Справа № 758/8759/18 Суддя в І-й інстанції Павленко О.О.
Провадження № 33/824/345/2019 Суддя в 2-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2019 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі:
судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю: особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кучерука М.В., прокурорів Музики М., Килівника Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника Кучерука М.В. на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018 року, -
Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Полтавської області, громадянина України, колишнього начальника автомобільної служби військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 1726 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, будучи суб`єктом декларування, в порушення вимог абз.2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію після звільнення.
В апеляційній скарзі захисник указав на необґрунтованість висновків судді місцевого суду щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1726 КУпАП. В обґрунтування доводів поданої скарги звернув увагу на відсутність у матеріалах справи наказу про звільнення ОСОБА_2 із займаної посади у якому би містилася дата його звільнення та розписка останнього про ознайомлення із ним. Звернув увагу на те, що наявний у матеріалах справи витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 03.07.2017 містить лише посилання на наказ командувача Національної гвардії України від 23.05.2017 року яким ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас у зв`язку із невиконанням умов контракту. Вважав, що дані обставини є предметом доказування, а відсутність наказу про звільнення у матеріалах справи унеможливлювало притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 1726 КУпАП. Захисник вказав також і на недоліки протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , який не містить будь-яких доказів на підтвердження умислу останнього на вчинення правопорушення, яке йому ставилося у вину. Окрім цього, вказав на відсутність у зібраних матеріалах і даних про ознайомлення ОСОБА_1 із вимогами Закону України «Про запобігання корупції», що на його думку, свідчить про відсутність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1726 КУпАП. Апелянт указав також і на те, що ОСОБА_1 було подано декларацію 26.06.2018 року, тобто до складання протоколу про адміністративне правопорушення. Просив постанову скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1726 КУпАП.
Вислухавши пояснення:
особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Кучерука М.В., які доводи поданої апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити;
прокурорів, які доводи апеляційної скарги захисника вважали необґрунтованими, просили залишити її без задоволення, а постанову судді без зміни;
вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було постановлено у вину те, що він, будучи суб`єктом декларування, в порушення вимог абз.2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію після звільнення. Сутність вказаного правопорушення полягає у тому, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, перелік яких визначений статтею 3 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати до 01 квітня декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Суддя, дослідивши зібрані у справі докази, дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність факту порушення ОСОБА_1 вимог абз.2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».
Зазначені висновки стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане із корупцією № 154 від 03.07.2018 року;
витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2017 року № 140 про виключення із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення майора ОСОБА_1 ;
витягом з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до якого ОСОБА_1 декларація після звільнення була подана 25.06.2018 року;
поясненнями ОСОБА_1 від 03.07.2018 року, відповідно до яких, останній не зміг подати декларацію у встановлені Законом строки через незадовільну роботу сайту НАЗК та відновленням електронного цифрового підпису;
Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у матеріалах справи наказу про звільнення ОСОБА_1 з роботи, у якому б була зазначена дата його звільнення та розписка останнього про ознайомлення із цим наказом, апеляційним судом не беруться до уваги. Так, відповідно до наявного у матеріалах справи витягу з наказу командира військової частини, ОСОБА_1 був виключений із списків особового складу військової частини 03.07.2017 року. Відповідно до пояснень самого ОСОБА_1 , які містяться у матеріалах справи (а.с. 25-26), дана обставина була ним підтверджена та не заперечувалася, а несвоєчасність подання декларації після звільнення пояснювалась іншими обставинами. Окрім цього, апеляційний суд зважає на те, що відповідно до змісту абз.2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», дата припинення діяльності суб`єкта декларування у межах календарного року, не ставить у залежність обов`язок цього суб`єкта подати декларацію до 01 квітня наступного року після звільнення. Тобто, дата подачі декларації є незмінною та не залежить від дати припинення суб`єктом декларування своєї діяльності на протязі року, який передує обов`язку подачі декларації у порядку, передбаченому абз.2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».Наведене, свідчить про необґрунтованість апеляційної скарги захисника у цій частині.
Є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону і доводи захисника про те, що у діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1726 КУпАП, викликана відсутністю у матеріалах справи даних, які би підтверджували його ознайомлення із положеннями Закону України «Про запобігання корупції». Апеляційний суд звертає увагу на презумпцію знання законодавства, яка декларована ст.68 Конституції України.
Посилання захисника на пояснення ОСОБА_1 , як на обставину, що свідчить про відсутність у його діях суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1726 КУпАП, апеляційним судом не приймаються з огляду на те, що зазначені причини несвоєчасного подання декларації неможливо визнати поважними, оскільки вимоги Закону України «Про запобігання корупції» є обов`язковими для виконання ОСОБА_1 . Посилання на неналежну роботу сайту НАЗК та відновлення електронного цифрового підпису не є обставинами, які свідчать про поважність пропущення граничного терміну подачі декларації після звільнення майже на три місяці.
Інші доводи сторони захисту, у тому числі і щодо факту подачі ОСОБА_1 декларації до моменту складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не можуть свідчити про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1726 КУпАП та про хибність висновків судді місцевого суду у цій частині.
Із урахуванням викладеного, постанова Подільського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не знаходить, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, Апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника Кучерук М.В. залишити без задоволення.
Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ігнатюк