ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/13921/19

Провадження №: 3/755/6320/19

"24" жовтня 2019 р.

м. Київ

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, установила :

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД за № 166785 від 21 березня 2019 року: «21 березня 2019 року близько 00 години 35 хвилин ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по перехрестю бул. Перова - пр-т Г.Ватутіна в м. Києві, повертаючи ліворуч на перехресті, не надав дорогу автомобілю «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, та здійснив з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 16.1 ПДР України».

У судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності пояснив, що складений протокол вважає таким, що не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутність доказів, які в контексті положень ст. 251 КУпАП, регламентують відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, у зв"язку з чим вина його клієнта ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 того ж Кодексу.

Так, у цій ситуації він під час руху, дотримувався ПДР, враховуючи інтенсивність руху, стан проїзної частини та обстановку, що склалася на дорозі, по всяк час переконуючись, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, зокрема, 21 березня 2019 року близько 00 години 35 хвилин він керував автомобілем «Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_1 . з бул. Перова в напрямку Північного мосту в м. Києві. Виїхав на перехрестя, рухався на зелений сигнал світлофору на пр-т Г.Ватутіна. В зустрічному напрямку на великій швидкості, на заборонений (червоний) сигнал світлофору, рухався автомобіль «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_2 , як він тепер знає, під керуванням водія ОСОБА_2 , з пр-та Маяковського в напрямку бул. Перова. В цей час, автомобіль свідка ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку з автомобілем «Хонда», зупинився на світлофорі. Тому вважає, що останній порушив Правила дорожнього руху, які і призвели до дорожньо-транспортної пригоди.

Зі свого боку він не мав змоги уникнути ДТП з об`єктивних причин.

На підтвердження своєї позиції надав відеозапис з місця пригоди, з якого,як він указує убачається, що автомобіль «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 переїжджає перехрестя, автомобіль «Лесус» зупиняється на світлофорі, а автомобіль «Шевроле», який рухається в протилежному напрямку, виїжджає на перехрестя, повертає та в цей час, відбувається дорожньо-транспортна пригода.

А тому, уважає, що його вини у вчиненні ДТП немає, у зв`язку з чим, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

З пояснень іншого учасника ДТП ОСОБА_2 від 07.05.2018, які відображені у постанові судді цього ж суду ОСОБА_4 у справі № 755/85491/19 від 07.05.2018 убачається, що він 21 березня 2019 року близько 00 години 35 хвилин він керував автомобілем «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався з пр-ту Маяковського в сторону бул. Перова, перетинаючи пр-т Г.Ватутіна в м. Києві, рухаючись зі швидкістю 60-70 км на годину. Він розпочав маневр по переїзду перехрестя на мигаючий зелений сигнал світлофора, який переходив на жовтий. В цей час, посередині перехрестя рухався автомобіль «Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_1 , виїхав на зустрічну смугу та зупинився. Після чого відбулось зіткнення їх автомобілів. Він вважає, що Правила дорожнього руху порушив саме водій автомобіля «Шевроле» ОСОБА_5 тим, що не дав перевагу в русі його автомобілю.

Суд, проаналізувавши доводи осіб, що беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, як усні, так і письмові, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

З п. 16.1 ПДР України слідує, що перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють.

У разі вимкнення світлофора або його роботи в режимі миготіння сигналу жовтого кольору та відсутності регулювальника перехрестя вважається нерегульованим і водії повинні керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті знаками пріоритету.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАПвисновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП,доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року про те, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі, вважає за необхідне вказати на таке.

Системний аналіз змісту положень КУпАП в поєданні з вказаною позицією КСУ та ЄСПЛ свідчить, що у такого роду провадженнях належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі передбачені ст. 280, та інших обставин, які мають значення для неї, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Проаналізувавши, у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані суддя установила, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не є дійсною, у розрізі такого.

Наявна у провадженні схема ДТП сама по собі указує на те, що сталася пригода за участю наведених ТЗ.

Однак, з указаної схеми, яка складена за місцем пригоди та містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження, не убачаться у діях ТЗ Шевроле порушення вимог п. 16.1 ПДР.

Це власне і простежується та й кореспондується з даними відеозапису наданих у суді особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, які були дослідженні судом у ході судового розгляду провадження у порядку норм КУпАП.

Так, з оглянутого CD-диск з відеозаписом з місця дорожньо-транспортної пригоди, з якого вбачається, що автомобіль «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 переїжджає перехрестя, автомобіль «Лесус» зупиняється на світлофорі, а автомобіль «Шевроле», який рухається в протилежному напрямку, виїжджає на перехрестя, повертає та в цей час, відбувається дорожньо-транспортна пригода, що повністю спростовує дані, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД за № 166785 від 21 березня 2019 року та схемі місця дорожньо-транспортної пригоди.

З пояснень свідка ОСОБА_3 від 07.05.2018, які відображені у постанові судді цього ж суду ОСОБА_4 у справі № 755/85491/19 від 07.05.2018 убачається, що 21 березня 2019 року, близько 00 години 45 хвилин на перехресті бул. Перова - пр-т Ватутіна в м. Києві він рухався на автомобілі «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_3 , в одному напрямку з автомобілем «Хонда». Він, ОСОБА_3 , зупинився на мигаючий жовтий сигнал світлофора перед перехрестям, за автомобілем «Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Є дійсними ці є обставини і розрізі пояснень, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Тим самим, є дійсним факт, що дана пригода між ними сталася через не дотримання ПДР, а саме порушення вимог п. 8.10 ПДР ОСОБА_2

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які вказували «поза розумним сумнівом» про порушення особою ПДР здобуто не було та суду не надано.

Сам обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням того, що такі докази мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівав, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Так, як стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У цій ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишать місце сумнівам, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на наведене вище.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Підстав для направлення справи на дооформлення суд не убачає з огляду на норми ст. 284 КупАП.

За таких обставин, враховуючи вище викладене суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 124 КУпАП, так як його вину УПП не доведено належним чином, а не обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнароджного.

Згідно п. 1) ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністі події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 6, 33-35, 124, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя постановила :

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1) ст. 247 даного Кодексу.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені КодексомУкраїни про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

С у д д я : О. Бірса