18.04.2019 Справа № 756/3879/19
Справа пр. №3/756/2233/19
ун. №756/3879/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лісовенка О.О.,

прокурора - Пантюхова О.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли з Управління захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України, щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки с. Іваньки Маньківського району Черкаської області, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 3, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, працює юристом в адвокатському об'єднанні "ЕКВІТІ", звинуваченої у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

20 березня 2019 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення №194, складений 18 березня 2019 року оперуповноваженим сектору протидії корупції Управління захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України Геращенком В.С. стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1, обіймаючи посаду заступника начальника юридичного відділу Дочірнього підприємства Державної компанії "Укспецекспорт" - Державне госпрозрахункове підприємство "Спецтехноекспорт" (далі - ДП ДГЗП "Спецтехноекспорт"), будучи відповідно до пп. "а" п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" посадовою особою юридичної особи публічного права, у порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", припиняючи виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Прокурор у судовому засіданні стверджував, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є доведеною, а тому просив визнати особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, винною та накласти на неї стягнення у вигляді штрафу у межах санкції статті.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнала, пояснила, що вона не була ознайомлена з законодавчими вимогами щодо обов'язку подання при звільненні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_3, думку прокурора щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Наказом т.в.о. директора ДП ДГЗП "Спецтехноекспорт" від 06 квітня 2016 року №32-ос ОСОБА_1 була переведена на посаду заступника начальника юридичного відділу ДП ДГЗП "Спецтехноекспорт".

Указану посаду ОСОБА_1 обіймала до 05 жовтня 2018 року. Так, наказом т.в.о. директора ДП ДГЗП "Спецтехноекспорт" від 04 жовтня 2018 року №93-ос ОСОБА_1 була звільна з посади заступника начальника юридичного відділу ДП ДГЗП "Спецтехноекспорт".

ДП ДГЗП "Спецтехноекспорт" є державним комерційним підприємством, заснованим на державній власності на підставі спільного наказу Міністерства України у справах науки і технологій та Державної компанії "Укрспецекспорт".

За приписами абз. 3 ч. 2 ст. 81 ЦК України юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Ст. 167 ЦК України визначено, що держава може створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Зважаючи на те, що ДП ДГЗП "Спецтехноекспорт" створено на підставі розпорядчого акта центрального органу державної влади, указане підприємство є юридичною особою публічного права.

За приписами пп. "а" п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, зокрема посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у п. 1 ч. 1 цієї статті, особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку.

Суб'єктами декларування є особи, зазначені у п. 1, пп. "а" і "в" п. 2, п. п. 4 і 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону (ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції").

Посадовими особами юридичних осіб публічного права є працівники юридичних осіб публічного права, які наділені повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції.

Визначальним при цьому є обсяг функцій (обов'язків) відповідного працівника. Так, адміністративно-господарські функції (обов'язки) - це обов'язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідувачів складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо. Організаційно-розпорядчі функції (обов'язки) - це обов'язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ або організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

До кола посадових обов'язків заступника начальника юридичного відділу ДП ДГЗП "Спецтехноекспорт" згідно з посадовою інструкцією входить, зокрема організація та здійснення інформаційного забезпечення діяльності підприємства з правових питань, організація та здійснення позовно-претензійної роботи, організація роботи працівників відділу.

З огляду на те, що на ОСОБА_1 на постійній основі було покладено виконання організаційно-розпорядчих функцій, вона відносилась до посадових осіб ДП ДГЗП "Спецтехноекспорт".

З огляду на викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 є суб'єктом, на яку поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та є суб'єктом декларування.

За приписами абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у п. 1, пп. "а" і "в" п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно з пп. 2 п. 5 розділу ІІ рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №3 "Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" декларація суб'єкта декларування, визначеного в абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб'єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Декларація суб'єкта декларування, визначеного в абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб'єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України "Про запобігання корупції".

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Аналіз наведених вище законодавчих норм свідчить про те, що припиненням діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування є день видачі трудової книжки суб'єкту декларування, із зазначенням підстав такого припинення.

05 жовтня 2018 року підприємством було видано ОСОБА_1 трудову книжку, а тому до закінчення цього дня ОСОБА_1 зобов'язана була подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, тобто за період з 01 січня 2018 року до 05 жовтня 2018 року.

Проте усупереч зазначеним положенням законодавства у термін до 05 жовтня 2018 року ОСОБА_1 не подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період з 01 січня 2018 року до 05 жовтня 2018 року.

Ч. 1 ст. 172-6 КУпАП встановлено відповідальність за адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" визначено, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За правилами ст. ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Склад правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, оскільки обов'язковим елементом об'єктивної сторони є умисна дія - умисне несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування без поважних причин. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, зобов'язаний довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування без поважних причин.

При цьому, суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

КУпАП визначає, що адміністративне правопорушення за своїми суб'єктивними властивостями - діяння чи бездіяльність, вчинені з певною ціллю і з певних мотивів. Ці органічно зв'язані між собою, взаємозалежні форми психічної активності створюють зміст суб'єктивної сторони правопорушення. Вина це є психічне ставлення особи в формі умислу або необережності до своїх дій і їх наслідків. Вина - це обов'язкова умова адміністративної відповідальності.

Умисел - це відношення пізнавальної можливості і волі суб'єкта до вчиненого ним діяння. Його обов'язкові елементи, це повне усвідомлення протиправності скоєного діяння в його юридичних і соціально-побутових особливостях, передбачення антигромадських результатів свого діяння (бездіяльності), бажання або усвідомлене допущення настання вказаних наслідків. Відсутність умислу і необережності засвідчують про випадок - такому збігу життєвих обставин, при яких особа не усвідомлювала і не могла усвідомлювати властивостей вчиненого або не передбачала і не могла передбачати наслідків вчиненого діяння. Випадок і вина - це категорії взаємовиключні, а тому вчинення діяння або бездіяльності випадково не є умовою адміністративної відповідальності.

Конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вказаною частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Судом не встановлено поважних причин, які б об'єктивно унеможливили своєчасне подання ОСОБА_1 при припиненні виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період з 01 січня 2018 року до 05 жовтня 2018 року.

Зважаючи на викладене, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1, будучи суб'єктом декларування, усупереч вимогам абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", пп. 2 п. 5 розділу ІІ рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №3 "Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" без поважних причин своєчасно не подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупціїдекларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, що не був охоплений попередніми деклараціями. Указані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення від 18 березня 2019 року №194, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, копією наказу т.в.о. директора ДП ДГЗП "Спецтехноекспорт" від 06 квітня 2016 року №32-ос ОСОБА_4, копією наказу т.в.о. директора ДП ДГЗП "Спецтехноекспорт" від 04 жовтня 2018 року №93-ос ОСОБА_5, посадовою інструкцією заступника начальника юридичного відділу ДП ДГЗП "Спецтехноекспорт", роздруківкою з веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції.

Вказані дії ОСОБА_1 суд кваліфікує як адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Ч. 3 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст. ст. 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Днем вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є 06 жовтня 2018 року, а днем виявлення - 19 лютого 2019 року, позаяк цього дня співробітником Управління захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України виявлено факт несвоєчасного без поважних подання ОСОБА_1 при припиненні виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період з 01 січня 2018 року до 05 жовтня 2018 року (а. с. 10).

З урахуванням наведених обставин суд вважає, що строк притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП не закінчився.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (ст. 33 КУпАП).

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення та його наслідки, особу правопорушника, її відношення до скоєного, яке полягає у визнанні вини та щирому розкаянні, її майновий стан. Обставиною, що пом'якшує відповідальність ОСОБА_3 суд визнає щире розкаяння останньої у вчиненому. Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_3 судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850,00 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 45 Закону України "Про запобігання корупції", ст. ст. 33, ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за яким накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень 00 (нуль) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) судовий збір у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва.

Постанову може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, при застосуванні заходів примусового впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили

Суддя Т.В. Андрейчук