ун. № 759/3204/19
пр. № 3/759/1652/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Косик Л.Г., розглянувши матеріали, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

11.02.2019 року о 01 год. 40 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки "Skoda Octavia", державний номерний знак НОМЕР_3, в м. Києві по вул. Жмеринська 10, не був уважним, не стежив за дорожньої обстановкою, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем "Toyota Camry" державний номерний знак НОМЕР_2. При ДТП всі автомобілі отримали механічні пошкодження.

Крім того, 11.02.2019 року о 01 год. 40 хв. ОСОБА_1, керував транспортним засобом марки "Skoda Octavia", державний номерний знак НОМЕР_3, в м. Києві по вул. Жмеринській 10 з явними ознаками алкогольного сп'яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб'єктами такими правами.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності задля ухилення від відповідальності, суд вважає за необхідне справу розглянути за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних доказів.

Суд, оглянувши відеозапис з боді-камери на диску DVD-R, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов'язаний з'ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує зі схеми місця ДТП, до моменту зіткнення автомобіль марки "Toyota Camry", державний номерний знак НОМЕР_2, рухався в попутному напрямку, в той час як водій автомобіля марки "Skoda", державний нормений знак НОМЕР_3, - не дотримався безпечної дистанції та здійснив наїзд на автомобіль який рухався по тій смузі руху, а тому ОСОБА_1 повинен був дотримуватись вимог ПДР України, а саме п.п. 12.1 та 13.1.

Враховуючи встановлений механізм ДТП, умови дорожньої обстановки, в якій вона відбулася, а також характер дій обох учасників пригоди, суд приходить до висновку, що під час проїзду вказаного перехрестя, у тому числі виконання на ньому маневрів, водії повинні були керуватись вимогами розділу п. 2.3б, 12.1 та 13.1 ПДР України.

Відповідно до п.2.3 «б» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Таким чином, враховуючи механізм ДТП, характер отриманих транспортними засобами механічних ушкоджень, суд приходить до висновку, що виникнення ДТП є прямим наслідком допущення порушень п.п. 2.3 «б», 12.1, 13.1, ПДР України саме ОСОБА_1

Стосовно складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з наступного.

Так, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп'яніння - поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 в розумінні п.3 розділу 1, п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан сп'яніння, а у випадку відмови в проходженні огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

На відеозаписі з боді-камери на диску DVD-R зафіксовано пред'явлення поліцейським вимоги пройти ОСОБА_1 огляд на стан аклогольного сп'яніння із попереднім роз'ясненням його процесуальних прав та наслідків відмови від проходження огляду, що визначає окремий склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 добровільно, свідомо відмовився в присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується письмовими поясненнями останніх та зафіксовано на відеозаписі.

Підстави ставити під сумнів достовірність наявних у справі доказів відсутні, оскільки ці докази повністю узгоджуються між собою, доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, порушенні вимог п.2.5 ПДР, та не спростовують правомірності дій інспекторів ПП щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, які діяли у повній відповідності до вимог КУпАП на Інструкції.

Приймаючи до уваги викладене, дослідивши зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад наступних адміністративних правопорушень: за ст.124 КУпАП за ознаками: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів; за ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Обираючи вид і міру стягнення суд відповідно до ст.33 КУпАП враховує особу ОСОБА_1, який фактично вину не визнав, від явок до суду ухилявся, а також з огляду на його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність вчинених ним адміністративних проступків, які створюють небезпеку і загрозу як його здоров'ю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, легковажне ставлення до вчинених ним проступків, вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керуванням транспортними засобами, остаточно визначивши адміністративне стягнення за правилами ст.36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 27, 30, 33-36, 40-1, 124, 130 ч.1, 245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення:

- за ст.124 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн. 00 коп. в дохід держави;

- за ч.1 ст.130 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, остаточно визначивши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва.

Суддя Л.Г. Косик