ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Українець В.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Київської міської митниці ДФС про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянки України № НОМЕР_1 , виданий 15 травня 2019 року органом 5114, яка (зареєстрована) та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (зі слів пасажирки), не працює,

за ст. 471 МК України, -

в с т а н о в и в:

16 жовтня 2019 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення митних правил.

Відповідно до протоколу № 0704/10000/19 про порушення митних правил від 28 вересня 2019 року на митному посту «Аеропорт «Київ» (Жуляни)» Київської міської митниці ДФС 28 вересня 2019 року о 18 годин 50 хвилин під час проведення вибіркового митного контролю на лінії спрощеного митного контролю «зеленого коридору» залу «Приліт» терміналу «А» Міжнародного аеропорту «Київ» (Жуляни), для проведення вибіркового митного контролю було зупинено громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які слідували з Німеччини (Бремен) літаком авіакомпанії «WIZZ» рейс W6 6126.

При усному опитуванні було встановлено, що пасажир и ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 переміщують готівку зі злів пасажирів багато. Зазначені громадяни були запрошені до оглядової кімнати, де при перерахунку встановлено, що переміщували валютні цінності, а саме: 40 000 (сорок тисяч) евро. Відповідно до наданих пояснень вказаних пасажирів, пропущено через митний кордон еквівалент 30 000 (тридцять тисяч) евро. За цим протоколом про ПМП тимчасово вилучено 10 000 (десять тисяч ) євро . Номінали валюти та номера купюр зазначені в описі предметів.

ОСОБА_1 митної декларації не заповнювала, з приводу декларування валютних цінностей до інспекторів митниці не зверталась, самостійно обрала форму проходження митного контролю - проходження через "зелений коридор" чим засвідчила про відсутність товарів, що підлягають письмовому декларуванню, або підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження. Будь-які документи на переміщення валютних цінностей через митний кордон України у пасажирки при перетині зони митного контролю були відсутні.

Своїми діями пасажирка ОСОБА_1 - порушила встановлений Митним кодексом України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, а саме, обравши формою проходження митного контролю - проходження через "зелений коридор", перемістив товари на які законодавством України встановлені обмеження.

Враховуючи вищевикладене, у діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 471 МК України.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась.

Представник Київської міської митниці ДФС у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 порушила митні правила, у зв`язку з чим щодо останньої складено протокол про порушення митних правил № 0704/10000/19 за ст. 471 МК України. Зазначив, що ОСОБА_1 обрала формою проходження митного контролю - проходження через «зелений коридор» та перемістила товари, на які законодавством України встановлені обмеження.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши отримані матеріали, вбачається наступне.

Встановлено, що 28 вересня 2019 року о 18 годин 50 хвилин на митному посту «Аеропорт «Київ» (Жуляни)» Київської міської митниці ДФС під час проведення вибіркового митного контролю на лінії спрощеного митного контролю «зеленого коридору» залу «Приліт» терміналу «А» Міжнародного аеропорту «Київ» (Жуляни), для проведення вибіркового митного контролю було зупинено громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які слідували з Німеччини (Бремен) літаком авіакомпанії «WIZZ» рейс W6 6126.

При усному опитуванні було встановлено, що пасажири ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 переміщують готівку зі злів пасажирів багато. Зазначені громадяни були запрошені до оглядової кімнати, де при перерахунку встановлено, що переміщували валютні цінності, а саме: 40 000 (сорок тисяч) евро. Відповідно до наданих пояснень вказаних пасажирів, пропущено через митний кордон еквівалент 30 000 (тридцять тисяч) евро. За цим протоколом про ПМП тимчасово вилучено 10 000 (десять тисяч ) євро . Номінали валюти та номера купюр зазначені в описі предметів.

ОСОБА_1 митної декларації не заповнювала, з приводу декларування валютних цінностей до інспекторів митниці не зверталась, самостійно обрала форму проходження митного контролю - проходження через "зелений коридор" чим засвідчила про відсутність товарів, що підлягають письмовому декларуванню, або підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження. Будь-які документи на переміщення валютних цінностей через митний кордон України у пасажирки при перетині зони митного контролю були відсутні.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 грошові кошти належать їй, її чоловіку та племінниці, вони пішли «зеленим коридором» тому, що не помітили червоного коридору. Кошти приховувати не збиралась, порушувати законодавство України не хотіла.

28 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 0704/10000/19 за ст. 471 МК України за проходження через «зелений коридор» та переміщення товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження.

Статтею 471 МК України передбачена відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з ч. 3 ст. 197 МК України обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Інструкцією про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 27 травня 2008 року № 148 «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України» встановлено, що готівку дозволяється пересилати в Україну в міжнародних поштових відправленням з оголошеною цінністю.

Так, відповідно до розділу 2 Інструкції фізична особа-резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу, а готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10000 євро.

Факт того, що особа не обізнана з правилами пересилання грошових коштів в Україну, не є підставою для звільнення її від адміністративної відповідальності.

Згідно з положеннями Митного кодексу в Україні запроваджена двоканальна система митного контролю товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України («зелений» та «червоний» коридори).

Згідно з ч. 5 ст. 366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Порядок декларування товарів, щодо яких є заборона або обмеження у ввезенні/вивезені через кордон України, у доступній та зрозумілій формі роз`яснюється на численних дошках інформації та електронних інформаційних табло, розташованих в різних приміщеннях на території будівлі аеропорту.

Письмові пояснення ОСОБА_1 не містять жодних заперечень щодо перетину нею білої лінії «зеленого коридору».

Оскільки ОСОБА_1 своїми діями обрала порядок проходження митного контролю через зону спрощеного митного контролю «зелений коридор», де не передбачено наявність у пасажира предметів, на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони чи обмеження, то, таким чином, ОСОБА_1 , переміщуючи через зону спрощеного митного контролю валютні цінності у розмірі більше 10000 Євро, вчинила дії, які мають ознаки порушення митних правил, відповідальність за які передбачено ст. 471 МК України.

Закон не містить застережень щодо можливості іншого порядку переміщення предметів, щодо яких встановлено заборону чи обмеження.

З огляду на наведене, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 471 МК України.

11 липня 2019 року Європейським судом з прав людини прийнято рішення у справі Садоча проти України. З рішення вбачається, що заявник скаржився на те, що конфіскація його законно придбаних коштів була надмірною і непропорційною мірою.

Зазначеним рішенням встановлено наступне.

Адміністративне правопорушення, в якому заявника було визнано винним, полягало у недекларуванні ним суми грошових коштів, які він переміщав через митний кордон. Варто зазначити, що в цьому відношенні слід зазначити, що дійсно, як зазначив заявник, його дії щодо вивезення іноземної валюти з України не були незаконними за українським законодавством. Було дозволено не тільки вивозити іноземну валюту, але сума, яка могла бути законно переведена або, як це було у цій справі, фізично переміщена через митний кордон, не була, в принципі, обмежена під час подій, якщо вона була задекларованою (див. пункт 15 вище). Наведені елементи відрізняють цю справу від деяких інших, в яких конфіскація застосовувався або до товарів, імпорт яких було заборонено, або до транспортних засобів, що використовуються для перевезення заборонених речовин або торгівлі людьми (наприклад, див. Ісмаїлов, наведене вище, § 35).

Що стосується поведінки заявника, Суд зазначає, що немає жодних ознак того, що він навмисно прагнув обійти митні правила. Уряд не заперечував, що заявник не заперечував під час перевірки безпеки, що він має готівку (див. пункт 19 вище і порівняйте з Moon проти Франції, № 39973/03, § 8, 9 липня 2009 року та Гріфхорст , наведене вище, § 8, в якому заявники заперечували, що у них є гроші при собі). Той факт, що українська влада не порушила кримінальну справу проти заявника, також свідчить про те, що вони визнали відсутність намірів обманювати їх з боку заявника і що, застосовуючи до нього конфіскацію, органи влади не намагалися запобігти будь-яким іншим незаконним діям, такі як відмивання грошей, торгівля наркотиками, фінансування тероризму або ухилення від сплати податків. Гроші, які перевозив заявник, були отримані на законних підставах, і йому було дозволено вивезти їх з України, якби він заявив про це митним органам. Звідси випливає, що єдиною незаконною (але не кримінальною) поведінкою, у якій можна було б звинуватити його, була його нездатність подати митним органам письмову заяву про те, що він перевозив таку суму грошей через кордон.

Суд нагадує, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення, а санкція - тяжкості правопорушення, для покарання за який вона призначається, - у цій справі, невиконання вимоги щодо декларування (див. Гирлян, § 28, та Габріч, § 29, обидва цитовані вище).

Справді, конфіскована сума була значною для заявника. Проте, немає жодних доказів того, що заявник міг би завдати будь-якої серйозної шкоди державі: він не ухилявся від сплати митних зборів або будь-яких інших зборів і не завдав будь-яку іншу майнову шкоду державі. Заява, що міститься у рішенні апеляційного суду про те, що дії заявника спричинили «серйозну шкоду зовнішньоекономічним інтересам та безпеці України», є надто розпливчастою і загальною та не підтверджується будь-якими доводами щодо того, що саме становить таку шкоду. Таким чином, Суд вважає, що такий захід як конфіскація не був призначений як відшкодування майнової шкоди - оскільки держава не зазнала жодних збитків внаслідок недекларування грошових коштів заявником заявити гроші - але був стримуючим і каральним заходом за своїм фактичним призначенням (див. Гирлян, вище, § 29).

Суд не переконали доводи Уряду, що оцінка пропорційності була включена до рішень національних органів влади. Складається враження, що наведені вище міркування щодо законного походження грошей, неумисного характеру дій заявника або відсутність ознак будь-яких інших порушення митних правил, незважаючи на те, що адвокат заявника виразно порушував ці питання під час провадження, не мали жодного значення під час ухвалення рішення. Національні суди лише загалом, без зазначення деталей, посилалися на "характер правопорушення та спосіб його вчинення" та "відомості про особу [заявника]" і не розглядали питання про те, чи було забезпечено необхідний баланс між суспільними інтересами та правом заявника на мирне володіння своїм майном. Відповідно, Суд доходить висновку, що перевірка, проведена національними судами була занадто поверхневою за своїм обсягом для того, щоб забезпечити дотримання вимоги пошуку «справедливого балансу», закріпленого в другому пункті статті 1 Протоколу № 1 (там само, § 30).).

Так само і Уряд не зміг переконати Суд, що менш суворі санкції, такі як штраф, не є достатніми для досягнення бажаного стримуючого та карального ефекту, а також для запобігання майбутніх порушень вимоги щодо декларування.

Суд зауважує, що, на відміну від розглянутої справи у справі Гирляна , у якій російським судам, здається, не були залишено жодної свободи вибору з цього питання, оскільки, згідно із законом, уся незадекларована сума повинна бути втрачена у будь-якому випадку, або у вигляді штрафу, або згідно з рішенням про конфіскацію - у справі заявника українські суди мали вибір щодо визначення розміру штрафу, який має бути призначений у якості санкції (див. пункт 14 вище).

За цих обставин, на думку Суду, конфіскація всієї незадекларованої суми грошей наклала на заявника індивідуальний та надмірний тягар і була непропорційною до вчиненого правопорушення (див. § 39, Габріч, § 38 Ісмаїлов і Танасов проти Румунії [Комітет], № 65910/09, § 28, 31 жовтня 2017 року).

Отже, було порушено статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Враховуючи висновки Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без конфіскації безпосереднього предмету порушення митних правил, оскільки держава не зазнала жодних збитків внаслідок недекларування грошових коштів ОСОБА_1 .

З письмових пояснень ОСОБА_9 вбачається, що кошти є особистою власністю її сім`ї. Крім того, немає жодних доказів того, що вона навмисно прагнула обійти митні правила.

Вбачається, що кошти в сумі 10000 євро, що підлягають конфіскації, є значною сумою для заявника.

За таких обставин, застосування до ОСОБА_9 конфіскації грошових коштів призведе до накладення на неї індивідуального та надмірного тягарю та буде непропорційною до вчиненого правопорушення.

Крім того, стягненню з ОСОБА_1 на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 384 гривні 20 копійок.

Керуючись статтями 196, 197, 366, 458, 471, 527-529 МК України, рішенням Європейського суду з прав людини від 11 липня 2019 року у справі Садоча проти України, статтями 283, 284, 294 КпАП України,

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винною у порушенні митних правил, відповідальність за які передбачена статтею 471 Митного кодексу України.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через районний суд, шляхом подання скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова пред`являється до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: