Справа № 278/834/19
Провадження №3/278/411/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 квітня 2019 року, суддя Житомирського районного суду Житомирської області Зубчук І. В. розглянувши матеріали, які надійшли з Міністерства Юстиції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, державного реєстратора комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Житомирського району

за ч.1 ст.166-23 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення від 27 листопада 2018 року встановлено, що 10 серпня 2018 року ПАТ «Перший український міжнародний банк» без зазначення уповноваженої особи подано заяву про скасування до державного реєстратора ОСОБА_1, зареєстровану у базі даних заяв Державного реєстру прав за реєстраційним №29585448 для скасування запису про право власності у Державному реєстрі прав на обєкт нерухомого майна за реєстраційним №01. До заяви №29585448 державним реєстратором ОСОБА_1 не додано документів, на підставі яких скасовуються записи у Державному реєстрі прав.

Того ж дня державним реєстратором ОСОБА_1 прийнято рішення про скасування №42480184 та безпідставно скасовано у Державному реєстрі прав запис про проаво власності №26508291 за ПАТ «ПУМБ», зареєстрований 07 червня 2018 року, без внесення відомостей про документ, на підставі якого скасовано запис у Державному реєстрі прав. Крім того, не сформовано витяг за результатами проведення державної реєстрації скасування, чим порушено ст.ст.10, 18. 26 Закону та пункту 22 Порядку №1127.

Аналогічні порушення встановлено за результатами розгляду державним реєстратором ОСОБА_1 заяв №29586672 та №29586925, а також не встановлено черговість розгляду заяв та не здійснено пошуки відомостей у Державному реєстрі прав, чим порушив ч.1 ст.166-23 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною першою ст.3 Закону зазначено, що загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.3 Закону внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом.

Відповідно до п.1, 2 ч.3 ст.10 Закону державний реєстратор: 1. встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи , для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2. перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно з п.12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (у редакції від 01.03.2018 року) (далі - Порядок №1127) розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов'язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

Ч.1 ст.18 Закону передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ч.4 ст.18 Закону).

Згідно з ч.1 ст.22 Закону документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.40 Порядку №1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст.27 Закону та цим Порядком.

Державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком (пункт 6 Порядку № 1127).

Згідно з ч.1 ст.20 Закону заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, не повідомивши причину неявки. Про час і день розгляду справи повідомлявся належним чином, про те поштові конверти поверталися з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Вивчивши матеріали справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, обставин, які помякшують відповідальність та обставин, які обтяжують відповідальність судом не встановлено.

Суд приходить до висновку, що вина гр.ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.166-23 КУпАП, яка полягає в порушенні порядку державної реєстрації ресчових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, підтверджена матеріалами справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Судом встановлено, що подія правопорушення мала місце 10 серпня 2018 року, яке було виявлено 01 листопада 2018 року, а матеріали про адміністративне правопорушення надійшли до суду 01 квітня 2019 року, отже на день надходження матеріалів про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді сплив трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, тому провадження в справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.38, ст.ст.166-23, 221, п.7 ст.247, 252, 284 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.166-23 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.166-23 КУпАП закрити, в звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена прокурором, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області.

Суддя: І.В.Зубчук