ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/7702/18 Головуючий в 1 інст. Зарютін П.В.
Провадження №33/807/99/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду ОСОБА_1, за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за апеляційною скаргою останнього на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09 січня 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто судовий збір в дохід держави у розмірі 352 гривень 40 копійок.

Згідно з постановою суду, 07 грудня 2018 року біля 13 годині 20 хвилин ОСОБА_2 в м.Запоріжжі по вул.8 Березня,27 керував автомобілем «Nissan», держномер GLE 13 XA, та на вимогу працівника поліції відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких, водій повинен на вимогу працівника ОВС пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 просить вищезазначену постанову суду скасувати та закрити провадження в справі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про порушення судом вимог ст.268 КУпАП, оскільки він не був ознайомлений з матеріалами справи, заявляв клопотання про те, щоб справа слухалась в присутності його адвоката, проте суд першої інстанції проігнорував його вимогу.

Крім того, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений без його участі, другий екземпляр він не отримував, про існування протоколу дізнався лише в судовому засіданні, свідків, зазначених у протоколі, він ніколи не бачив, та про ознаки спяніння йому не повідомляли, у звязку з чим він повинен був пройти огляд. Також він був позбавлений можливості оскаржити у встановлений законом строк протокол про адміністративне правопорушення, оскільки про його існування йому було невідомо. Вказує на порушення співробітниками поліції порядку проведення огляду на стан спяніння, зокрема на те, що його не було супроводжено до медичного закладу для проведення такого огляду. До того ж зазначає, що він був позбавлений можливості надати докази у судовому засіданні, оскільки суд не захотів його вислухати та відмовив у виклику його захисника.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно зясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_2 підтвердив обставини правопорушення, лише зазначивши що він не перебував у стані сп'яніння.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 411895 від 07 грудня 2018 року, згідно з яким ОСОБА_2 у зазначений час керував транспортним засобом з ознаками наркотичного спяніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, підвищення жвавості рухів; неприродна блідість обличчя, від проходження огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків у встановленому законодавством порядку. ОСОБА_2 був ознайомлений з протоколом, але від підпису у протоколі та від дачі пояснень по суті порушення відмовився, будь-яких зауважень не надавав; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд ОСОБА_2 не проводився у звязку з відмовою від проходження огляду в медичному закладі; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду в медичному закладі; рапортом поліцейського; відеозаписом, долученим до протоколу, згідно якого ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків.

Зазначені докази в їх сукупності суд першої інстанції належним чином проаналізував та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що свідків, вказаних в протоколі, він ніколи не бачив, проте зазначене спростовується відеозаписом.

Крім того, при апеляційному розгляді свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (ОСОБА_5О.) фактично підтвердили свої письмові пояснення, що додані до протоколу, та додатково зазначили, що на місці ДТП, яке сталося за участю водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_2, поліцейські у їх присутності запідозрили, що останній перебуває у стані спяніння, що як пояснили поліцейські, вони визначили за зіницями його очей. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан спяніння, у їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження такого огляду.

Те, що свідок ОСОБА_6 зазначив, що він підписав вищевказані пояснення, не читаючи їх змісту, жодним чином висновків суду не спростовує, оскільки, як встановлено при апеляційному розгляді, фактичні обставини у поясненнях свідків відображені вірно.

Доводи ОСОБА_2 про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений без його участі, другий екземпляр він не отримував, про існування протоколу дізнався лише в судовому засіданні, є необґрунтованими, оскільки з відеозапису вбачається, що протокол був оголошений ОСОБА_2 відразу після його складання, в т.ч. ОСОБА_2 повідомлено коли і в якому суді буде розглядатись справа щодо нього, копію протоколу дійсно останній не отримував, оскільки відмовився від його підпису, але вказана обставина не свідчить про безпідставність складання зазначеного протоколу.

Щодо твердження ОСОБА_2 про порушення співробітниками поліції порядку проведення огляду на стан спяніння, зокрема про те, що його не було супроводжено до медичного закладу для проведення такого огляду, є необґрунтованими, оскільки огляд не проводився у звязку із відмовою ОСОБА_2 від його проходження.

Доводи ОСОБА_2 про те, що огляд на стан спяніння має проводитися поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, з використання спеціальних технічних засобів, є безпідставними, оскільки відповідно до п.12 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я, а як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, ОСОБА_2 мав ознаки саме наркотичного спяніння.

Більш того, ОСОБА_2 взагалі відмовився від проходження такого огляду, тому вказані доводи є недоречними.

Той факт, що через сімнадцять днів після складання вищевказаного протоколу ОСОБА_2 пройшов огляд на стан спяніння у медичному закладі та в нього стану спяніння не виявлено, жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції та не свідчить про фальсифікацію цієї справи.

Більш того, у даній справі ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку.

Доводи ОСОБА_2 про те, що суд не захотів його вислухати та відмовив у виклику його захисника, є безпідставними, оскільки як вбачається з постанови суду першої інстанції, ОСОБА_2 надав суду пояснення, будь-які його клопотання, в т.ч. і про залучення захисника, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, свого підтвердження не знайшли і правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував тяжкість та обставини вчинення правопорушення, дані про особу правопорушника, і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2019 року відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду ОСОБА_1

Дата документу Справа № 336/7702/18