих осіб Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 10 січня 2019 року, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 10 січня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, які складають 17000 грн. з конфіскацією транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОЕ844 в дохід держави. Стягнено з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 384,20грн.

Згідно з постановою ОСОБА_2 02 листопада 2018 року о 13годині 45 хвилин в м. Херсоні по вул. Перекопська біля буд. № 168 провадив господарську діяльність з перевезення пасажирів на транспортному засобі VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОЕ844 без державної реєстрації, як суб'єкта господарювання та без ліцензії на даний вид діяльності, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП.

14 лютого 2019 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з'ясування судом обставин справи, з порушенням вимог щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про місце і час розгляду справи.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КУпАП, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів у підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, зокрема щодо провадження ним господарської діяльності, а саме: надання послуги з перевезення пасажирів без відповідної ліцензії та реєстрації як суб'єкта господарювання.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що не був повідомлений про дату та час розгляду справи, розгляд даної справи відбувся без його участі, а оскаржувану постанову отримав його представник лише 05 лютого 2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що справа розглянута судом у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Будь-які відомості про належне повідомлення ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи в матеріалах справи відсутні. Крім того в матеріалах справи відсутні відомості про направлення, відповідно до вимог ч.1 ст. 285 КУпАП України, копії постанови особі, щодо якої її винесено. Копія постанови отримана захисником ОСОБА_2 О,М. - адвокатом ОСОБА_3 лише 05 лютого 2019 року (а.с.18). Враховуючи наведене апелянт був позбавлений можливості у строки визначені законом оскаржити постанову в апеляційному порядку.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги та може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною першою статті 164 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без додержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Таким чином, об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності, а об'єктивною стороною зазначеного правопорушення, зокрема, є саме провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання відповідної ліцензії.

Згідно частини 1 ст. 3 Господарського Кодексу України господарська діяльність це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до підпункту 14.1.36 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 24 частини 1 статті 7, частини 9 статті 13 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" визначено, що перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом потребують ліцензування.

Крім того, частиною 3 статті 9 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів в тому числі на такий вид робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

Отже, для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 164 КУпАП суд мав отримати докази того, що він здійснював господарську діяльність з надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі без державної реєстрації як суб'єкта господарювання та без відповідної ліцензії, а також отримував від здійснення зазначеного виду діяльності дохід.

ОСОБА_2, як під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, так і під час розгляду справи в суді свою вину не визнавав, пояснивши, що господарську діяльність з надання послуг таксі він не здійснює.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В той же час, протоколом № 379/КПР про адміністративне правопорушення, складеним 02 листопада 2018 року головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних та самозайнятих осіб Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_4, який відповідно до положень статті 251 КУпАП є доказом в справі про адміністративне порушення, не зазначено обставин, за яких 02 листопада 2018 року ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 164 КУпАП, а саме: відсутня вказівка на конкретних осіб, яким він надавав послуги з перевезення та на отримання ним від них доходу за надану послугу.

Особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, належних доказів у підтвердження викладених у ньому обставин щодо здійснення ОСОБА_2 перевезення пасажирів (надання послуг таксі) за відповідною адресою не зібрала, до протоколу матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, в тому числі пояснення зазначеного у ньому свідка ОСОБА_5 не долучила.

Судом першої інстанції свідок, зазначений у протоколі, не допитувався.

Крім того, як вбачається з акту обстеження від 02 листопада 2018 року, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, вказаний в протоколі свідок, а саме ОСОБА_5, є службовою особою (старшим державним ревізором-інспектором) органу, уповноваженою особою якого складено протокол відносно ОСОБА_2, а тому її пояснення в якості свідка не можуть бути належним доказом.

Інших доказів, які б підтверджували викладені у протоколі обставини, матеріали справи не містять, особи пасажирів, на перевезення яких вказує особа, уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення, не встановлені, в протоколі не зазначені їх прізвище, ім'я та по батькові, а також місце проживання, як це передбачено пунктом 6 Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 02.07.2016 року №566.

Акт обстеження, складений та підписаний особами, уповноваженими на складання протоколу, містить лише висновки цих осіб щодо здійснення ОСОБА_2 перевезення пасажирів (надання послуг таксі) на відповідному транспортному засобі, однак не зазначено про те, що цей транспортний засіб обладнаний шашкою, яка за загальним правилом позначає автомобіль- таксі.

Долучені до справи світлини, на яких зображено автомобіль із шашкою таксі, не можуть бути визнані належним доказом, оскільки не містять вказівки щодо показань технічних приладів чи технічних або інших засобів, за допомогою яких отримані. Крім того в матеріалах справи відсутні відомості, які б свідчили про належність транспортного засобу зображеного на світлинах ОСОБА_2 та використання ним вказаного транспортного засобу для перевезення пасажирів.

Відповідно до частини 2 статті 251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов'язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у протоколі обставин щодо здійснення ОСОБА_2 господарської діяльності із перевезення пасажирів таксі без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження цього виду господарської діяльності.

З огляду на наведене, відсутні підстави стверджувати, що зібрані уповноваженою особою на складення протоколу докази підтверджують наявність в діях ОСОБА_2М складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КУпАП, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП (відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

Керуючись статтями 247, 254, 268 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 10 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 10 січня 2019 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 164 КУпАП, відносно ОСОБА_2 закрити на підставі пункту першого частини 1 статті 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду ОСОБА_1