Справа № 502/1984/19
ПОСТАНОВА

21 жовтня 2019 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Балан М.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП України в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Кілійського районного суду Одеської області 30.09.2019 року надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кілійського районного суду Одеської області від 30.09.2019 року матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянки ОСОБА_1 передані для розгляду судді Балан М.В..

Суддя Кілійського районного суду Балан М.В. вважає за необхідне заявити самовідвід по справі, оскільки під час розгляду справи було встановлено, що правопорушниця з протоколом про адміністративне правопорушення не погодилась, вину свою не визнала та вважає дії працівника поліції Урсул І.І., який приймав участь у її затриманні протиправними та неправомірними.

Оперуповноважений СКП Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області Урсул Іван Іванович є сином секретаря судового засідання Кілійського районного суду Урсул Галини Кіндратівни, яка виконує обов`язки секретаря судового засідання при відправленні правосуддя суддею Балан М.В з 05.04.2007 року по цей час, що підтверджується довідкою, виданою керівником апарату Кілійського районного суду від 21.10.2019 року за № 02/287/2019.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Статтею 246 КУпАП встановлено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Згідно з ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» до даних правовідносин також можна застосувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 6), в якій закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Наявність безсторонності визначається у тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у учасників процесу у його безсторонності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен заявляти самовідвід.

Виходячи з того, що у Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутні положення щодо відводу судді, тобто наявна прогалина стосовно процесуального врегулювання права на відвід (самовідвід), керуючись загальними принципами, закріпленими в Конституції України; статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», яка передбачає застосування судами Конвенції України про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини як джерела права, приймаючи до уваги те, що Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, та часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» в розумінні норм Конвенції (наприклад, у справах: «Гурепка проти України», рішення від 06.09.2005 року; Лучанінова проти України, рішення від 09.06.2011 р.; «Вєренцов проти України», рішення від 11.04.2013 року; «Швидка проти України», рішення від 30.10.2014 р.), а також приймаючи до уваги те, що передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді, приходжу до переконання, що при розгляді питання про самовідвід слід застосувати аналогію права.

Таким чином, з метою недопущення затягування строків розгляду даної справи, виключення будь-якого сумніву в об`єктивності та неупередженості судді, вважаю за необхідне заявити самовідвід по даній справі.

Керуючись ст.ст. 8, 9 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 15 Кодексу суддівської етики, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.1, 2, 245, 283 КУпАП, ст.ст. 6, 133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»,

ПОСТАНОВИВ:

У справі про притягнення до адміністративної відповідальності громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, заявляю самовідвід.

Справу передати в канцелярію Кілйського районного суду Одеської області для повторного автоматизованого розподілу.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан