ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1717/19Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С.
Провадження № 33/817/357/19 Доповідач - Лекан І.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю ОСОБА_1 , адвоката Корфа П.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кременецького районного суду від 13 вересня 2019 року,-

встановила:

Постановою Кременецького районного суду від 13 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп..

Згідно з постановою суду, водій ОСОБА_1 05 серпня 2019 року близько 03 год. 30 хв. по вул. Центральній в с.Ридомиль Кременецького району Тернопільської області керував транспортним засобом марки Opel Vectra, н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу та у медичному закладі Почаївській РКЛ відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Кременецького районного суду від 13 вересня 2019 року, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, оскільки суд неповно та необ`єктивно розглянув справу про адміністративне правопорушення, висновки суду не відповідають фактичним обставинам у справі.

Зазначає, що він не керував транспортним засобом, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вказаного факту.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції складено з істотними порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, зокрема, обставини, які зазначені у протоколі не відповідають фактичним обставинам події.

Вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано розглянув справу про адміністративне правопорушення без допиту свідків, порушивши при цьому принцип безпосередності дослідження судом доказів.

Вважає, що наявний в матеріалах справи відеозапис із нагрудних камер працівників поліції не може бути взятий до уваги як належний та допустимий доказ, оскільки відсутня інформація що його здійснювали працівники поліції та що вказаний відеозапис є додатком до протоколу.

Зазначає, що судом порушено його право на захист, оскільки судовий розгляд проведено без його участі за відсутності доказів його належного повідомлення про час та місце розгляду справи.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що її копію отримав 20.09.2019 року, що позбавило його можливості оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , адвоката Корфа П.К., які підтримали подану апеляцію просять її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення від 05 серпня 2019 року серії ОБ №050605 інспектором СРПП №2 Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Щур І.В. зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 05 серпня 2019 року о 03 год. 30 хв. транспортним засобом марки Opel Vectra, н.з. НОМЕР_1 , по вул. Центральній в с.Ридомиль Кременецького району Тернопільської області із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу та у медичному закладі Почаївській РКЛ відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

Факт відмови водія ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що 05 серпня 2019 року в їх присутності працівниками поліції було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі, на що останній відмовився.

Відмова ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду для визнання стану алкогольного сп`яніння підтверджується також відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Відповідно до пункту п.2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи, а також порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження від огляду на стан сп`яніння, що є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Крім того, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції зроблена у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735 у присутності двох свідків, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager та у медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху України.

Твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом спростовуються поясненнями водія ОСОБА_1 , який, як вбачається із відеозапису, визнав, що за кермом автомобіля перебував саме він. Крім цього, на відеозаписі зафіксовано як один із пасажирів автомобіля зазначив, що вони їхали з центру села, а за кермом перебував ОСОБА_1 ..

Щодо посилання апелянта на недопустимість як доказу відеозапису з нагрудних камер поліцейських в зв`язку з відсутністю інформації про те, коли і ким було здійснено його, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки це жодним чином не впливає на зафіксовану інформацію та ті обставини, які мають значення для справи.

Окрім цього, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші, обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, і на підставі показань технічних приладів, що мають функції відеозапису чи кінозйомки. Проте, законодавцем не встановлено імперативної вимоги щодо обов`язкового долучення до матеріалів справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, зазначення про це у протоколі про адміністративне правопорушення, їх обсягу чи безперервності здійснення.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з істотним порушенням вимог ст.256 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження наведеного апелянтом припущення.

Необґрунтованими є доводи ОСОБА_1 щодо порушення принципу безпосередності дослідження письмових пояснень свідків, оскільки це не перешкодило суду повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП дослідити докази у справі, достовірно встановити обставини, що мають значення для справи та відповідно до ст.252 КУпАП дати їм належну правову оцінку.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі відсутні.

Щодо посилання апелянта на порушення його права на захист, в зв`язку з тим, що його не було повідомлено про день та час розгляду справи, то такі доводи є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується його підписом на поштовому повідомленні (а.с.9).

Проте, враховуючи, що справу розглянуто судом 13 вересня 2019 року за відсутності ОСОБА_1 , а копію вищевказаної постанови він отримав 20.09.2019 року, йому слід поновити строк на апеляційне оскарження, визнавши причини пропуску поважними.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кременецького районного суду від 13 вересня 2019 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис