Дата документу Справа № 336/4011/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/807/450/19 Головуючий в 1 інст. Зарютін П.В.
Єдиний унікальний № 336/4011/19 Доповідач в 2 інст. Гріпас Ю.О.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Гріпас Ю.О., за участю особи, особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Полулях С.Ю., розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2019 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм-експедитором у СП «Оптіма-Фарм ЛТД», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200,00грн., з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік. Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Згідно з постановою судді, 14.06.2019 року о 16-50 год. ОСОБА_1 на автошляху Т-0518 смт. Новосілка с. Богатир В-Новосілківського району Донецької області керував автомобілем «Сітроен», держномер АА1047ТІ, та на вимогу працівника поліції відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, відповідно до яких водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що постанова є незаконною, винесена при неповному дослідженні всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд при розгляді справи не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому, на його думку, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Судом не було враховано, що під час керування транспортним засобом, він виконував свої трудові обов`язки, а тому не міг ухилитись від маршруту.

На підставі викладеного просить скасувати постанову суду від 11.07.2019 та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення; перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Ч.1 ст.268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (п.2 рішення Конституційного Суду України 25.12.1997 року по справі №9-зп).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутись до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

З матеріалів справи вбачається, що суд допустив неповноту та однобічність розгляду справи.

Виходячи з фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 450246, 14.06.2019 року о 16-50 год. ОСОБА_1 на автошляху Т-0518 смт. Новосілка с. Богатир В-Новосілківського району Донецької області керував автомобілем «Сітроен», держномер АА1047ТІ, та на вимогу працівника поліції відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, відповідно до яких водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин (а.с.1).

Ці обставини визнані судом першої інстанції доведеними і покладені в основу оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Між тим, з такими висновками суду неможливо погодитися виходячи з наступного.

ОСОБА_1 інкримінувалось керування транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння.

Під час розгляду справи судом першої інстанції та апеляційного розгляду ОСОБА_1 надавав аналогічні пояснення, що він, будучи тверезим, дійсно керував автомобілем при вищевикладених обставинах, був зупинений співробітниками поліції, які через підозру в тому, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння запропонували йому пройти медичний огляд, на що він відмовився, оскільки поспішав, бо віз ліки, які потребували термінової доставки. Згодом, в цей же день він пройшов огляд у лікаря, який склав висновок про те, що ОСОБА_1 у стані сп`яніння не перебуває.

Щодо наданого висновку лікаря ОСОБА_2 від 14.06.2019 року, суд першої інстанції зазначив, що він не впливає на правильність висновку суду, адже ОСОБА_1 ставилось за провину саме його відмова на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, та яка сама по собі вже утворює порушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо висновку лікаря від 14.06.2019, однак вказаний висновок підтверджує позицію ОСОБА_1 , про відсутність 14.06.2019 о 21-00 год., у нього стану наркотичного сп`яніння.

Вважаю за необхідне зазначити, що ОСОБА_1 після виконання своїх обов`язків по доставці ліків та вакцини, одразу прибув до лікарні для обстеження, пройшов його у встановленому порядку, та за висновком лікаря у нього не встановлено ознак сп`яніння.

Сумніву для неправильності висновку лікаря, не вбачається.

Вказаний висновок лікаря вважаю допустимим, належним та достовірним доказом.

Разом з тим, в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що він працює водієм-експедитором у СП «Оптіма-Фарм ЛТД». 14.06.2019 він виконував транспортування лікарських засобів, та перед виїздом на маршрут він пройшов медичний огляд у медичного працівника підприємства. Після зупинки його автомобіля працівниками поліції, він пояснював, що не перебуває в стані наркотичного сп`яніння, оскільки пройшов медогляд. Щодо відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції, пояснював, що транспортує лікарські засоби, які потребують спеціальних умов та часу перевезення. Крім того, медичний заклад до якого пропонував працівник поліції проїхати знаходиться за 40 км. від місця зупинки його транспортного засобу, при цьому працівники поліції пояснили, що забезпечити збереження транспортного засобу вони не можуть та залишать його без нагляду.

Разом з тим, на запит апеляційного суду представником СП «Оптіма-Фарм ЛТД» надано Інструкцію з охорони праці №ОП-44 для водія вантажного автомобіля та копію подорожного листа №560745 з 10.06.2019 по 15.06.2019.

Відповідно до п.2.2 розділу ІІ Інструкції з охорони праці №ОП-44 для водія вантажного автомобіля, після отримання подорожнього листа водій проходить медогляд у медичного працівника підприємства та отримує підтвердження механіка про справність автомобіля з відповідними помітками в подорожньому листі.

Як вбачається з наданого подорожного листа №560745 з 10.06.2019 по 15.06.2019, виданого на водія ОСОБА_1 , в ньому маються відмітки, зокрема від 14.06.2019, що до керування транспортним засобом придатний.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Полілях С.Ю. на підтвердження доводів апеляційної скарги послався на Положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів затверджених спільним Наказом МОЗ України та МВС України №65/80 від 31.01.2013.

Відповідно до розділу IV вказаного Положення передбачено порядок проведення щозмінного перед рейсового та після рейсового медичних оглядів водіїв транспортних засобів.

Враховуючи наведене та з урахуванням відсутності відеозапису, не можливо перевірити дійсні обставини події 14.06.2019 та наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння.

Крім того, той факт, що поліцейські дозволили ОСОБА_1 керувати транспортним засобом після складання протоколу, свідчить на користь тверджень ОСОБА_1 , що у нього були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння.

Протокол було складено з порушенням вищевказаних вимог інструкції, затвердженої Наказом МВС №1375, оскільки в матеріалах справи відсутній відеозапис з бодікамер поліцейських.

Таким чином, доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає такими, що не можуть бути спростовані наявними матеріалами справи, та які неможливо перевірити, оскільки відсутня відеофіксація події.

Перелічені обставини в сукупності вказують на наявність сумнівів щодо складених матеріалів та доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, враховуючи надані до матеріалів справи документи, ОСОБА_1 14.06.2019 опинився в ситуації, коли йому необхідно було обрати тяжкі для себе наслідки, чи відмовитись від проходження медичного огляду на вимогу працівників поліції, за що наступає адміністративна відповідальність, чи порушити умови перевезення ліків, за для ОСОБА_1 передбачена матеріальна відповідальність та як наслідок звільнення з роботи. В даному випадку, відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння викликана об`єктивними обставинами, які на той час були поважними та обґрунтованими.

Натомість твердження апелянта про те, що відмова від проходження медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння можлива лише в закладі охорони здоров`я, є необґрунтованими та не відповідають вимогам КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст.ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Перевірити та спростувати твердження апелянта, суд апеляційної інстанції не має можливості, оскільки в матеріалах відсутній відеозапис події, а тому не можливо встановити дійсні обставини справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи були порушені вимоги процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, а тому вважає за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до вимог п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову у справі.

В силу допущених порушень судом першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню.

Згідно вимог ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому, приходжу до висновку про необхідність скасування постанови, закриття провадження у справі про вказане адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу даного правопорушення, остільки доводи апеляційної скарги знайшли своє повне підтвердження під час апеляційного перегляду.

Керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2019 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду Ю.О. Гріпас