Справа № 136/34/19
Провадження № 33/801/242/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С.Г.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП,

В с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №37-2018 від 27.12.2018 року ОСОБА_2, будучи субєктом відповідальності на якого поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" (далі Закон №1700-VII), в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст.45 цього Закону, будучи звільненим 28.12.2017 року зі служби з Національної поліції України та зобов'язаним до 01.04.2018 року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, без поважних причин подав її несвоєчасно, а саме 19.11.2018 о 19:15 год., чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Крім того, згідно протоколу про адмінправопорушення №38-2018 року ОСОБА_2, являючись субєктом відповідальності на якого поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" (далі Закон №1700-VII), в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст.45 цього Закону, будучи звільненим 28.12.2017 року зі служби з Національної поліції України та зобов'язаним в день звільнення подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, без поважних причин подав її несвоєчасно, а саме 29.12.2017 о 12:06 год., чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 12.02.2019 року за невиконання ОСОБА_2 вимог абз. 2 ч. 2 ст.45 ЗУ "Про запобігання корупції" на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.172-6 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 384,20 грн., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-6 КУпАП ( за протоколом №38-2018 року за невиконання ним вимог абз.1 ч.2 ст.45 КУпАП України) - закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначену постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності скасувати як незаконну, постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права і закрити провадження у справах, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи закриття судом провадження за ч.1ст.172-6 КУпАП, апеляційний суд вбачає фактичне оскарження ним притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП лише в частині невиконання ним абз. 2 ч. 2 ст.45 Закону №1700-VII ,що зафіксовано протоколом №37-2018 від 27.12.2018 року.

В обґрунтування апеляційної скарги вказав на те, що відповідно до норми ст. 45 ЗУ "Про запобігання корупції" та листа Вищого Спеціалізованого Суду України №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, не визначено в який строк особа, яка припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, повинна подати декларацію. Зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що він подав декларацію відразу після отримання 05.11.2018 року повідомлення НАЗК, не порушивши, закону, а протоколи про корупцію були складені 27.12.2018 року, задовго після подачі ним декларації та складені в м. Вінниці без його участі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, на виконання вимог статей 245, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

За протоколом про адміністративне правопорушення №37-2018 від 27.12.2018 судом встановлено, що ОСОБА_2, будучи субєктом відповідальності на якого поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції , в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст.45 цього Закону, будучи звільненим 28.12.2017 року зі служби з Національної поліції України та зобовязаним до 01.04.2018 року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, без поважних причин подав її несвоєчасно, а саме 19.11.2018 о 19:15 год., чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі декларацію), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до ч.2 ст.45 цього Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.11.2015 року наказом Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області №2 о/с капітана поліції ОСОБА_2 призначено на посаду інспектора Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області, а 14.12.2017 його призначено на посаду інспектора СРПП №2 Погребищенського відділення поліції Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, тобто він є особою, яка здійснювала діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 ЗУ«Про запобігання корупції» .

28.12.2017 ОСОБА_2 звільнений зі служби в НП України за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію України» (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції).

Згідно загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщені на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, ОСОБА_2 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік - 19.11.2018 о 19:15 год..

Судом було вірно встановлено, що колишній інспектор СРПП №2 Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2, являючись особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та субєктом, на якого поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону, будучи звільненим зі служби в поліції 28.12.2017, зобовязаний був до 1 квітня 2018 року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, яку подав лише 19.11.2018 року.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, тобто до 01.04.2018.

Доказів, які підтверджували б неможливість подання декларації за минулий 2017 рік в період до 01.04.2018 року ОСОБА_2 суду не надав.

За таких обставин та відсутності доказів поважності причин неподання декларації вчасно, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_2 не вчинив вказаних передбачених законом дій без поважних причин, у звязку з чим вірно притягнув його до адміністративної відповідальності за ст.172-6 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, який встановлений санкцією даної статті.

Суд не бере до уваги доводи апелянта про те, що в законі не визначено термін подання декларації в разі припинення діяльності, оскільки у розясненні Національного агенства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 року вказано, що декларація субєкта декларування, який припинив діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність.

Вказане узгоджується і не суперечить абз. 2 ч.2 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції», де зазначається, що декларація подається «в установленому частиною першою цієї статті порядку» ,а ч.1 цієї статті вказує такий порядок - «щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі декларацію), за минулий рік».

Суд також не бере до уваги ті доводи апеляційної скарги, що протоколи про корупцію були складені 27.12.2018 року без його участі та пояснень, чим порушені його права, оскільки відповідно до протоколів №37 від 27.12.2018 року та №38 від 27.12.2018 року ОСОБА_2 відмовився від підпису у протоколах та дачі пояснень, що підтверджено підписами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та спростовує вказане. Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 сам підтверджує своє небажання ознайомлюватись із протоколом та давати пояснення.

Враховуючи зазначене, підстав для скасування оскаржуваної постанови не вбачається, а тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а постанова суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 12.02.2019 року залишити без задоволення.

Постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 12.02.2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом

суддя: Копаничук С.Г.