П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_3 14 квітня 2018 року в 23 год. 10 хв. біля будинку № 1-в по проспекту Павла Тичини в м. Києві керував автомобілем «Тойота», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі-ПДР) відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що він строк пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що 18 лютого 2019 року була проголошена вступна та резолютивна частина рішення, а копію постанови отримав особисто в суді лише 04 березня 2019 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги він зазначає, що судом неповно досліджені необхідні для вирішення справи обставини та порушено норми матеріального і процесуального законодавства. На його думку, суд не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Захисник ОСОБА_4 звертає увагу на те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків, проте в протоколі не вказано, від проходження якого саме огляду він відмовився.

Крім того, апелянт зазначає, що працівники поліції запропонували ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп'яніння, проте він відмовився у зв'язку з тим, що не погоджувався з твердженням поліцейських щодо наявних в нього ознак сп'яніння.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2, які підтримали клопотання, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що захисник ОСОБА_4 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Оскільки лише 04 березня 2019 року захисник отримав копію постанови, десятиденний термін оскарження обчислюється з дня отримання ним цієї постанови.

Враховуючи те, що захисник ОСОБА_4 отримав копію постанови 04 березня 2019 року, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що захисник ОСОБА_4 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в повній мірі дотримався вимог закону.

Судове рішення є вмотивованим. Суд вказав, які докази винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП він приймає, а тому доводи апелянта про те, що судом не дотримано положень ст. 245 КУпАП є необґрунтованими.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, зокрема, стану наркотичного сп'яніння.

Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи перебував водій в стані сп'яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 керував автомобілем «Тойота», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, відповідно до яких в їх присутності ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду в лікаря - нарколога.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 не заперечував того, що він був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння, проте він відмовився у зв'язку з тим, що не погоджувався з твердженням поліцейських щодо наявних в нього ознак сп'яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він містить підпис правопорушника про те, що ОСОБА_3 ознайомлений з правами та обов'язками. Крім того, в протоколі містяться пояснення ОСОБА_3, де він зазначив, що відмовився від огляду, бо поспішає.

Судом апеляційної інстанції досліджений відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, відповідно до якого ОСОБА_3 інспектор поліції в присутності двох свідків пропонував проїхати до закладу охорони здоров'я для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, на що він відмовився від проходження огляду та водночас не зазначав підстави своєї відмови, про які він зазначає в апеляційній скарзі. Крім того, інспектор поліції роз'яснив ОСОБА_3 наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Отже, ОСОБА_3 повинен був виконати вимоги інспектора патрульної поліції пройти огляд на стан сп'яніння. Не виконавши це, він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що судом першої інстанції зроблений правильний висновок.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун