Провадження № 33/824/3805/2019 Доповідач у 2 інстанції Семенцов Ю.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 жовтня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Семенцов Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови, 04 липня 2019 року о 12 год. 45 хв. в м. Києві по вул. Коперника, 8-А водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: вираженетремтіння пальців рук, неприродна блідість, сповільненість мови. Огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: м. Київ, просп. Визволителів, 6. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Постанову суду вважає незаконною, необґрунтованою і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального і матеріального права, а висновки судді вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що судовий розгляд був проведений у його відсутності, чим порушено його право на надання пояснень та інших доказів. Складений відносно нього протокол сфальсифікований працівниками поліції, транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння він не керував. Окрім того, вважає, що працівниками поліції допущені грубі та чисельні порушення при складанні протоколу, які не узгоджуються з матеріалами справи, що залишилось поза увагою суду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Такий висновок підтверджується оціненими в сукупності місцевим судом доказами щодо всіх обставин справи, а саме: висновком Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння; протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №196131 від 04.07.2019 року.

При призначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення місцевий суд відповідно до ч. 2 ст. 36 та дотримуючись вимог статті 33 КУпАП, врахував характер вчиненого ним правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують відповідальність, та наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах, встановлених санкцією частини 1 статті 130 КУпАП.

Вважаю, що накладене місцевим судом адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень,з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Отже, місцевий суд відповідно до ст. 280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають при розгляді даної справи щодо ОСОБА_1 , який вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що судом не забезпечено всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, є надуманими, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Відповідно до п. 12 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції (тобто ознаками наркотичного сп`яніння), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, виходячи із зазначених норм, огляд на стан наркотичного сп`яніння здійснюється у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я, куди поліцейський забезпечує доставку особи, яка має ознаки наркотичного сп`яніння.

Як вбачається з пояснень апелянта, він добровільно проходив огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у встановленому законом порядку. Окрім того, присутність свідків є обов`язковим при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів лише на місці зупинки транспортного засобу поліцейським.

Оскільки огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився у закладі охорони здоров`я, що не потребує присутності свідків, тому посилання апелянта про порушення порядку проведення такого огляду є безпідставним.

Доводи, зазначені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про порушені його права на участь у розгляді справи в суді першої інстанції, не можуть слугувати підставами для скасування судового рішення, оскільки таке право ОСОБА_1 поновлено апеляційним судом шляхом надання можливості приймати участь в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги та здійснювати захист за допомогою допустимих засобів, а саме: давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.

Доводи апелянта на те, що він будучи юридично не обізнаним та боячись що у нього вилучать автомобіль, добровільно погодився на те, щоб на нього склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст 130 КУпАП, хоча не керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння,апеляційний суд розцінюю як намагання ОСОБА_2 уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення містить виправлення є слушним, проте не спростовує доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Допущена судом в резолютивній частині постанови помилка в імені ОСОБА_1 підлягає виправленню судом першої інстанції та жодним чином не впливає на правильність та законність рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 Закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Зважаючи на зазначену норму, працівники поліції можуть застосовувати такий превентивний захід як відеозапис, проте це не є обов`язковим заходом.

Посилання ОСОБА_1 на те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом не є підставою для скасування рішення.

Таким чином, доводи апелянта, викладені у скарзі, не спростовують правильність встановлених обставин у справі та звільняють від відповідальності ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Отже, доводи апелянта, зазначені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2019 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку з чим залишає постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2019 року ОСОБА_1 - без зміни

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.В.Семенцов