ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Цапу А.В., за участю захисника Корольової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Краматорського міського суду Донецької області від 29 серпня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2019 року об 11-й годині 05 хвилин в місті Краматорську по вулиці Ювілейна, 19 ОСОБА_1 керував автомобілем Хонда Аккорд, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: слабке реагування зіниці ока на світло, неприродна блідість обличчя, збуджений стан. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил Дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді першої інстанції та провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що до відповідальності притягнутий безпідставно.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши захисника, яка підтримала скаргу, вважаю що строк на апеляційне оскарження постанови судді має бути поновлений, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт скоєння адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 088688 від 31 травня 2019 року, в якому маються пояснення ОСОБА_1 , якій вину признав та відмовився від проходження медичного огляду у медичному закладі; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили, що у їх присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд у медичному закладі на стан сп`яніння, на що останній відмовився.

Апеляційний суд звертає увагу, шо згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейській суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Доводи апелянта про те, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи безпідставні та спростовуються записом в протоколі про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_4 повідомлений, про час та місце розгляду в Краматорському суді. Судом першої інстанції приймались заходи щодо направлення судових повісток рекомендованою поштою за адресою, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення та шляхом передачі телефонограми. Отже доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд розцінює, як спробу ОСОБА_4 ухилення від адміністративної відповідальності.

Апеляційна інстанція не бере до уваги доводи апеляції щодо порушення працівниками поліції порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння з огляду на таке.

Згідно п.12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Ця Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі підозри про перебування водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів. Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчать про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, вважаю що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАп, апеляційний суд не вбачає.

З матеріалів справи вбачається, що в постанові судді першої інстанції невірно вказано рік скоєння адміністративного правопорушення, а саме 1986 р. З матеріалів справи вбачається, що правопорушення скоєне 15 травня 2019 року. Тому зазначене слід вважати технічною опискою, що не впливає на законність рішення та не є підставою для скасування постанови.

Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування постанови судді відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, залишити без задоволення, а постанову судді Краматорського міського суду Донецької області від 29 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя