П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.2019 Справа №607/141/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

при секретарі судового секретаря: Гончаренко Л.С.

за участю:

прокурора Вікарука Ю.Ю.,

особи, яка притягується до адміністративної до відповідальності: ОСОБА_1,

розглянувши матеріали, що надійшли з Управління захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Лепкого, 9/25, працюючу на посаді юрисконсульта Тернопільської обласної територіальної організації «Радикальна партія ОСОБА_2»,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Із змісту протоколу №0900246, складеного 12.12.2018 року встановлено, що ОСОБА_1, працюючи на посаді головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби, Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, будучи згідно п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону), субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин, після встановленого строку подання щорічної декларації (з 01.01.2018 року до 01.04.2018 року), а саме: 04.04.2018 року подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснивши, що повністю розуміє зміст розяснених її прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, визнала винною себе у вчиненому адміністративному правопорушенні та пояснила, що вчасно не подала декларацію про майно, доходи, витрати та зобовязання фінансового характеру за 2017 рік, оскільки сайт НАЗК не працював належним чином, у звязку із чим подала е-декларацію лише 04.04.2018 року. Зважаючи на вимоги ст. 38 КУпАП просить провадження в адміністративній справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винною у вчиненні даного корупційного правопорушення, однак, зважаючи на те, що строк, протягом якого на особу може бути накладено адміністративне стягнення станом на дату розгляду справи закінчився, то просить провадження в адміністративній справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, котра притягується до адміністративної відповідальності, виступ прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що 20.03.2017 ОСОБА_1 (ОСОБА_3В.) відповідно до наказу №165/8 начальника Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, призначено на посаду головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Крім цього, ОСОБА_1 присвоєно 9 ранг державного службовця в межах категорії «В» посад державної служби.

У відповідності до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до пункту 13 статті 1 Закону, субєкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобовязані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Частиною 1 статті 45 Закону, передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб - сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

В ході опрацювання Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, (https://public.nazk.gov.ua/search) встановлено дату подачі декларації ОСОБА_1 ОСОБА_3) В.В., а саме: 04.04.2018 року, що підтверджується скріншотом сторінки Інтернету з сайту НАЗК.

Згідно з відповіді НАЗК №93-05/4886/17 від 02.03.2017 року дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно- телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» і далі - Реєстр) співпадає з фактичною датою подання субєктами декларування документів до реєстру.

Відповідно до пункту 8 рішення НАЗК №3 від 10.06.2018, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016р. після заповнення усіх необхідних полів форми документа субєкт декларування підписує документ накладанням на нього власного ЕЦП.

Перед підписанням документа субєкт декларування підтверджує ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей шляхом проставлення відповідної відмітки в документі.

Усі інші документи, які субєкт декларування направляє на адресу Національного агентства за допомогою персонального електронного кабінету, також підписуються накладанням на них власного ЕЦП.

Пунктом 9 рішення НАЗК №3 визначено, що кожному поданому документу Реєстр автоматично надає унікальний ідентифікатор документа та накладає на нього електронну печатку Реєстру, що унеможливлює внесення несанкціонованих змін до поданого документа (забезпечує цілісність документа).

Подання документа до Реєстру підтверджується шляхом надсилання повідомлення субєкту декларування на адресу його електронної пошти, вказану під час реєстрації в Реєстрі, та до персонального електронного кабінету субєкта декларування.

Після отримання зазначеного повідомлення суб'єкт декларування повинен невідкладно, але не пізніше семи днів після дня отримання такого повідомлення, перевірити зміст поданого ним документа та у разі виявлення неповних або недостовірних відомостей в ньому подати виправлений документ відповідно до цього Порядку.

Візуальним моніторингом публічних відомостей, розміщених на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції встановлено, що до цього (раніше) ОСОБА_1 подала декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (щорічна за 2016 рік) о 19 год. 06 хв. 29.03.2017 тобто своєчасно з дотримання вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», що підтверджує її ознайомлення із вимогами вказаного вище закону та усвідомлення вчинюваних ним дій під час подання декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави.

Крім цього, згідно інформації начальника Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, від 23.1 1.2018 № 11553/5-05-35, ОСОБА_1 ознайомлена з антикорупційним законодавством, що відображено у п.15.4. Особової картки державного службовця та засвідчено особистим підписом останньої.

Таким чином, ОСОБА_1, будучи особою, яка відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 вказаного Закону, без поважних причин, несвоєчасно, тобто після встановленого періоду декларування (з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2018 року, протягом 90 календарних днів, тобто до 01.04.2018 року), а саме 04.04.2018 року подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підтвердження вини особи, котра притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КупАП, окрім протоколу долучено наступні письмові докази, досліджені та проаналізовані в судовому засіданні, а саме:

*витяг (скріншот) з офіційного сайту НАЗК https: //public.nazk.gov.uа/search, щодо подання ОСОБА_1 електронних декларацій;

*лист УЗЕ в Тернопільській області від 16.11.2018 року;

*електронною декларацією ОСОБА_1 з сайту НАЗК за 2017 рік;

*електронною декларацією ОСОБА_1 з сайту НАЗК за 2016 рік;

*характеристикою на ОСОБА_1 від 22.11.2018р.;

*присягою державного службовця ОСОБА_1 прийнятою 21.03.2017р.;

*наказ №165/8 від 20.03.2017р., начальника Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про призначення ОСОБА_3 на посаду головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби, Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області;

*наказ №428/8 від 25.05.2018р., начальника Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про звільнення ОСОБА_1 з посади головного державного виконавця;

*посадовою інструкцією ОСОБА_1;

*особовою карткою державного службовця ОСОБА_3

*листом (інформацією) НАЗК № 93-05/4886/17 від 02.03.2017р.;

*листом (інформацією) НАЗК № 95-17/17315/17 від 30.05.2017р.

*листом (інформацією) ДП «Українські спеціальні системи» №07-530 від 27.04.2018р. «Про надання інформації».

Таким чином, ОСОБА_1, будучи суб'єктом, на якого поширюються вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення встановленого законом обовязку щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік за формою, що визначається Національним агентством, подав вказану декларацію - 02 квітня 2018 року.

Фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення повязанного з корупцією передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у протоколі №0900246 зазначено 12.12.2018 року, тобто дата складання даного протоколу працівниками УЗЕ в Тернопільській області ДЗЕ Національної поліції України.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП до підстав, за наявності яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, віднесено закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у звязку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Тобто, закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

Статтею 280 КУпАП встановлено обовязок суду зясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне судове рішення.

При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить. Натомість, як зазначалось вище, застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе у разі встановлення наявності протиправної винної дії чи бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у звязку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також враховуючи, що повноваження суду на зясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні передбачені ст. 280 КУпАП вважаю, що є достатні правові підстави для встановлення вини особи та закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Проаналізувавши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, проте на момент розгляду справи пройшло більше трьох місяців з дня виявлення зазначеного правопорушення, тому враховуючи закінчення встановленого ст. 38 КУпАП строку для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, суд вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та провадження у даній справі закрити на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 172-6, ст.ст. 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяОСОБА_4