Справа №463/8204/19
Провадження №3/463/1738/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Нор Н. В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Управління Патрульної поліції у Львівській області ДППпро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , -

за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Працівниками Управління Патрульної поліції у Львівській області ДППскладено протокол про адміністративне правопорушення про те, що пішохід - громадянин ОСОБА_1 , у АДРЕСА_2 , переходив проїзну частину за межами пішохідного переходу, вийшов на проїзну частину дороги не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху. Крім того переходив проїзну частину дороги при наявності чотирьох смуг для руху транспорту та роздільної смуги, внаслідок чого відбувся наїзд автомобіля марки Део д.н.з. НОМЕР_1 , чим спричинив технічні пошкодження автомобіля та порушив п.п. 4.7, 4.14а, г ПДР України.

Правопорушник в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Враховуючи представлені суду документи, вважаю можливим розглянути справу у його відсутності.

Відповідно до вимог п. 4.7 ПДР України пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

П. 4.14 ПДР України передбачено, що пішоходам забороняється:

a)Виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху;
г)переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження;

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.04.2019 року, протоколів допиту свідків, висновку експерта №101/19, №1/598 та 1/600 та постанови про закриття кримінального провадження від 24.06.2019 року вбачається, що дії пішохода ОСОБА_1 , суперечать вимогам п. п. 4.7, 4.14а, г ПДР України, оскільки останній, переходив проїзну частину за межами пішохідного переходу, вийшов на проїзну частину дороги не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху. Крім того переходив проїзну частину дороги при наявності чотирьох смуг для руху транспорту та роздільної смуги внаслідок чого відбувся наїзд автомобіля марки Део д.н.з. НОМЕР_1 .

Тому вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення".

З огляду на вищезазначене, вважаю, що статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому, норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов:

- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

- сплив встановленого законом строку.

Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є, з-поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Тому вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні правопорушення, однак в зв`язку із спливом строку накладення адміністративного стягнення слід закрити провадження по справі.

Згідно з ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що подія мала місце 28.04.2019 року, постанова про закриття кримінального провадження винесена 24.06.2019 року. Таким чином, строк накладення адміністративного стягнення сплив 24.07.2019 року.

У відповідності до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення слід закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 247 п.7, 283, 284, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження по справі закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду адміністративної справи строку накладення адміністративного стягнення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через місцевий суд.

Суддя: Нор Н. В.