Справа№409/1977/19
Пров.№3/409/344/19

П О С Т А Н О В А
21 жовтня 2019 року смт.Білокуракине
Суддя Білокуракинського районного суду Максименко О.Ю., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Білокуракинського ВП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Білокуракинським РВ УМВС України в Луганській області, РНОКПП: НОМЕР_2 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 217022 від 11.08.2019 року, ОСОБА_1 11.08.2019 року о 15 годині 20 хвилин в с. Олексіївка по вул. Степовій керував автомобілем ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_3 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що з ч. 1 ст. 130 КУпАП він не згоден, оскільки в стані алкогольного сп`яніння він не перебував. Того дня дійсно заходив до магазину, купував алкогольне пиво та пригощав товариша, собі брав безалкогольне пиво, хотів трішки освіжитися, бо того дня було дуже спекотно. Свій автомобіль поставив поодаль магазину з бугра, бо були проблеми з акумулятором та авто не заводився. Коли поліцейський автомобіль їхав за ним, спочатку не зупинявся, бо знав, що потім автомобіль не заведе, то їхав до того місця, де був уклін, там одразу ж і зупинився. Працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння. Також при цьому свідки були відсутні.
Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що він працює інспектором СРПП Білокуракинського ВП. Того дня був на роботі. Працював на лінії з прикомандированим поліцейським ОСОБА_3 До Білокуракинського ВП надійшло повідомлення від ОСОБА_1 , що в нього стався конфлікт з гр. ОСОБА_4 . Спочатку виїхали по факту конфлікту, зібрали пояснення, чоловіки на місці примирилися та конфлікт було начеб-то вичерпано. Побачивши, що гр. ОСОБА_1 вживає спиртні напої та неподалік стоїть його автомобіль, від`їхали від магазину та почали чекати. Згодом побачили, що ОСОБА_1 вийшов з магазину, сів за кермо та почав рух. Ввімкнувши мигалки, поїхали на службовому автомобілі за ним. Коли зупинили, запропонували Птіцину пройти освідкування на місці на пристрої «Драгер», водій відмовився від проходження освідкування на стан алкогольного сп`яніння. Також пропонували пройти медичне освідкування на стан алкогольного сп`яніння в лікарні смт. Новопскова Луганської області, водій відмовився. Склали протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, копія протоколу гр. ОСОБА_1 вручена не була, оскільки останній відмовився від підпису. Особисто ОСОБА_2 копію протоколу поштою не направляв ОСОБА_1 Потім, поліцейський СРПП ОСОБА_2 . відвіз ОСОБА_1 на його автомобілі додому. Підтверджень того, що ОСОБА_1 був офіційно відсторонений від керування автомобілем, немає. Коли ОСОБА_2 повернувся, поїхали до магазину, де запропонували ОСОБА_5 та ОСОБА_6 бути свідками даної пригоди, тобто, підписати протокол. Саме він повідомив свідків пр. те, що ним було зупинено ОСОБА_1 та останній відмовився проходити огляд на стан сп`яніння.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що Птіцин, ОСОБА_8 та ще якісь чоловіки сиділи біля магазину та вживали спиртні напої. Вони там кричали, лаялися, із-за чого у Птіцина та ОСОБА_9 виник конфлікт, не знає. Автомобіль Птіцина стояв поодаль магазину, біля лісничества. Згодом приїхали працівники поліції, зайшли до магазину та запропонували ОСОБА_6 бути свідком того, що Птіцин рухався на своєму автомобілі у стані алкогольного сп`яніння. Факт того, як Птіцин рухався за кермом та як його зупинили працівники поліції, вона не бачила, в поясненні засвідчила те, що розповіли їй працівники поліції. Пояснення власноруч не писала, вона диктувала, а працівник поліції записував, в судовому засіданні з`ясувалося, що частина свідчень записані ті, що вона диктувала, а частина дописана працівниками поліції не з її слів. В її присутності працівники поліції не пропонували Птіцину пройти на місці тестування на алкотестері «Драгер» та не пропонували проїхати до медичного закладу на освідкування на стан алкогольного сп`яніння.
Захисник Птіцина ОСОБА_10 . ОСОБА_11 . Чорнуха І.П., ознайомившись з матеріалами адміністративного правопорушення, суду пояснив, що відносно його підзахисного ОСОБА_1 працівником поліції СРПП Білокуракинського ВП було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Працівниками поліції вищезазначений протокол було надано до суду, як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. ОСОБА_12 вважає, що даний протокол не відповідає обставинам та вимогам адміністративного законодавства, а саме: в протоколі не вказано точне місце його складання; в графі повідомлено, що розгляд справи відбудеться, не вказана дата розгляду справи та час; в графі до протоколу додаються вказано пояснення, але чиї це пояснення та скільки їх не зазначено; в графі: «посада, найменування органу поліції, звання прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол» (заповнюються без скорочень) не вказано найменування органу поліції та вказано в скороченому вигляді відділ органу поліції. Протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями пункту 8 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, протокол складається в двох примірниках, один з який під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Даний протокол було складено в одному примірнику та не був вручений особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. Як вбачається із наведених положень законодавства, не належним чином оформлений протокол про адміністративне правопорушення створює перешкоди для повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин по справі та не може бути належним підтвердженням вчинення правопорушення. Щодо свідків, які надавали пояснення, то ОСОБА_13 пояснила, що факт керування Птіциним автомобілем та факт його зупинення вона не бачила, в своєму поясненні засвідчила лише те, що розповіли їй працівники поліції. В її присутності працівники поліції не пропонували Птіцину пройти на місці тестування на алкотестері «Драгер» та не пропонували проїхати до медичного закладу на освідкування на стан алкогольного сп`яніння. Таким чином, поліцейським було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 266 КУпАП та пункту IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі - водії стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за № 1395) підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами. Натомість, матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення його підзахисного від керування транспортним засобом та передачі керування ним іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів. Його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі. До протоколу не надано доказів, які б вказували на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінуємого йому правопорушення. Вважає, що не належним чином оформлений протокол про адміністративне правопорушення створює перешкоди для повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин по справі та не може бути належним підтвердженням вчинення правопорушення, тому просить дану справу закрити за відсутністю складу правопорушення в діях ОСОБА_1 ..
Свідок ОСОБА_14 судом допитаний не був, оскільки останній перебуває на стаціонарному лікуванні в лікарні з переломом ноги, про що ОСОБА_14 повідомив суд в телефонному режимі (оформлено телефонограмою), та в судовому засіданні підтвердили ОСОБА_1 , його захисник та свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_2 ..
Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Чорнухи І.П., свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.
Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.
В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.
Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 був зупинений під час керування ним транспортним засобом цей факт підтверджений відеозаписом, який було відтворено в судовому засіданні, та було складено протокол щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до показів свідка ОСОБА_7 , її не запрошували на місце зупинки ОСОБА_1 та у її присутності працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти тест на алкотестері «Драгер» і не пропонували пройти медичне освідкування. Також, протокол, який був наданий до суду було складено в одному екземплярі, але відповідно до Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, згідно ч. 2 п. 2.8 Протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках. Другий примірник протоколу під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 2 п. 2.9 даного порядку У разі, якщо особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, відмовляється від ознайомлення з таким протоколом, або в неї відсутні зауваження щодо змісту протоколу уповноважена особа, що складає протокол, робить про це відповідний запис у протоколі, який засвідчується підписом уповноваженої особи. Якщо особа відмовилася від отримання протоколу, то в ч. 2 п. 13 Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення зазначено, що Другий примірник складеного протоколу та копії інших матеріалів, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, рекомендованим листом із зворотним повідомленням про вручення та з описом вкладення протягом 10 календарних днів разом iз супровідним листом в конверті з позначкою "особисто" направляються особі, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, у разі якщо вказана особа: відмовляється від отримання другого примірника протоколу, або не з`являється для ознайомлення з протоколом. Вiдмiткою про вручення другого примірника протоколу про адмiнiстративне правопорушення у цьому випадку є підпис на зворотному повідомленні про вручення, датою вручення є дата, зазначена на цьому повідомленні. В судовому засіданні було встановлено, що копія протоколу ОСОБА_1 на місці складання не вручалася, в подальшому засобами поштового зв`язку не направлялася. Відомості, зазначені в протоколі, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а саме щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків. Тому, суд вважає, що протокол серії ДПР18 № 217022 від 11.08.2019 року складений з вагомими порушеннями, тому не може бути врахований судом як належний доказ.
Окрім цього, відповідно до п.3 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).
Згідно п.8 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції, тобто, видається в письмовому вигляді. Всупереч цього інспектор СРПП направлення ОСОБА_1 не видавав.
Окрім того, суд зазначає, що поліцейським Фоменком С. ОСОБА_15 було порушено вимоги ст. 265-2 КУпАП, а саме: у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене ч. 1, 2, 3 і 4 ст. 130 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.
Проте, як було встановлено в судовому засіданні та відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення і доданих до нього матеріалів, ніяких підтверджень того, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування автомобілем, не надано.
Таким чином, в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Тому, згідно п. 1 ст. 247 КУпАП Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.
Керуючись ст.ст. 1, 130, 247, 251, 265-2, 283, 284 КУпАП, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області О. Ю. Максименко