П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2019 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Сегедій Ю.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника Михалків Б.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за протоколом серії АП1 №455814 від 03.10.2015 та протоколом серії АП1 № 455846 від 03.10.2015 року, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, за ст. 124 КУпАП, та громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, за ч. 4 ст. 122 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія АП1 № 455814 від 03.10.2015 року вбачається, що 03.10.2015 року о 17 год. 30 хв. на автодорозі Київ-Чоп 780 км+3800 м гр. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Skoda Octavia», державний номерний знак « НОМЕР_1 », не обрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого з`їхав у кювет, автомобіль частково пошкоджено, потерпілих немає. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія АП1 № 455846 від 03.10.2015 року вбачається, що 03.10.2015 року приблизно о 17 год. 30 хв. на автодорозі Київ-Чоп 780 км + 3650 м водій гр. ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під час здійснення маневру розвороту з крайньої правої смуги руху не впевнившись в тому, що маневр буде безпечним, створив аварійну ситуацію автомобілю «Skoda Octavia», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який рухався позаду в попутному напрямку. Своїми діями гр. ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 29 червня 2016 року ухвалено, що, оскільки, на розгляді Ужгородського міськрайонного суду знаходиться справа № 308/13073/15-п про притягнення до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 122 КУпАП, матеріали якої пов`язані з матеріалами відносно іншого учасника ДТП ОСОБА_1 і стосуються одних і тих подій та обставин, апеляційний суд вважає, що окремий розгляд цих адміністративних справ перешкоджатиме встановленню істини у справі, повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванню і дослідженню всіх обставин та постановлення законного і обґрунтованого рішення.

З урахуванням наведеного, постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.10.2016 року було об`єднано в одне провадження адміністративні справи за №308/13075/15-п про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та матеріали справи № 308/13073/15-п про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 122 КУпАП та присвоєно справі єдиний номер №308/13075/15-п.

25.04.2017 ОСОБА_1 через канцелярію суду подано висновок експерта №265 від 04.10.2016, у якому зазначено, що водій ОСОБА_1 вивернув кермо автомобіля вправо, уникаючи лобового зіткнення, при якому значно збільшуються наслідки зіткнень, тому не можна вважати його маневр вправо в`їздом в кювет порушенням вимог ПДР України. Умовою виникнення даної ДТП, з технічної точки зору, стали дії водія ОСОБА_2 , який своїми діями створив для водія ОСОБА_1 аварійну ситуацію, дії в якій Правилами дорожнього руху не регламентовані.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.10.2017 року було призначено судову авто-технічну експертизу.

На адресу суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових даних, а саме щодо: завантаження автомобіля «Skoda Octavia», державний номерний знак « НОМЕР_1 »; розташування та траєкторію руху автомобілів «Skoda Octavia», державний номерний знак « НОМЕР_1 », та «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак « НОМЕР_2 », відносно меж проїзної частини безпосередньо перед настанням ДТП із зазначенням чисельних геометричних параметрів; моменту виникнення небезпеки для руху водію «Skoda Octavia», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

Оскільки відповідь, станом на 22.01.2018 року до Закарпатського НДЕКЦ МВС України не надходила, експертом на адресу суду направлено Повідомлення про неможливість проведення експертизи.

З урахуванням наведеного, з метою повного, всебічного дослідження обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом, сторонами надано додаткові запитувані відомості.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.04.2018 у даній справі призначено судову авто-технічну експертизу, проведення якої доручено експерту Закарпатського Науково-дослідного експертно-криміналістчного центру МВС України (88000, м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 2), на вирішення експерту поставлено ряд запитань.

18.05.2019 на адресу суду надійшов висновок експерта Закарпатського НДЕКЦ МВС України від 15.05.2018 №10/117.

У судовому засіданні гр. ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 Б.С. клопотали перед судом про призначення повторної судової автотехнічної експертизи. Просили визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а відносно ОСОБА_2 провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП

У судовому засіданні гр. ОСОБА_1 та його захисник Сегедій Ю.М. просили відмовити у призначенні повторної експертизи та визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП, а відносно ОСОБА_1 провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки проведення в межах даної справи про адміністративне правопорушення повторної авто-технічної експертизи недоцільне, позаяк всі обставини у даній справі, які підлягають доказуванню, встановлені та підтверджуються належними та допустимими доказами, зібраними та дослідженими під час судового засідання. Подали відповідне письмове клопотання від 03.07.2019.

Допитана в судовому засіданні як свідок гр. ОСОБА_4 пояснила, що бачила як відбувалась дорожньо-транспортна пригода. Так, вона разом з чоловіком рухалася у зустрічному напрямку до автомобілів «Skoda Octavia», державний номерний знак « НОМЕР_1 », «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак « НОМЕР_2 ». Автомобіль «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак « НОМЕР_2 », почав робити розворот з правої смуги руху, в цей час автомобіль «Skoda Octavia», державний номерний знак « НОМЕР_1 », рухався майже поруч з ним по лівій смузі руху. Водій автомобіля «Skoda Octavia», державний номерний знак « НОМЕР_1 », побачивши, що автомобіль з правої смуги руху раптово почав робити розворот, намагався уникнути зіткнення. У зв`язку з чим теж почав робити розворот, внаслідок чого його автомобіль занесло, розвернуло та викинуло на узбіччя.

Заслухавши учасників судового засідання, допитавши свідка, експерта, дослідивши матеріали справи доходжу наступних висновків.

З письмових пояснень гр. ОСОБА_5 від 03.10.2015 року вбачається, що 03.10.2015 року близько 17 год. 25 хв. він, керуючи автомобілем «Skoda Octavia», державний номерний знак « НОМЕР_1 », на автодорозі Київ-Чоп у напрямку м. Мукачево на 783 км рухався лівою смугою, так як бачив, що правою смугою рухається автомобіль «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак « НОМЕР_2 », зі швидкістю орієнтовно 30-50 км/год. наздогнавши вказаний автомобіль, на відстані орієнтовно 20 м побачив, як цей автомобіль включив поворотник та почав повертати з крайнього правого ряду на ділянці дороги, де йде звуження проїжджої частини до однієї полоси. Для уникнення зіткнення, він ОСОБА_1 різко повернув вліво, попав колесами машини на частину дороги, де був пісок, в результаті чого машину занесло в праву сторону і викинуло в кювет. Автомобіль частково пошкоджений, потерпілих немає.

З письмових пояснень гр. ОСОБА_2 від 03.10.2015 року вбачається, що 03.10.2015 року близько 17 год. 25 хв. він їхав по автодорозі Чоп-Київ в напрямку з м. Ужгород до с. Ракошино на 783 км рухався правою смугою, планував здійснювати маневр згідно знаку розвороту ліворуч дозволено, включив лівий поворотник, подивився в ліве дзеркало (заднього виду), щоб переконатися, що по лівій полосі немає автомобілів, і почав здійснювати маневр. Через декілька секунд звідкись взявся автомобіль «Skoda Octavia», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який їхав на великій швидкості і не справившись з керуванням, його занесло в кювет. Автомобіль не пошкоджений, потерпілих немає.

З наданого суду висновку проведеного експертом ОСОБА_6 за №265 вбачається, що уникаючи зіткнення з автомобілем «Міцубісі» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , водій ОСОБА_1 вивернув кермо автомобіля вправо, уникаючи лобового зіткнення, при якому значно збільшуються наслідки зіткнень, тому не можна вважати його маневр вправо в`їздом в кювет порушенням вимог ПДР України. Умовою виникнення даної ДТП, з технічної точки зору, стали дії водія ОСОБА_2 , який своїми діями створив для водія ОСОБА_1 аварійну ситуацію, дії в якій Правилами дорожнього руху не регламентовані.

З висновку експерта Закарпатського НДЕКЦ №10/117 від 15.05.2018 вбачається, що в даній дорожній ситуації водій автомобіля MITSUBISHI-Outlander р/н НОМЕР_3 повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 9.2 (б), 9.4,10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації водій автомобіля SKODA-Octavia р/н НОМЕР_4 ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, слід вважати, що при умові виїзду автомобіля MITSUBISHI Outlander на ліву смугу руху, технічна можливість запобігти зіткненню для водія автомобіля MITSUBISHI Outlander р/н НОМЕР_3 ОСОБА_2 полягає у дотриманні ним вимог пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля SKODA-Octavia р/н НОМЕР_4 ОСОБА_1 не мав технічної можливості зупинити транспортний засіб до місця перетину траєкторій руху автомобілів шляхом застосування екстреного гальмування і уникнути зіткнення в момент виникнення йому небезпеки для руху. Питання про технічну можливість у водія автомобіля SKODA-Octavia р/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 уникнути зіткнення шляхом застосування маневру не вирішувалось по причинам, наведеним у дослідницькій частині. В дослідницькій частині вказується, що водій автомобіля SKODA-Octavia р/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 не мав технічної можливості зупинити транспортний засіб до місця перетину траєкторій руху автомобілів шляхом екстреного гальмування і уникнути зіткнення в момент виникнення йому небезпеки для руху. З технічної точки зору, невідповідності вимогам п. 12.3 Правил руху України в діях водія автомобіля SKODA-Octavia р/н НОМЕР_1 ОСОБА_7 не вбачається. При умові виїзду автомобіля MITSUBISHI-Outlander р/н НОМЕР_2 на ліву смугу руху, діючи у відповідності до вимог 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем SKODA-Octavia р/н НОМЕР_1 , водій якого рухався по своїй смузі руху, виходячи з чого дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам пунктам 10.1 за 10.4 Правил дорожнього руху України, що, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний під час судового засідання експерт ОСОБА_8 . підтвердив висновки, зазначені в експертному дослідженні від 15.05.2018 №10/117. Зокрема, зазначив, що водій ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності пункту 12.3 ПДР України, а саме негайно вжити заходів щодо зупинки свого транспортного засобу. В той же час, зазначив про відсутність технічної можливості водія ОСОБА_1 в екстреному порядку зупинити своє авто в момент виникнення небезпеки. Питання про технічну можливість у водія автомобіля SKODA-Octavia р/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 уникнути зіткнення шляхом застосування маневру не може бути вирішене. Пояснив, що якщо дати системне тлумачення норм, що сформульовані в п. 12.3 ПДРУ та в п. 1.10 ПДРУ (де дається визначення терміну „небезпека для руху), можна бачити, що при виникненні небезпеки для руху слід застосовувати безальтернативний захід - негайне екстрене гальмування. Можливість застосування маневру як заходу по уникненню ДТП в такому випадку не передбачається, так як водій в цьому випадку, приймаючи рішення, мав би прогнозувати перетинання не з самим об`єктом, а з гіпотетичною точкою його можливого перебування, і рухомий об`єкт в любий момент часу може змінити темп і напрямок руху.

