ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/475/19 Справа № 204/1273/19 Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., за участю особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1 та його представника адвоката Потапова К.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2019 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Окрім того, вирішено стягнути судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Згідно з оскаржуваною постановою, 07 лютого 2019 року о 01 год. 55 хв. у м. Дніпро, на вул. Макарова, 33, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Hundai Tucson, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. При цьому водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилається на те, що зупинявся працівниками поліції двічі - 19 грудня 2018 року та 07 лютого 2019 року. Так, 19 грудня 2018 року його було зупинено працівниками поліції та у зв`язку з його відмовою пройти огляд складено відповідний протокол. Між тим, постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2019 року провадження у справі було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме з мотивів відсутності доказів на підтвердження законності його зупинки та належного оформлення направлення на проходження огляду.

Разом із цим, 07 лютого 2019 року він був зупинений повторно та працівники поліції, побачивши тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами та дізнавшись обставини його видачі, одразу висловили припущення стосовно його перебування у стані наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд у медичному закладі. ОСОБА_1 вказує на те, що з вимогами працівників поліції не погодився, оскільки вони не мали законного характеру. На переконання ОСОБА_1 , ці дії суперечили вимогам Закону України Про національну поліції. При цьому, ОСОБА_1 зауважує, що жодними доказами не засвідчено порушення ним ПДР України, а так само й наявність ознак наркотичного сп`яніння. Наведеним обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав та при цьому залишив поза увагою відеозапис з нагрудних камер поліцейських, залучений за ініціативою сторони захисту, а також безпідставно відмовив у допиті свідка.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, свідка ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 211982 від 07 лютого 2019 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, за наявності відповідного медичного висновку, а так само й за відмову від проходження медичного огляду. При цьому, обставини самої відмови від проходження огляду повністю підтверджені відеозаписом з нагрудної камери поліцейських та не заперечувались ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду.

При цьому, жодних доводів стосовно поважності причин, з яких він відмовився від проходження медичного огляду стороною захисту під час апеляційного розгляду наведено не було.

Посилання захисту на незаконність дій працівників поліції не заслуговують на увагу як такі, що не відповідають матеріалам справи.

Як видно з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 було зупинено за порушення ПДР України та під час перевірки документів виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, про що його повідомлено та роз`яснено подальший порядок проведення огляду, передбачений ст. 266 КУпАП.

Окрім того, наведені порушення обставину відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, яка і тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП, спростувати не можуть.

Пояснення свідка ОСОБА_3 , яка є співмешканкою ОСОБА_1 та перебувала в автомобілі з ним 07 лютого 2019 року, суд розцінює критично, оскільки вони не спростовують зазначені у протоколі обставини відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи ОСОБА_1 про упередженість з боку працівників поліції суд також вважає безпідставними. Як зазначає ОСОБА_1 , він вже зупинявся раніше, та щодо нього складався протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що на його думку і викликало сумніви поліції.

Між тим, суд звертає увагу на те, що ці обставини навпаки вказують на те, що ОСОБА_1 був обізнаний у тому, що його може бути притягнуто до відповідальності за відмову від проходження огляду, однак при цьому свідомо ухилився від законних вимог працівників поліції, легковажно розраховуючи на відвернення цих наслідків.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

При апеляційному перегляді справи, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст.30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко