Справа № 263/5783/19
Провадження № 3/263/1680/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Киян Дмитро Володимирович, розглянувши матеріали, які надійшли з Центрального ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працююча ГБР старша наряду, Агенція безпеки, зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч. 4 ст. 184 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 237678, 11.03.2019 року близько о 13-00 год. гр. ОСОБА_1, знаходячись за адресою: м. Маріуполь, вул. Підгорна, 17, не виконала своїх батьківських обовязків щодо догляду за своїм сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, внаслідок чого останній скоїв умисне діяння, передбачене ст. 194 КК України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 4 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 4 статті 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за невиконання батьками або особами, що їх замінюють обовязків щодо виховання дітей, у разі вчинення неповнолітніми діянь, що містять ознаки злочину, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Згідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є лише одним із можливих видів доказів наряду зокрема і з протоколом про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, та доданих доказів, кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилось. Посадова особа, що складала протокол, не зазначила навіть за якою статтею КК України кваліфіковані дії ОСОБА_2 Будь яких процесуальних рішень щодо наявності вини в діях ОСОБА_2 щодо пошкодження автомобіля суду не надано.

Таким чином, в справі відсутній процесуальний документ, що підтверджує вчинення ОСОБА_2 діянь, що містять ознаки злочину, відповідальність за які передбачена ст. 194 КК України, при цьому ані в протоколі, ані в доданих до нього документах не зазначено кваліфікуючи ознаки вказаної статті.

Слід зауважити, що в силу вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст.17Закону України" Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскількинаявність останніхне узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 184 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.184 ч.4, 247, 251, 256 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 184 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити, у зв'язку з відсутністю в її діях події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: Д.В. Киян