Справа №461/6917/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представника Львівської митниці Лубоцького Б.І., особи, відносно якої складено протокол Доскоч В.І ОСОБА_1 , її захисника Жерухи Р., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника Львівської митниці управління ПМП та МВ начальника відділу ОР про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Російська Федерація, місце проживання - АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 від 14.01.2015 року, ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ,

за ст.471 Митного кодексу України,

встановив:

16.08.2019 близько 15 години 30 хвилин, під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «В» через м/п «Львів-аеропрт» Львівської митниці ДФС рейсом EG298 «Львів-Венеція», авіакомпанії ERNEST, ОСОБА_2 , в якості пасажира, обрала формою проходження митного контролю смугу руху спрощеного митного контролю «зелений коридор», чим своїми діями заявила про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. Перетин пасажиркою «зеленої лінії», згідно наказу Міністерства Фінансів України № 671 від 03.08.2018 р. «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті», яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контролю нею обрано «зелений коридор», і декларування здійснюється шляхом вчинення дій. Громадянка самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю.

На підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України, громадянці було задано запитання, щодо наявності в неї готівки, на що вона відповіла, що має 17 450 євро. Після цього пасажирці було запропоновано пред`явити всю готівку. У службовому приміщенні митниці (зоні митного контрою) було перераховано та встановлено, що гр. ОСОБА_2 переміщує готівку в розмірі 17 450 євро. Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування в ручній поклажі. Зі слів ОСОБА_2 вказана валюта належала її особисто. Згідно офіційного курсу валют, станом на 16.08.2019 року, загальна сума еквіваленту готівки в національній валюті, яка переміщувалася через митний кордон України становить 492 677,02 гривень.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації та дозвільних документів на вивезення валютних цінностей пасажирка не надала, до моменту перетину нею «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні та роз`яснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці не зверталася.

На підставі ст.511 МК України, за протоколом №3220/20900/19 у ОСОБА_2 вилучено7450 євро. 10 000 євро готівки ОСОБА_2 було повернуто, відповідно до Постанови правління НБУ №3 від 02.01.2019 року «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей».

Під час розгляду справи ОСОБА_2 та її захисник факт правопорушення заперечили, посилаючись на відсутність в її діях складу наведеного правопорушення. При вирішенні справи просили також врахувати сукупність обставин, які пом`якшують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Представник митниці протокол підтримав та просив притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Допитана в судовому засіданні інспектор митного поста «Львів-аеропорт» ОСОБА_3 пояснила, як ОСОБА_2 повідомила, що нічого не приховує і в неї з собою є грошові кошти понад 10000 євро. ОСОБА_2 пройшла перевірку службою авіаційної безпеки і вона підійшла до неї для усного опитування. Також вказала, що ОСОБА_2 самостійно обрала смугу руху спрощеного митного контролю «зелений коридор».

Заслухавши представника Львівської митниці, пояснення ОСОБА_2 та її захисника, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Диспозицією ст. 471 МК України встановлено, що правопорушенням є порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, які перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідальність за порушення митних правил настає для громадянина, який обрав проходження митного контролю «зеленим» коридором, з моменту перетину останнім «зеленої лінії» «зеленого» коридору.

Згідно ч.4 ст.366 МК України, громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Згідно протоколу про порушення митних правил №3220/20900/19 від 16.08.2019 року, ОСОБА_2 обрала зону спрощеного митного оформлення «зелений коридор», а тому, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України, заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення за митну територію України.

Відповідно до Постанови Правління НБУ №3 від 02.01.2019 року «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей» (п. 5), фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу. Пунктом 6 даної постанови закріплено, що фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил громадянка України ОСОБА_2 перетнула «зелену лінію», яка позначає закінчення зони спрощеного митного оформлення «зелений коридор», тобто перемістила через митний кордон України валюту, щодо якої встановлені обмеження законодавством України, а саме в розмірі, що перевищує 10 000 євро.

Таким чином, ОСОБА_2 порушила встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто обрала форму проходження митного контролю через «зелений коридор» та вчинила дії спрямовані на переміщення через митний кордон України готівки, яка підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі для фізичних осіб, відповідно до Постанови правління НБУ №3 від 02.01.2019 року «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей».

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази досліджені в ході судового розгляду, вважаю, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, а саме обравши зону спрощеного митного контролю, остання намагалась перемістити через митний кордон України товар, шляхом недекларування, який перевищує неоподатковану норму до ввезення на територію України, що підтверджується протоколом про порушення митних правил №3220/20900/19 від 16.08.2019 року, долученими до нього копією паспорта ОСОБА_2 , актом проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, описом предметів, вилучених у ОСОБА_2 , доповідною запискою інспектора заступника начальника митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці ДФС, поясненнями свідка.

Аналізуючи наведені докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України доведена повністю.

При цьому, доводи ОСОБА_2 та її захисника щодо відсутності у її діях складу правопорушення суд відхиляє, оскільки такі спростовуються вищенаведеними доказами по справі. Той факт, що ОСОБА_2 не приховувала готівку та намагалася з`ясувати порядок проходження митних процедур не спростовує наявності в її діях вищенаведеного правопорушення та переміщення готівки понад дозволеного розміру в зоні спрощеного митного контролю.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, суд приймає до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, яка раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувалася, її віку, наявності відомостей про хронічні захворювання та сімейне становище, приходжу до висновку, що на ОСОБА_2 слід накласти стягнення у виді штрафу, в межах встановлених санкцією ст. 471 МК України.

Згідно ст. 471 МК України, за дане правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу і конфіскації незадекларованої валюти.

Разом з тим, при вирішення питання про конфіскацію предметів правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення (чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв`язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон; джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника.

З матеріалів справи не вбачається, що громадянка України ОСОБА_2 є раніше судимою, або притягувалась до кримінальної чи адміністративної відповідальності. За матеріалами справи жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.

Вивезення даної суми із території України пасажиру допускається, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Таким чином, фактично єдине діяння, яке вчинила ОСОБА_2 полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації.

Питання захисту власності є актуальним на усьому загальноєвропейському правовому просторі, адже виключно законами України визначається правовий режим власності пункт 7 частини першої статті 92 Конституції України.

В рішенні ЄСПЛ від 11.07.2019 року «Садоча проти України» (скарга №77508/11), яким було констатовано порушення Україною статті 1 Першого протоколу до Конвенції, суд установив, що конфіскація всієї незадекларованої під час проходження митного контролю суми грошей наклала на заявника індивідуальний та надмірний тягар і була непропорційною до вчиненого правопорушення.

Суд звертає увагу, що представник митниці у судовому засіданні не довів, що одного адміністративного стягнення у виді штрафу не достатньо для досягнення бажаного стримуючого і карного впливу і запобігання порушень вимог про декларування.

При цьому, шкода, яку ОСОБА_2 потенційно могла завдати державі була незначною: вона не ухиляється від сплати мита та інших зборів і не завдала державі іншої шкоди, якби вивозила гроші не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти були вивезені із території держави. При цьому, в ході розгляду справи суду надані докази легального походження цих коштів. Таким чином, метою ймовірної конфіскації було не відшкодування майнової шкоди, завданої державі, оскільки вона не зазнала ніяких матеріальних збитків, внаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації. Крім того, застосування конфіскації в даному випадку є не компенсаційною, а стримуючою та карною мірою.

На підставі ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність особи обставин судом не встановлено.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) - «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

При прийнятті рішення суддя враховує, пояснення захисника та особи, яка порушила правила митного законодавства, долучені ними до матеріалів справи документи та встановлені в цілому у судовому засіданні обставини.

Зокрема, суд бере до уваги пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, яка зазначила, що вилучені кошти інспектором митниці, є для неї та її родини, надзвичайно важливою сумою на які вона розраховувала. Кошти отримані нею від продажу її квартири, що підтверджується договором купівлі-продажу та були призначені для лікування її близького родича. Вона двічі зверталась до працівників митниці з метою з`ясувати яким чином їй необхідно пройти митний контроль та правильно задекларувати грошові кошти. Грошові кошти в сумі 7450 євро, які тимчасово вилучені працівниками митниці, є для ОСОБА_2 великою сумою коштів, а тому їх конфіскація суттєво вплине на її життя.

Отже, суд вважає, що застосування конфіскації буде занадто жорстоким покаранням для ОСОБА_2 , оскільки вилучена у неї валюта є її приватною власністю, яка має легальне походження, а саме від продажу квартири. Дані грошові кошти необхідні ОСОБА_2 для лікування родича. Конфіскації цих коштів, на які вона розраховувала, поставить її в скрутне матеріальне становище, що, в свою чергу, поставить її життя та життя її близького родича під загрозу, а тому це порушує її право на повагу власності, так як є не пропорційним, оскільки покладає на неї «індивідуальний надмірний тягар». Суд бере до уваги, що порушення сталося фактично ненавмисне через незнання та невірне розуміння митного законодавства та неуважність ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що конфіскація вилученої валюти буде сприяти лише погіршенню матеріального становища ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер скоєного, виходячи із ч. 3 ст. 462 МК України, матеріалів справи, встановлені судом обставини, зазначені норми закону, суд приходить до висновку, що на правопорушника має бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При цьому, підстав для застосування конфіскації вилученої валюти суд не вбачає.

Таким чином, предмети правопорушення слід повернути ОСОБА_2 для вивезення за межі території України або здійснення їх належного митного оформлення.

Окрім цього, у відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 40-1КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384,20 гривень.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 471, 486, 527, 528 МК України, -

постановив:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 Митного кодексу України та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 гривень.

Вилучені, згідно протоколу №3220/20900/19 від 16.08.2019 року грошові кошти повернути ОСОБА_2 для вивезення за межі території України або здійснення їх належного митного оформлення.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України 384,20 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.