КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М. за участю ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3 розглянула апеляційну скаргу захисника на постанову Таращанського районного суду Київської області від 06 березня 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 06 березня 2019 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто судовий збір в розмірі 382 грн. 20 коп. на користь держави.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 січня 2019 року о 21 год. 40хв. ОСОБА_2 керувала автомобілем «ФОЛЬСКСВАГЕН ГОЛЬФ», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Б. Хмельницького, 96А у м. Тараща Київської області з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження у встановленому законом порядку огляд на стан сп'яніння ОСОБА_2 відмовилася в присутності двох свідків, чим порушилавимоги п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування постанови Таращанського районного суду Київської області від 06 березня 2019 року та постановлення нової, якою провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, не надав належної оцінки усім наявним в матеріалах справи доказам, унаслідок чого необґрунтовано притягнув ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Апелянт зазначає, що огляд на стан алкогольного сп'яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП; автомобілем «ФОЛЬСКСВАГЕН ГОЛЬФ», ОСОБА_2 не керувала, оскільки посвідчення водія ніколи не мала, а тому у розумінні Правил дорожнього руху вона не є водієм та не повинна нести відповідальність за ст. 130 КУпАП; від огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» не відмовлялася.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної камери поліцейського, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан алкогольного сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

У судовому засіданні в апеляційній інстанції ОСОБА_2 свою винність у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що 19 січня 2019 року алкоголь не вживала, приїхала за чоловіком; працівники поліції винесли постанову за ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортним засобом, а вже потім запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння; від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння не відмовлялася.

Захисник ОСОБА_3 зазначив про те, що водійське посвідчення ОСОБА_2 ніколи не видавалося, а відтак вона не може бути притягнута до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із відеозапису нагрудної камери працівника поліції убачається, що ОСОБА_2 не заперечувала, що вона керувала транспортним засобом, більше того, мала намір продовжити керування з метою дістатися за місцем проживання.

Також ОСОБА_2 не заперечувала, що того дня вживала алкогольні напої та відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у присутності двох свідків у передбаченому законом порядку.

Пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у присутності яких ОСОБА_2 відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, узгоджуються з обставинами події, зафіксованими на відео.

Із матеріалів справи убачається, що працівники поліції 19.01.2019 року склали постанову щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортним засобом.

Доводи ОСОБА_2 про те, що автомобілем вона не керувала, не відмовлялася від огляду на стан сп'яніння, - спростовуються сукупністю досліджених судом доказів та розцінюються судом апеляційної інстанції як спосіб захисту.

У рішенні по справі «О?Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та користування автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки.

З огляду на практику ЄСПЛ та з урахуванням, що об'єктом порушення ПДР України є безпека, життя та здоров'я інших учасників руху, доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, оскільки немає права керувати транспортним засобом, - є невиправданими.

Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що інспектори патрульної поліції вимоги закону дотрималися, запропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у передбаченому законом порядку, від якого вона відмовилася у присутності двох свідків.

Отже, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, повно, всебічно та об'єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, дав оцінку кожному доказу із наведенням відповідних мотивів та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, належним чином вмотивувавши своє рішення.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено такихпорушеннь, що унеможливили би прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Таращанського районного суду Київської області від 06 березня 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційногосуду О.М.Сітайло

Справа № 33/824/1672/2019 Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий суддя у 1-й інстанції: Зінкін В.І.

Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.