ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1028/19 Справа № 208/2941/19 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, за участю: ОСОБА_1 та його представника - адвоката Гармаша П.В., апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 липня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, тимчасово не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

При обставинах зазначених у постанові суду першої інстанції водій ОСОБА_1 о 12 годині 15 хвилин 24 квітня 2019 року в м. Кам`янське, по вул. Криворізькій, 26, керував автомобілем Volvo з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота). Водію ОСОБА_1 , в присутності свідків запропоновано пройти тест за допомогою алкотестера «Драгер» №0606 або пройти медогляд на стан алкогольного сп`яніння, на що водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП України.

В апеляційній скарзі:

- ОСОБА_1 просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити. крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

З постановою ОСОБА_1 не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, чим порушив його право на участь при розгляді справи, надавати пояснення та інші докази.

Зазначає, що вину не визнає, вказує, що наполягав на проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Вказує, що свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не були присутні під час того, як працівники поліції пропонували йому пройти тест на стан алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, а постанову скасувати. Апелянт вказав, що він недавно купив машину, часто їздив вночі, таксував, не висипався. Також зазначив, що правила дорожнього руху він не порушував, пройти тест на алкогольне сп`яніння чи медогляд працівники поліції йому не запропонували, протокол про адміністративне правопорушення було складено за його відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_1 , яка зводиться до його відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи та копія постанови своєчасно йому не направлялась, та до судового засідання на призначену дату та час останній не викликався, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю за необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки здійснення цих прав передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і зіставити їх з матеріалами судової справи.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, вказані вимоги закону судом першої інстанції належним чином виконані не були.

Так, як вбачається з матеріалів провадження, за місцем проживання ОСОБА_1 судом першої інстанції було направлено судові повістки з викликом останнього до судового засідання, які повернулися до суду в зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с. 7-9, 11-13).

Тобто, на день винесення постанови 10 липня 2019 року, у суду не було відомостей, які б підтверджували своєчасне сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про місце та час розгляду справи, оскільки матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували, що ОСОБА_1 судовий виклик отримав своєчасно.

Отже, на думку суду апеляційної інстанції, не переконавшись в належному повідомлені ОСОБА_1 про час та дату розгляду справи, суд першої інстанції, розглянувши справу за його відсутності, обмежив право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на доступ до правосуддя та реалізацію права на захист, про що вірно зазначено в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи в апеляційній скарзі, стосовно того, що його не було викликано у судове засідання та судовий розгляд проведено без його участі, є обґрунтованими, та, з огляду на викладене, приходжу до висновку про наявність підстав для скасування постанови з прийняттям нового судового рішення.

За змістом ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст.245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Окрім того, згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу, інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251,252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п.2.9а. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції встановив, що о 12 годині 15 хвилин 24 квітня 2019 року по вулиці Криворізькій, 16 в м. Кам`янське, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volvo 944 ЗНГ, н/з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. В присутності двох свідків водію було запропоновано пройти тест за допомогою алкотесетра "Драгер0606" або медогляд та стан алкогольного сп`яніння, на що останній, в присутності двох свідків, відмовився. Від пояснень ОСОБА_1 відмовився, згідно положень ст. 63 Конституції України.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 454479 від 24 квітня 2019 року, який був складений уповноваженою особою у відповідності до вимог ст.ст.254-256 КУпАП.

Наведені обставини також підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в присутності яких водій ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту за допомогою алкотесетра "Драгер 0606" або медогляду та стан алкогольного сп`яніння.

Підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків відсутні, оскільки їх пояснення є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, які слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено за його відсутності, є необґрунтованими. Як вбачається з протоколу, ОСОБА_1 було зазначено, що він відмовляється від дачі пояснень, згідно ст. 63 Конституції України.

Отже, даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд вважає, що в діях водіях ОСОБА_1 вбачається порушення ПДР України, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме п.2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, враховую той факт, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції сплинув трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, оскільки правопорушення мало місце 24 квітня 2019 року.

За таких обставин вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова скасуванню з винесенням нової постанови, якою ОСОБА_1 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі на підставі ч.1 п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку, - задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати.

Постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП провадження по справі закрити, у зв`язку з закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Коваленко В.Д.