Справа №: 297/775/19

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Берегово

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Ільтьо І. І., з участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2. розглянувши матеріали, які надійшли з відділення інспекторів прикордонної служби «Косине» відділу прикордонної служби «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, раніше не судимого (зі слів), громадянина України,

за ч. 1 ст.204-1 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 11 квітня 2019 року о 11 год. 10 хв. в міжнародному пункті пропуску «Косине» при перетині державного кордону з України в ОСОБА_3, предявив закордонний паспорт громадянина ОСОБА_3 BН6002182, виданий 25.08.2016 року, який відповідно до ст. 5 Закону України «Про громадянство України» від 19.02.2016 року та ст. ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 01.10.2016 року не надає права на перетин державного кордону України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні вину в інкримінованому правопорушенні не визнали та пояснили, що 11.04.2019 року ОСОБА_1 виїзджав з території України як громадянин ОСОБА_3, тому подав паспорт громадянина ОСОБА_3. За даним документом ОСОБА_1 здійснив виїзд та вїзд в Україну, без будь яких зауважень, чи заперечень або заборони щодо перетину ДКУ з боку працівників митниці. ОСОБА_1 ствердив, що не перетинав та не робив спроб перетинання ДКУ без відповідних документів, або з виростанням підробленого документа, у звязку з чим просили провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Диспозицією статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу чи без дозволу відповідних органів влади.

У протоколі про адміністративне правопорушення не вказано за якою саме кваліфікуючою ознакою ч.1 ст. 204-1 КУпАП ОСОБА_1 вчинив правопорушення.

При цьому посадова особа ДПС, яка склала протокол про адміністративне правопорушення вважає, що ОСОБА_1 як громадянин України не вправі був подавати паспорт громадянина ОСОБА_3, і таким чином дійшовши висновку, що ОСОБА_1 намагався перетнути кордон України без відповідних документів, чим вважав, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Суд не може погодитися з таким висновком і вважає, що трактування вимог закону про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП є помилковим та необґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1, маючи намір виїхати з України подав документи, які надають йому право вїзду в України, рівно як і в`їзду з України, а саме закордонний паспорт громадянина ОСОБА_3.

Як пояснив суду ОСОБА_1 він дійсно є громадянином України, а також і громадянином ОСОБА_3. Як громадянин ОСОБА_3 він хотів виїхати з території України. Вважає заборону переміщення через кордон України на підставі закордонного паспорта громадянина ОСОБА_3 протиправною, оскільки до часу складення даного протоколу ніхто не порушував питання про незаконність такого переміщення через кордон України.

З наданих суду документів убачається, що ОСОБА_1 є громадянином ОСОБА_3, має паспорт громадянина ОСОБА_3 № BН6002182з терміном дії з 25.08.2016 року по 25.08.2021 року, зазначеним паспортом користується як громадянин ОСОБА_3.

Отже, 11 квітня 2019 року ОСОБА_1 виїзджав в черговий раз з України як громадянин ОСОБА_3 та відповідно подав належний правовстановлюючий документ.

Посадовими особа ДПС безпідставно піддано сумніву справжність паспорта громадянина ОСОБА_3, а відтак і його право як громадянина ОСОБА_3 на перетин кордону.

Таким чином, висновок інспектора прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Косине» ВПС «Лужанка» ОСОБА_4, що ОСОБА_1 намагався перетнути кордон України без відповідних документів не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Також суд звертає увагу, що тлумачення громадянства із запереченнями його множинності суперечить принципам Європейської Конвенції "Про громадянство" від 06.11.1997 року (ратифікованою Україною Законом від 20.09.2006), згідно якої Україна зобов`язалася гарантувати права громадян із множинним громадянством, зокрема, ст. 17, відповідно до якої, визначаючи права та обов`язки, пов`язані із множинним громадянством: громадяни держави-учаcниці, які мають інше громадянство, мають на території держави учасниці, в якій вони проживають, ті самі права та обов`язки, як і інші громадяни держави-учасниці.

З наведених підстав, суд приходить до висновку про відсутність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП. Тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247 КУпАП, -

постановив:

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови через Берегівський районний суд до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ільтьо І. І.