Провадження № 3/947/5864/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2019 року суддя Київського районного суду м. Одеси Федулеєва Ю.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності (протокол серії БР № 002388 від 24.08.2019 року):

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

24.08.2019 року о 22 годині 38 хвилин, ОСОБА_1 керував автомобілем «Infinity FX35», н/з НОМЕР_1 , в м. Одеса по вул. 2-й провулок Амундсена, 4, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився з застосуванням приладу Драгер в присутності двох свідків. Результат тесту позитивний 0, 51%.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, свою вину не визнав, з обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення не погодився, зазначивши, що він не керував транспортним засобом, а перебував у ньому в якості пасажира. При цьому за кермом транспортного засобу був його брат, який на момент оформлення адміністративних матеріалів відійшов, зв`язатися з яким ОСОБА_1 не мав можливості.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 вимог законодавства не дотримався та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, в повній мірі підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 002388 від 24.08.2019 року, роздруківкою тесту з застосуванням приладу Драгер, актом огляду на стан сп`яніння, письмовими поясненнями свідків та іншими матеріалами справи в сукупності.

З огляду на викладене, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в повному обсязі доведена, сумнівів у обґрунтованості складеного протоколу чи долучених до протоколу додатків у суду не має.

В частині доводів ОСОБА_1 щодо того, що транспортним засобом керував його брат, суд зазначає, що будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин суду надано не було. Більше того, в самих адміністративних матеріалах відсутні відомості, які б підтверджували вказані обставини. Так, у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 жодного разу не зазначає про те, що автомобілем керував його брат. Заяви чи будь-які пояснення від вказаної особи, яка б підтвердила факт керування транспортним засобом до матеріалів адміністративної справи також долучено не було.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на порушника за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин під час вчинення даного правопорушення, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до порушника адміністративне стягнення, в межах санкції ст. 130 КпАП України у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. 130, ст.ст. 283-285 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Термін позбавлення ОСОБА_1 права керувати всіма видами транспортних засобів обчислювати з дня винесення постанови про позбавлення такого права.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Федулеєва Ю. О.