ПОСТАНОВА

іменем України

23 квітня 2019 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Качаленка Є.В.,

за участю секретаря Федорцової І.С.

розглянув справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, матір в багатодітній сімї, паспорт серії ВК 198057 виданий Дзержинським МВ УМВС України в Донецькій області 21.10.2005 року

за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі матеріалів, які надійшли від Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області,

ВСТАНОВИВ:

З 01.02.2019 року по 06.03.2019 року ОСОБА_2 знаходячись за місцем свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_4, ухилилась від виконання своїх батьківських обовязків відносно дочки ОСОБА_3, а саме: за вищезазначений час не відвідувала доньку у "Центрі соціально психологічної реабілітації дітей" м. Торецьк, не цікавилась її життям, повторно протягом року після накладення адмінстративного стягнення, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.184 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до судового засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, під розпис у протоколі про адміністративне правопорушення на 22.03.2019 року. В подальшому ОСОБА_1 було викликано в судові засідання на 02.04.2019 року, 23.04.2019 року шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом із повідомленням, за адресами вказаними у протоколі про адміністративне правопорушення. Проте поштові повідомлення повернулись до суду неврученими адресату, ОСОБА_1 до суду не зявилась.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейській суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Пономарев проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на вказані положення рішення Європейського суду з прав людини та положень чинного законодавства, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливість своєчасно дізнатись про хід судового розгляду.

Отже, ОСОБА_1 будучи обізнаною про те, що відносно неї на розгляді Дзержинського міського суду Донецької області перебуває справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 КУпАП, знехтувала своїми процесуальними правами та процесуальними обов'язками.

Таким чином, відсутність ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді зумовлена саме її пасивною поведінкою, небажанням брати участь в судовому засіданні та розцінюється судом як дії, спрямовані на ухилення від передбаченої законом відповідальності.

За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу, за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, на підставі наявних матеріалів.

Вина ОСОБА_1 підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП №220290 від 06.03.2019 року, а також іншими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Факт повторності вчиненого правопорушення підтверджується постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 12.11.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження.

Суд проаналізував докази по справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності, достатності та вважає доведеною повністю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП невиконання батьками обовязків щодо виховання дітей, а саме за ухилення зазначеними особами від виконання передбачених законодавством обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинене повторно протягом року.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, суд відповідно до вимог ст.33 КУпАП враховує всі обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан.

Враховуючи відсутність обставин, що помякшують відповідальність ОСОБА_1, з огляду на відсутність у неї критичного ставлення до скоєного, про що свідчить систематичність вчинених правопорушень, за які особу вже було піддано адміністративному стягненню, суд вважає за необхідне визнати її винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП, і піддати її адміністративному стягненню в межах санкції статті, у виді штрафу в дохід держави.

Крім того ст. 40-1 КУпАП України передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,20 грн., однак на підставі ч.1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 слід звільнити від сплати судового збору, оскільки вона є багатодітною матірю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у пятнадцятиденний строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред'явлення постанови до виконання 3 (три) місяці. В разі оскарження постанови перебіг строку давності виконання постанови зупиняється до розгляду скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд.

Суддя: