Провадження № 33/824/803/19 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду РудніченкоО.М.

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, інн: НОМЕР_1,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч.4 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 14 жовтня 2018 року о 21 год. 00 хв., водій ОСОБА_3 на в/д Ставище-Брусилів + 12 км 360 м. після вчинення дорожньо-транспортної пригоди за його участю вживав алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому порядку ОСОБА_3 відмовився в присутності свідків. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 2.10 є, 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 130 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнуто судовий збір на користь держав у розмірі 352, 40 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП та винести нову постанов, якою провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Просить суд врахувати, що безпідставне визнання наявності складу правопорушення за ч.4 ст. 130 КУпАП із позбавленням права керування на строк три роки унеможливить виконання ОСОБА_3 службових обов'язків на роботі, яка є єдиним джерело доходу його сім'ї, оскільки він працює логістом та обов'язки здійснюються шляхом щоденних службових поїздок. Також у м. Вишгород проживає його мати, яка потребує догляду, оскільки знаходиться у важкому стані - прикута до ліжка після двох інсультів.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції навіть не намагався з'ясувати фактичні обставини справи, подану ОСОБА_3 заяву про закриття провадження від 07.12.2018, яка була надана завчасно через канцелярію суду, суддя не оголошував та зазначені у ній аргументи не з'ясовував. У мотивувальній частині рішенням судом не надано жодної мотивованої оцінки його аргументів та взагалі приховано про їх існування. До того ж, у постанові суд неправдиво зазначив, що нібито ОСОБА_3 «суду повідомив, що дійсно вживав алкоголь». В цей час останній стверджує, що такого він не повідомляв, що також підтверджується технічними записами судового засідання.

Також апелянт зазначає, що він здійснював рух на автомобілі «Мітсубіші Лансер» на автодорозі Брусилів-Київ. Під час руху його «підрізав» автомобіль «Шевроле» білого кольору, який одразу після здійснення обгону різко загальмував. Це змусило ОСОБА_3 здійснити різке екстрене гальмування та його автомобіль занесло в кювет. Водій автомобіля «Шевроле» зник з місця події. На місце було викликано службу порятунку МНС за номером 101, щоб надали допомогу витягнути автомобіль з кювету, оскільки через значний нахил самостійно він виїхати з кювету не міг. Представники МНС не прибули, однак викликали екіпаж поліції.

Окрім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 нібито відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння. Однак, вся пропозиція інспектора щодо пропонування пройти огляд на алкоголь, а отже і вся процедура огляду, звелась до пропозиції «Будемо проходити тест?». Не вказувалось який огляд, на якому пристрої, де.

ОСОБА_3 звертає увагу суду на те, що його ромова з працівником поліції здійснювалась не у присутності свідків, а саме один на один з поліцейським. Присутні на місці події ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на той момент знаходились в своєму автомобілі та фактично не могли чути, що саме пропонував інспектор. Надалі інспектор власноруч у бланках пояснень вписав, що саме йому потрібно та дав їм підписатись. При цьому, в наперед написаних поліцейським поясненнях ці особи, не будучи попередженими про кримінальну відповідальність, проставили свої підписи.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити,

перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАПзавданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_3 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Так, відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає у разі вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Згідно із п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді дослідив письмові докази у справі, та постановив рішення на підставі наявних у провадженні доказів.

На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 036344 від 14 жовтня 2018 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, двома свідками, а саме ОСОБА_5, ОСОБА_6 та безпосередньо ОСОБА_3

- в письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 (а.с. 4) та ОСОБА_6 (а.с. 5), які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме те, що о 22 год. 30 хв. вони були запрошені працівниками поліції у якості свідків. Під час оформлення ДТП за участі автомобіля «Мітсубісі Лансер» в моїй присутності працівники поліції зробили, та записали заміри у схему ДТП, після чого водію ОСОБА_3, який повідомив, що керував вищевказаним автомобілем, було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, на що водій ОСОБА_3 відмовився та повідомив, що вживав вино після ДТП. ОСОБА_3 також повідомив, що він розхвилювався, а щоб заспокоїтись вжив один стакан вина.

Факт вживання вина після ДТП ОСОБА_3 не заперечував під час надання першочергових пояснень, які містяться в матеріалах провадження. Під час розгляду апеляційної скарги, вказав, що після ДТП він сильно перехвилювався. а в машині більше нічого не було, щоб попити і він випив сік, який забродив. Таку позицію ОСОБА_3 апеляційний суд розцінює, як намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що розгляд справи проводили у його відсутність, позбавивши останнього можливості надати свої пояснення у суді, тому постанова суду є незаконної, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки дане право було поновлено судом апеляційної інстанції.

Доводи ОСОБА_3 про те, що вся пропозиція інспектора щодо пропонування пройти огляд на алкоголь, а отже і вся процедура огляду, звелась до пропозиції «Будемо проходити тест?», є необґрунтованими та не стверджуються матеріалами провадження.

Ствердження апелянта про те, що його ромова з працівником поліції здійснювалась не у присутності свідків, а саме один на один з поліцейським., оскільки присутні на місці події ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на той момент знаходились в своєму автомобілі та фактично не могли чути, що саме пропонував інспектор, а надалі інспектор власноруч у бланках пояснень вписав, що саме йому потрібно та дав їм підписатись, при цьому, в наперед написаних поліцейським поясненнях ці особи, не будучи попередженими про кримінальну відповідальність, проставили свої підписи, не впливають на доведеність вини ОСОБА_3

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 з будь-якими заявами до працівників поліції з приводу неправомірності їх дій не звертався, будь-яких скарг на неправомірність дій працівників поліції при складанні протоколу не подавав.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено з дотриманням вимог ст.33, ч. 4 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

З огляду на те, що апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_3 не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 19 грудня 2018 року відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних та допустимих доказах і не спростовуються доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року щодо ОСОБА_3 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Рудніченко