Справа № 461/9119/18 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 33/811/289/19 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду ОСОБА_1, з участю прокурора Вітковської Ірини Михайлівни, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та її захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її захисника адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в:

постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2018 року ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850 (вісімсот п'ятдесят) грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

Згідно постанови судді Присяжнюк Р.В., перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу ринку та оцінки земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, відповідно до наказу №4-к від 13.05.2015 Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, будучи згідно підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за правопорушення, повязане з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік.

Згідно із статтею 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 р. за № 959/29089, щорічна декларація субєкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Відповідно до пункту 5 ч.1 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обовязкові для виконання нормативно-правові акти; ч.5 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції», - нормативно-правовіакти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правовихактів. Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Таким чином, ОСОБА_2 була зобовязана подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік в період з 00:00 год. 01.01.2018 р. до 00:00 год. 01.04.2018 р.

Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_2 подала щорічну декларацію, за 2017 ріклише 4.04.2018 р., о 21:38 год., тобто несвоєчасно.

Поважні причини щодо несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік у ОСОБА_2 відсутні.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, є Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, розташоване за адресою: м. Львів, пр. В.Чорновола, 4, оскільки обовязок подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування виник у ОСОБА_2 у звязку із тим, що вона обіймає посаду головного спеціаліста відділу ринку та оцінки земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

Датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу, 27 листопада 2018 року, так як на момент складання протоколу були зібрані всі необхідні докази, що в сукупності свідчать про всі ознаки правопорушення.

Не погоджуючись з зазначеною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 та її захисник - адвокат ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій просять постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_2

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначають про порушення вимог щодо територіальної підсудності, про невідповідність протоколу у справі про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, що унеможливлює прийняття у справі законного та обгрунтованого судового рішення.

Вказують на поважність причин пропуску строку подання щорічної декларації. ОСОБА_2 вживала заходи для подачі декларації вчасно, однак через перебої в роботі системи та у звязку з заміною особистого ключа електронного цифрового підпису зробити цього не змогла. З 25 березня 2018 року вона неодноразово входила в ІТС Реєстр, однак система не приймала її електронний ключ і ЕЦП. ОСОБА_2 не могла пройти процедуру автентифікації, яка дає можливість підтвердити електронну ідентифікацію фізичної особи та/або походження і цілісність електронних даних. У звязку з цим вона змушена була змінити електронний ключ і ЕЦП в ІТС Реєстр.

Поважною причиною пропуску строку на подачу декларації зазначають і те, що ОСОБА_2 з 1 січня 2018 року по 1 квітня 2018 року включно здійснювала постійний круглодобовий догляд за сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який з народження постійно хворіє та перебуває на декількох диспансерних обліках у закладах охорони здоровя. Крім того, ОСОБА_4 з 22.03.2018 року по 17.04.2018 року хворів на грві, ларинготрахеїт, гострий ларинготрахеіїт, обструкцію бронхів та потребував постійного догляду матері.

Крім того, вказують і на те, що працівники УЗЕ у Львівській області не були наділені повноваженнями щодо здійснення перевірки своєчасності подання декларації та щодо складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення.

8 квітня 2019 року до суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 подав клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 відповідно до положень ст. 22 КУпАП, в обґрунтування якого зазначила, що дії ОСОБА_2 щодо несвоєчасного, а саме 4.04.2018 року, подання декларації за 2017 рік не завдали жодної шкоди інтересам держави і суспільства, правам та свободам інших осіб, а їх наслідки не представляють суспільної шкоди.

Крім того, ОСОБА_2 та її захисник - адвокат ОСОБА_3подали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді. В обґрунтування даного клопотання зазначають, що 26 грудня 2018 року було прийнято рішення у справі стосовно ОСОБА_2, проте копія оскаржуваної постанови згідно матеріалів справи була надіслана їй на адресу реєстрації АДРЕСА_1, проте вона проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, про що вірно зазначив і суддя місцевого суду у постанові. Про необхідність надсилання кореспонденції на адресу її проживання вона зазначала в суді першої інстанції. Ураховуючи, що копію постанови по пошті вона не отримала вчасно, тому 22 лютого 2019 року звернулася до суду першої інстанції з приводу надання їй такої копії, яку відповідно отримала 25 лютого 2019 року, про що і розписалася.

Крім того, на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 також вказує на важкі сімейні обставини. Так у вказаний період часу вона здійснювала догляд за сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який по стану здоровя потребує постійного кругло добового догляду мами з метою подальшого лікування в домашніх умовах, не може відвідувати ДНЗ на час дії Протоколу ЛКК. Крім того, ОСОБА_2 знаходилася на обстеженні й лікуванні у звязку з незадовільним перебігом другої вагітності (загроза викидня) та підозрою на онкологічне захворювання молочної залози. Дані обставити стверджують те, що ОСОБА_2 фізично була обмежена у можливості вчасно подати апеляційну скаргу.

Що стосується захисника адвоката ОСОБА_6, який представляв її інтереси в суді першої інстанції на безоплатній правовій основі, то такий в подальшому відмовився у наданні їй адвокатських послуг.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та її захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, виступ прокурора Вітковської І.М. - на заперечення доводів апеляційної скарги та клопотання, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та клопотання, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 та її захисник адвокат ОСОБА_6 були присутні при розгляді справи в суді першої інстанції 26 грудня 2018 року, разом з тим копія постанови судді місцевого суду вручена їм не була. У матеріалах справи міститься повідомлення (а.с. 68) про надіслання копії постанови на адресу ОСОБА_2 (АДРЕСА_1), яка є адресою її реєстрації. Проте адресою постійного місця проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_2, про що також стверджується і в постанові судді місцевого суду. Ураховуючи вищенаведене, копію оскаржуваної постанови судді місцевого суду Присяжнюк Р.В. за адресою постійного місця проживання не отримала.

Разом з тим, у матеріалах справи міститься її заява від 22 лютого 2019 року, адресована місцевому суду (а.с. 72), у якій вона просить суд надати їй копію даної постанови, яка їй була надана 25 лютого 2019 року, про що вона відповідно і розписалася, та в межах десятиденного строку на апеляційне оскарження звернулася з апеляційною скаргою на постанову судді місцевого суду (а.с. 76).

З урахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права на захист особи, з урахуванням недотримання суддею місцевого суду вимог ст. 268 КУпАП, доводи апелянтів щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 є поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Висновок судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, є обгрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агенства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агенством.

Відповідно до підпункту 1 п.5 розділу ІІ «Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 3, зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року за № 959/29089, щорічна декларація субєкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_2, перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу ринку та оцінки земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, відповідно до наказу № 4-к від 13.05.2015 Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, будучи згідно підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за правопорушення, повязане з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, безповажних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік.

Так, на переконання судді апеляційного суду, суддя місцевого суду з огляду на матеріали справи зробив вірний висновок про наявність в діях ОСОБА_2 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом першої інстанції доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, від 27 листопада 2018 року;додатком «Послідовність дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_2В.», в якому зафіксовано, що ОСОБА_2 подала щорічну декларацію 4.04.2018 року; скріншотом з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в якому зафіксовано, що ОСОБА_2 подала щорічну декларацію 4.04.2018 року; щорічною декларацією ОСОБА_2 за 2017 рік; копією особової картки державного службовця № 57, копією посадової інструкції головного спеціаліста Відділу ринку та оцінки земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області, копією наказу № 4к від 13.05.2015 року, копією наказу № 25-в від 11.001.2018 року, копією наказу № 442в від 13.07.2018 року, що підтверджують те, що ОСОБА_2 є субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Покликання в апеляційній скарзі на те, що у ОСОБА_2 не було умислу на несвоєчасне подання електронної декларації та строк на подачу такої вона пропустила з поважних підстав, оскільки перебувала у відпустці по догляду за дитиною, яка хворіла, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що у працівників ДЗЕ НП України відсутні повноваження на здійснення перевірки своєчасності подання декларації та на складення протоколу про адміністративне правопорушення, то такі спростовуються змістом п.1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, відповідно до якого у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення, передбачені ст. 172-4 - 172-9 КУпАП мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Однак, на думку судді апеляційного суду, місцевий суд, накладаючи стягнення на ОСОБА_2, не врахував той факт, що на час вчинення адміністративного правопорушення вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною, займалась вихованням малолітнього сина ОСОБА_4, 2015 року, який з народження постійно хворіє, перебуває на декількох диспансерних обліках у закладах охорони здоровя та потребує постійного догляду матері, в тому числі і на час подачі електронної декларації тяжко хворів.

Крім того, ОСОБА_2 не мала наміру уникати фінансового моніторингу доходів, про що свідчить та обставина, що декларацію вона подала 4.04.2018 року, тобто з незначною затримкою (чотири дні).

Наведені обставини, на думку судді апеляційного суду, суттєво знижують суспільну шкоду вчинку ОСОБА_2 Зазначене правопорушення в даному випадку не становить великої суспільної небезпеки, а також цим правопорушенням не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам.

За таких обставин, з урахуванням даних, що характеризують особу ОСОБА_2, враховуючи, що вчинене нею адміністративне правопорушення не заподіяло істотної шкоди суспільним інтересам та державі, вважаю за можливе застосувати до ОСОБА_2 положення ст. 22 КУпАП, звільнивши її від адміністративної відповідальності у звязку з малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення та можливістю обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст. 22, ст. 294 КУпАП, судя апеляційного суду

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_2 та її захиснику адвокату ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її захисника адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі стосовно ОСОБА_2 закрити.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду ОСОБА_1