Провадження № 3/761/3429/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мєлєшак О.В., за участю прокурора Дяченка В.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки у м. Києві НП ДЗЕ НП України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого податковим консультантом ТОВ «Емерджекс Аудсорсінг», раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у період часу з 07.04.2017 по 04.07.2017, працюючи на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за відшкодуванням ПДВ у сфері торгівлі та послуг управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у м. Києві, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абзацу 1 частини 2 статті 45 даного Закону, 04.07.2017 фактично припинивши виконання функцій держави, несвоєчасно, без поважних причин, 10.07.2017 подав декларацію суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що подав невчасно декларацію, оскільки не розібрався із рішенням НАЗК щодо необхідності подання такої декларації.

Прокурор уважав доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення пов'язаного із корупцією.

Суд, заслухавши ОСОБА_1, думку прокурора щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, відповідно до наказу Головного управління ДФС у м. Києві № 289-0 від 07.04.2017 ОСОБА_1 призначено на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за відшкодуванням ПДВ у сфері торгівлі та послуг управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у м. Києві та підтверджено спеціальне звання інспектора податкової та митної справи IV рангу.

04.12.2015 ОСОБА_1 було прийнято присягу державного службовця.

04.07.2019 ОСОБА_1 ознайомлений з вимогами антикорупційного законодавства України щодо подання декларації суб'єктом декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Отже встановлено, що ОСОБА_1, обіймаючи посаду головного державного ревізора - інспектора відділу контролю за відшкодуванням ПДВ у сфері торгівлі та послуг управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у м. Києві, яка відноситься до категорії «В» державної служби, являється суб'єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», як на державних службовців.

20.06.2017 наказом Головного управління ДФС у м. Києві № 575-о ОСОБА_1 було звільнено з посади головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за відшкодуванням ПДВ у сфері торгівлі ті послуг управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у м. Києві з - 04.07.2017 за власним бажанням.

Абзацом 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 1 пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за № 959/29089, декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб'єкт дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб'єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Отже ОСОБА_1, будучи державним службовцем, під час припинення виконання функцій держави, зобов'язаний подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, не пізніше дня такого припинення, зазначивши при цьому період який не був охоплений деклараціями, раніше поданими останнім, та містити інформацію станом на останній день такого періоду, тобто з 01.01.2017 по 04.07.2017.

Відповідно до наявних в особовій картці відомостями, ОСОБА_1 04.07.2017 отримано в ГУ ДФС у м. Києві трудову книжку.

Відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями (перед звільненням) лише 10.07.2017.

Отже встановлено, що ОСОБА_1, будучи суб'єктом відповідальності, на якого поширюються вимоги частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абзацу 1 частини 2 статті 45 даного Закону, 04.07.2017 фактично припинивши виконання функцій держави, несвоєчасно, без поважних причин, 10.07.2017 подав декларацію суб'єкта декларування, який припиняє діяльність пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями.

Доказів поважності причин неподання ОСОБА_1 у визначений законом строк декларації за період, не охоплений раніше поданими деклараціями до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у судовому засіданні здобуто не було.

У зв'язку із зазначеним, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення пов'язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Обставин, які б пом'якшували або обтяжували відповідальність особи за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Разом з тим, зважаючи на те, що згідно матеріалів справи ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, не є посадовцем високого рангу, при цьому, в результаті вчинення даного правопорушення суттєвих негативних наслідків не настало, і сукупність всіх цих обставин, на переконання суду, свідчить про малозначність вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, а тому в даному випадку суд вважає за необхідне звільнити останнього від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись 40-1, ч.1 ст.172-6, 221, 279-280, 283-285 Кодексу України про Адміністративні правопорушення, Закону України «Про запобігання корупції»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП закрити, оголосивши йому усне зауваження.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суду м. Києва.

Суддя: