Провадження № 33/4808/378/19
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.09.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді як незаконну та необґрунтовану, закрити провадження по справі. Вважає, що суд не звернув увагу на допущені працівниками поліції порушення в частині проведення огляду на стан його наркотичного сп`яніння, зокрема на те, що працівниками поліції не було конкретизовано яка саме реакція зіниць очей відбувалось у нього при огляді: чи були вони звуженими або ж навпаки розширеними. Апелянт вважає, що сам по собі факт тремтіння рук, не може бути беззаперечним доказом його перебування в стані наркотичного сп`яніння. Окрім цього, апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції не з`ясовано який саме пристрій використовували працівники поліції для виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння. Апелянт стверджує, що неодноразово наголошував судді про те, що працівниками поліції використовувався виключно ліхтарик для виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння. В апеляційній скарзі так4ож посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений із низькою порушень, зокрема: 1) не перевірено повноваження працівника поліції на складання протоколу вказаної категорії справ, як того вимагає ст. 255 КУпАП; 2) не долучено жодних доказів щодо ідентифікації саме його особи як правопорушника; 3) заповнення протоколу олівцем, що вбачається з наявного у нього примірника, в той час як закон вимагає складання протоколу чорнилами. В обґрунтування своєї невинуватості посилається також на тривалий час, який сплинув між виявленням працівниками поліції правопорушення - о 02-32 год., та часом складання протоколу о 03-10 год., між тим, свідок у своїх поясненнях наголошував, що час вчинення правопорушення є саме о 03-10 год.

Постановою судді встановлено, що 19.08.2019 року о 02.32 год. в м. Івано-Франківську по вул. Карпатська, 12, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2104» н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у медичному закладі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання з`явився ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП. Повідомив, що права йому зрозумілі. Клопотань немає. Повідомив, що жодних заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції не направляв ані поштою, ані через канцелярію суду, ані на адресу електронної пошти суду.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів викладених у ній, просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 пояснив, що жодних наркотичних засобів в день проведення освідчення він не вживав. Підстав вважати, що він перебував у стані наркотичного сп`яніння у працівників поліції не було. Вважає, що огляд проведено з порушенням вимог закону, а тому він є недійсним.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, постанову суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення та, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини останнього та призначив йому справедливе стягнення, в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке узгоджується з вимогами ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Так, з пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення, що міститься у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №314893 від 19.08.2019 року, вбачається, що останній керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2104» н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у медичному закладі, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.п. 1).

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейський взводу №1 роти №2 БУПП в Івано-Франківській області капітаном поліції Дричаком М.М., який має спеціальне звання та відповідно як до приписів ст. 255 КУпАП, так й Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі за змістом - Інструкція), та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі за змістом - Інструкція 2), є уповноваженою на складання протоколу посадовою особою органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Протокол підписаний як уповноваженою особою, яка його склала, так і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ..

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 Кодексу, про що є відмітка у протоколі з підписом останнього.

Оригінал протокол про адміністративне правопорушення, що міститься в матеріалах провадження, складений чорнилами синього кольору, із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, а тому він відповідає вимогам закону. Другий примірник протоколу, відповідно до вказаних вище приписів нормативно-правових актів, був виготовлений під копірку, та вручений ОСОБА_1 під підпис (а.п. 1).

Враховуючи наведене вище, доводи апелянта в частині порушення працівниками поліції вимог закону внаслідок складання протоколу неналежною особою та заповнення примірника протоколу олівцем, не заслуговують на увагу.

Порядок проведення огляду водіїв на стан наркотичного сп`яніння чітко передбачений нормами діючого законодавства.

Так, відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є наявність однієї чи декількох ознак: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначені ознаки наркотичного сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 , а саме: зіниці очей не реагують на світло, та виражене тремтіння пальців рук, що свідчить про наявність правових підстав у працівників поліції вимагати від водія проходження останнім огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладах охорони здоров`я.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

В той же час, у разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Пункт 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція 2) передбачає, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення серії БД №314893 від 19.08.2019 року, складений працівниками поліції саме за відмову водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку (а.п. 1).

Вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення БД №314893 від 19.08.2019 року відносно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду, крім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується: 1) поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі (а.п. 2); 2) направленням водія на огляд, де в графі «результат огляду» стоїть запис відмовився (а.п. 3).

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції 2, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом скористався, протокол підписав, надав письмові пояснення наступного змісту: «З протоколом не згідний, пояснення надам в суді» (а.п. 1).

Апелянт не наводить обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість як працівників поліції, так й свідків, або їх пряму зацікавленість у результаті розгляду справи.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 з боку працівника поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 суду не надав.

До матеріалів провадження також долучено диск, із відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського (а.п. 4), на якому зафіксовані обставини щодо адміністративного правопорушення інкримінованого ОСОБА_1 , які повністю узгоджуються з іншими доказами по справі.

Так, з відеозапису вбачається, що працівники поліції, виявивши у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, а саме те, що зіниці очей останнього не реагували на світло, запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та роз`яснили йому наслідки відмови від проходження такого огляду у виді притягнення до адміністративної відповідальності. Також вбачається, як ОСОБА_1 заявляє про відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Працівники поліції роз`яснили останньому права, передбачені як ст. 63 Конституції України, так й ст. 268 КУпАП, зокрема й в частині права на захист. З відеозапису вбачається наявність й свідків. З відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 під час фіксації події, жодних зауважень або заперечень не заявляв, у тому числі і щодо свідків.

Доводи апелянта в частині неповноти судового розгляду внаслідок не задоволення його клопотання щодо допиту свідків, не є слушним, за умови наявності в матеріалах провадження їх письмових пояснень, які як документи, віднесені до джерел доказів, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Показання свідків підписані особами, викладені послідовно та узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, тому підстав піддавати їх будь-яким сумнівам немає, а отже немає необхідності в додатковому допиті свідків, які лише засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння за наявності у останнього певних ознак такого сп`яніння.

В той же час, жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили та оцінюються у сукупності з іншими доказами по справі.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Вважаю, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він, керуючи транспортним засобом та маючи ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, в той час як п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У зв`язку з наведеним, відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта в частині неналежного з`ясування судом першої інстанції яким саме пристроєм працівниками поліції встановлені ознаки сп`яніння, чи взагалі використовувались будь-які належні та допустимі пристрої, не узгоджуються з приписами Інструкції, в якій чітко передбачені дії працівників поліції, а саме лише виявлення ознак наркотичного сп`яніння, та подальше направлення особи до найближчого закладу охорони здоров`я, а встановлення ознак наркотичного сп`яніння носить суб`єктивний характер, оскільки залежить від особистого сприйняття конкретних обставин особою, яка уповноважена законом на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилання апелянта на відсутність доказів ідентифікації саме його особи як правопорушника не є підставою для визнання протоколу недійсним, оскільки в протоколі чітко зазначено, що особу ОСОБА_1 встановлено на підставі посвідчення водія КВЕ НОМЕР_2 , а ідентифікації саме його особи як правопорушника підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, що містяться в матеріалах провадження, та наданої суду копії паспорту з фотографією ОСОБА_1 .

Посилання апелянта як на неповноту судового розгляду на розбіжності у часі, що містяться у протоколі та поясненнях свідка, а саме на те, що зі змісту протоколу вбачається, що адміністративне правопорушення вчинено 19.08.2019 року о 02-32 год., а протокол складено через 38 хв., а саме 19.08.2019 року о 03-10 год., та на вказаний час вчинення правопорушення саме о 03-10 год. наголошував й свідок у своїх поясненнях, не є слушними, оскільки між виявлення правопорушення та складання протоколу проходить певний проміжок часу, в даному випадку цей час становить з 02-32 год до 03-10 год., та наявність свідків під час процедури проведення огляду, підтверджується відеозаписом.

За таких обставин, оцінивши наведені докази, вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведеною, а тому висновки суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України належним чином мотивовані.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції під час апеляційного перегляду, не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції і закриттю провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.09.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло