КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М. за участю ОСОБА_2 та його захисника Бровченка І.В. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 17 жовтня 2018 року о 03 год. 00 хв. по пр-ту Перемоги, 17 у м. Києві, керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з.НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння. Від огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року та постановлення нової, якою провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності; огляд особи на стан наркотичного сп'яніння за допомогою технічного засобу проведений з порушенням встановленого законом порядку, оскільки незважаючи на його вимогу працівники поліції не забезпечили можливість пройти огляд на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника Бровченка І.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як убачається із адміністративних матеріалів, вимоги ст. 266 КУпАП та положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не дотримані.

Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівники поліції, проводячи огляд ОСОБА_2 на стан наркотичного сп'яніння, вказаних вимог не дотрималися, а суддя місцевого суду дійшов помилкового висновку щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обгрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції формально послався на те, що винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 219445, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, - без належного аналізу зазначених доказів та оцінки їх відповідно до ст. 252 КУпАП.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції заслухав пояснення ОСОБА_2, який підтримав вимоги поданої апеляційної скарги та пояснив, що в стані наркотичного сп'яніння не перебував; працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», однак він відмовився та неодноразово наполягав на проходження огляду на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я.

Із наданих захисником Бровченком І.В. письмових пояснень свідка ОСОБА_4 убачається, що у його присутності працівниками поліції запропоновано ОСОБА_2 огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», однак ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження такого огляду в закладі охорони здоров'я.

Суд апеляційної інстанції, дотримуючись загальних засад судочинства, зберігаючи об'єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов'язків, вжив всіх заходів, передбачених законом, для перевірки викладених в апеляційні скарзі доводів, зокрема неодноразово викликав у судове засідання свідка ОСОБА_5, та інспекторів поліції, які проводили огляд, однак вони, повідомлені належним чином, у судові засідання не з'явилися, причини неявки не повідомили.

За таких обставин, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у присутності яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду, носять виключно формальний характер та не спростовують доводів апеляційної скарги у цій частині.

З урахуванням наведеного, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка усунула би обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно статті 8 Конституції України вУкраїні визнається і діє принцип Верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, як кожен окремо так і в їх сукупності, суд вважає, що огляд проведено з порушенням ст. 266 КУпАП, а тому він є недійсним, а відтак відсутні докази на підтвердження винності ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, - відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Частина 1 ст. 7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, а постанова судді місцевого суду в цій частині на підставі ст. 247 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям провадження.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційногосуду О.М.Сітайло

Справа № 33/824/668/2019 Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП

Головуючий суддя у 1-й інстанції: Савицький О.А.