Відповідно до ст. 273 КУпАП, експерт призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі, коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

Згідно ст.1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні суду.

Ознайомившись з клопотанням про призначення повторної авто-технічної експертизи, доходжу висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення водіями та свідком події надано пояснення щодо обставин та механізму ДТП, експертом проведено дослідження та надано відповідний висновок, для оцінки яких не має потреби в повторному залученні експерта. При цьому, на переконання суду, наявність чи відсутність в діях водіїв складу інкримінованих їм адміністративних правопорушень може бути встановлено без повторного висновку експерта, у зв`язку з чим недоцільним є проведення в даній справі повторної судової авто-технічної експертизи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП обставинами, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення є: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до п. 10.4 Правил дорожнього руху України, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот. За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю.

Частина 4 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою статті 122 КУпАП, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З представлених на розгляд матеріалів вбачається, що в діях правопорушника ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачено ч. 4 ст.122 КУпАП, оскільки саме його діями спричинено виникнення аварійної обстановки, результатом якої стало виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Вина правопорушника ОСОБА_2 доведена зібраними по справі матеріалами, які узгоджуються з показами допитаних під час судового засідання свідка та експерта, покази яких знаходиться в логічному взаємозв`язку та підтверджуються викладеними висновками експертів №265 від 04.10.2016 та 10/117 від 15.05.2018 та іншими дослідженими під час судового засідання доказами, зокрема : протоколом серії АП1 №455814 від 03.10.2015 та протоколом серії АП1 № 455846 від 03.10.2015 року, долученою схемою місця ДТП та письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , висновками експертів, що у своїй сукупності, за відсутності суттєвих суперечностей, вказують на наявність в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

В той же час, щодо інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , слід зазначити наступне.

Так, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП наступає лише в тих випадках, коли має місце пошкодження транспортних засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна.

Зі змісту ст.9 КУпАП слідує, що адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своїх дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього доказів, в тому числі експертного висновку авто-технічної експертизи, то останні не містять відомостей, що діями водія було завдано будь-які пошкодження чи шкоду потерпілому з вини ОСОБА_1 , як і не містять наявності в діях ОСОБА_1 ознак порушення п. 12.1 ПДР України.

П. 12.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки у справі «Надточий проти України від 15.05.2008» Суд зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

А тому, зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), виходжу з того, що суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки у діях водія ОСОБА_1 відсутні порушення п. 12.1 ПДР України, доходжу висновку, що в результаті ДТП пошкоджено його власний транспортний засіб, внаслідок виникнення аварійної обстановки з вини ОСОБА_2 , у діях якого наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП.

За встановлених під час судового засідання обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП відсутність події і складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, провадження відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В той же час, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає до закриття у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Таким чином, проаналізувавши та вивчивши надані на дослідження матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення сторін, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, разом з тим, провадження у справі щодо останнього слід закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, оскільки на момент розгляду справи судом закінчились строки притягнення до адміністративної відповідальності.

Під час розгляду даного адміністративного матеріалу суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09.01.2013 у справі «Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Щодо окремих доводів сторін, які не відображені у мотивувальній частині даної постанови та, на переконання суду, не впливають на суть прийнятого рішення, слід зазначити, що ЄСПЛ вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтуван ня своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Керуючись ст.ст. 9, 10, 38, 124, ч.4 ст. 122, 273, 280, 283-285, 287-291 КУпАП, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, п. 1 ст. 247 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 122 КУпАП закрити.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош