Справа № 645/6463/19
Провадження № 3/645/1751/19
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2019 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі судді Алтухової О.Ю., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого у заготівельному цеху ТОВ «Стальспецмонтаж Завод», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.173-2 КУпАП,-
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 616515 від 20.09.2019 року, ОСОБА_1 11.09.2019 року о 22.00 год. знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку з колишньою дружиною ОСОБА_2 , в ході якої нецензурно лаявся, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 616514 від 20.09.2019 року, ОСОБА_1 14.09.2019 року о 12.30 год. знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку з колишньою дружиною ОСОБА_2 , в ході якої нецензурно лаявся та «вчинив» бійку, чим здійснив насильство в родині, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 616683 від 28.09.2019 року, ОСОБА_1 28.09.2019 близько 17.00 год. влаштував сварку з донькою, в ході якої висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 616684 від 28.09.2019 року, ОСОБА_1 28.09.2019 близько 22.30 год. повернувся додому, чим порушив терміновий заборонний припис АА № 010027 від 28.09.2019 року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Постановою суду від 15 жовтня 2019 року справи №645/6463/19 (провадження № 3/645/1751/19), № 645/6464/19 (провадження № 3/645/1752/19), №645/6475/19 (провадження № 3/645/1760/19), та № 645/6473/19 (провадження № 3/645/1759/19) про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП об`єднані в одне провадження та присвоєно їм номер №645/6463/19 (провадження № 3/645/1751/19).
ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що дійсно 11.09.2019 року, 14.09.2019 року та 28.09.2019 року приходив додому за адресою: АДРЕСА_2 , де він проживає із дружиною та двома доньками, у нетверезому стані. Дружину та дочку не бив. Про припис поліції він був сповіщений, проте житло за вказаною адресою є його єдиним місцем проживання.
Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Частиною 2 вказаної статті закріплена відповідальність за вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тих самих дій.
Об`єктивна сторона адміністративного правоправопорушення, відповідальність за яке передбачена у ст. 173-2 КУпАП, виражається у таких формах:
- вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого;
- невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений;
- неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України « Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі по тексту - Закон) домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
У п. 14 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, викладено поняття психологічного насильства, ним є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
У протоколі серії АПР18 № 616514 від 20.09.2019 року, складеного по епізоду від 11.09.2019 року о 22.00 год., при описанні суті адміністративного правопорушення відсутня вказівка на те, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї та не вказано якого роду насильство, не зазначені його дій, що є обов`язковим.
У протоколі № АПР18 № 616515 від 20.09.2019 року, по епізоду від 14.09.2019 року о 12.30 год, при описанні суті адміністративного правопорушення не зазначено якого роду насильство в сім`ї було вчинене ОСОБА_1 (фізичного, психологічного чи економічного характеру), не зазначено наслідки, які настали від дій ОСОБА_1
У протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 616683 від 28.09.2019 року, по епізоду від 28.09.2019 близько 17.00 год., зазначено про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру, наслідки не зазначені.
Таким чином, у жодному з вказаних протоколів не зазначено про наслідки дій ОСОБА_1 , а саме можливості завдання його діями шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілих.
У обох протоколах від 20.09.2019 року (№ 616514, № 616515) взагалі зазначено про відсутність потерпілих у справі, що є неможливим при інкримінуванні особі вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.
Щодо протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 616684 від 28.09.2019 року, згідно якого ОСОБА_1 28.09.2019 близько 22.30 год. повернувся додому, чим порушив терміновий заборонний припис АА № 010027 від 28.09.2019 року, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, то при описанні суті адміністративного правопорушення відсутня вказівка на те, що дії ОСОБА_1 носять характер повторності, не зазначена адреса того «дому», куди саме повернувся останній.
Також, в усіх зазначених вище протоколах про адміністративне правопорушення не вказані свідки вчинення ОСОБА_1 правопорушення саме в інкриміновані дати, не опитані сусіди, друзі родини.
Крім того, до матеріалів не додано жодного доказу, який би свідчив про нанесення членам сім`ї ОСОБА_1 тілесних ушкоджень особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, на які дружина та дочка ОСОБА_1 посилаються у своїх письмових поясненнях.
Окрім того, згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважені підрозділи органів Національної поліції України здійснюють повноваження у сфері запобігання та протидії домашньому насильству з урахуванням міжнародних стандартів реагування правоохоронних органів на випадки домашнього насильства та оцінки ризиків.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону терміновий заборонний припис стосовно кривдника належить до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.
Відповідно до положень ст. 25 Закону терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.
Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.
Проте, з копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 010027 від 28.09.2019 року, неможливо встановити, які саме заходи в цьому приписі були застосовані до ОСОБА_1 , на який період, за якою адресою, о котрій годині, з яких підстав взагалі був виданий даний припис, оскільки вказана копія документу виготовлена неякісно і є нечитабельною.
Окрім того, на думку суду, особа, яка склала вказаний припис, не дотрималася положень Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 01 серпня 2018 року № 654, оскільки відповідно до п. 10 розділу ІІ вказаного Порядку під час винесення припису в ньому зазначаються: у рядку «у зв`язку із скоєнням ним (нею) домашнього насильства» - форма(и) домашнього насильства та стислий зміст правопорушення.
Проте форма домашнього насильства у приписі не назначена. У вказаному рядку вказано лише на те, що « ОСОБА_1 … влаштував сварку …. у ході якої висловлювався нецензурною лайкою та погрожував… розправою».
Відповідно до п. 10 розділу ІІ вказаного Порядку під час винесення припису в ньому зазначаються у рядку «Підпис постраждалої особи (її представника) про отримання копії термінового заборонного припису стосовно кривдника та надання згоди на обробку персональних даних згідно із Законом України «Про захист персональних даних» - підпис, прізвище, ім`я та по батькові постраждалої особи (її представника). Проте в даному приписі у вказаному рядку зазначено лише прізвище, ім`я та по батькові постраждалої особи ОСОБА_2 , та відсутній підпис останньої, оскільки на місці підпису наявна лише галочка.
При цьому, згідно ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Згідно ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого додержання законності.
Згідно з ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).
Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).
З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Враховуючи, що відповідно до положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що особи, які склали усі чотири протоколи про адміністративне правопорушення, не надали суду достатньої кількості допустимих доказів того, що ОСОБА_1 , при обставинах зазначених у протоколах, були вчинені адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 247, 248, 252, 268, 283, 284 КУпАП, суд
п о с т а н о в и в:
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови виготовлений 17.10.2019 року.

Суддя