Справа № 453/257/19
№ провадження 3/453/102/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 квітня 2019 року м. Сколе

Суддя Сколівського районного суду Львівської області Микитин В.Я., розглянувши матеріали, отримані від Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки с. Верхня Рожанка Сколівського району Львівської області, українки, громадянки України, одруженої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючої, раніше до адміністративної відповідальності не притягалася,-

за ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 322338/97 від 12.02.2019 року ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП України, це виразолось у тому, що її неповнолітній син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 03.09.2019 року по 12.02.2019 року не відвідував навчання в Стрийському ВХПУ, без поважних причин.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов такого висновку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об'єктивну сторону, об'єкт, суб'єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб'єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 184 КУпАП має бланкетний характер, яка для розкриття змісту даного складу адміністративного правопорушення відсилає до нормативно - правових актів, які розкривають зміст обовязків батьків, або осіб які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Такими нормативними актами зокрема є ч. 3 ст.150 Сімейного кодексу України та ч. 3 ст. 55 Закону України «Про освіту» № 2145-VIII від 05 вересня 2017 року (далі Закон), відповідно до яких батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 Закону держава надає батькам здобувачів освіти допомогу у виконанні ними своїх обов'язків, захищає права сім'ї.

Згідно з ст. 76 Закону у системі освіти діє психологічна служба, положення про яку затверджує центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки. Психологічне забезпечення освітнього процесу в закладах освіти здійснюють практичні психологи. Соціально-педагогічний патронаж у системі освіти сприяє взаємодії закладів освіти, сім'ї і суспільства у вихованні здобувачів освіти, їх адаптації до умов соціального середовища, забезпечує консультативну допомогу батькам. Соціально-педагогічний патронаж здійснюється соціальними педагогами.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону, законодавство України про освіту ґрунтується на Конституції України та складається із цього Закону, спеціальних законів, інших актів законодавства у сфері освіти і науки та міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Відповідно до п. 13 Порядку визначення механізму обліку дітей шкільного віку та учнів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 вересня 2017 року № 684,у разі відсутності учнів, які не досягли повноліття, на навчальних заняттях протягом 10 робочих днів підряд з невідомих або без поважних причин навчальний заклад невідкладно надає відповідному територіальному органу Національної поліції та службі у справах дітей дані таких учнів для провадження діяльності відповідно до законодавства, повязаної із захистом їх прав на здобуття загальної середньої освіти.

Причини відсутності учня на навчальних заняттях підтверджуються відповідною медичною довідкою закладу охорони здоровя або письмовим поясненням батьків (одного з батьків) учня чи інших законних представників (для учнів, які не досягли повноліття) або учня (для повнолітніх учнів), що зберігаються у його особовій справі протягом поточного навчального року.

Аналіз вищезазначених норм права приводить до висновку, що підставою для притягнення батьків до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, а саме за невиконання покладених на них законодавством зобов'язань забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, наступає після того, як дитина/здобувач освіти буде відсутній на навчальних заняттях протягом 10 робочих днів підряд з невідомих або без поважних причин. Крім того, відповідальність батьків може також наступати і в разі систематичного невідвідування дитиною учбового закладу без поважних причин, але лише після того, як попередньо надана допомога батькам, щодо виконання ними своїх обовязків, з боку Держави в особі навчального закладу, не дасть позитивного результату, а дії чи бездіяльність батьків будуть свідчити про ігнорування з їхнього боку покладених на них зобов'язань щодо забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 322338/97 від 12.02.2019 року умисне ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітнього сина полягало у тому, що вона не забезпечила відвідування свого сина ОСОБА_1 навчального закладу.

Однак, направлені до суду Сколівським відділенням поліції Стрийського відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській областіматеріали, всупереч ст. 251 КУпАП, не містять достатніх та допустимих доказів з приводу ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обовязків щодо виховання свого сина.

Ухилення від виконання обовязків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обовязки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, повязаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Отже, сама по собі обставина того, що неповнолітній ОСОБА_2 не відвідує навчальний заклад, не може свідчити про ухилення батьків, від виконання передбачених законодавством обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено і не конкретизовано суть правопорушення, тобто у чому конкретно полягало діяння ОСОБА_1, спрямоване на ухилення від виконання передбачених законодавством обовязків та яким законодавчим актом передбачені ці обовязки щодо забезпечення необхідних умов виховання дитини.

Також матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження тих обставин, що старшим інспектором у встановленому порядку було розяснено ОСОБА_1 її права та обовязки, а також право на правову допомогу.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Виконання цих завдань неможливе без чіткого визначення предмета доказування у даній справі, а також (у межах ст. 251 КпАП) відповідних засобів доказування.

За таких умов направлені до суду матеріали та їх аргументація являються сумнівними, однак наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») тож, суд, враховуючи вищезазначене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 184 КУпАП, а за оформленими з порушенням матеріалами про адміністративне правопорушення особа не може бути притягнена до відповідальності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись ст. ст. 247, 280, 283-284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, - закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Я. Микитин