Провадження № 33/4820/496/19
Справа № 684/445/19 Головуючий в 1-й інстанції Галиш І. Б.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Матущак М. С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Кашевської-Колос Т.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Старосинявського районного суду від 10 вересня 2019 року,

у с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з нього 384 грн.20 коп. судового збору.

За постановою суду, о 19 годині 20 хвилин 28 червня 2019 року у смт Стара Синява по вул. Сковороди, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Geely jl 7162, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей та різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку у присутності двох свідків відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 уважав постанову місцевого суду незаконною та необґрунтованою. Просив її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Посилався на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, істотне порушення норм процесуального права, що потягло за собою постановлення незаконного рішення.

Стверджував, що не керував автомобілем на момент зупинки його патрульними, алкотестер не мав змінного ковпачка, від проходження огляду в медичному закладі він не відмовлявся, акт проходження огляду у присутності двох свідків у матеріалах провадження відсутній. Уважав, що відеозапис не є належним та допустимим доказом, оскільки не містить зазначення часу та місця події, що зафіксована.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів, викладених у апеляційній скарзі, приходжу до висновку про таке.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст.ст.252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

За змістом статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 доведеності його вини, дотримався зазначених вимог закону та на підставі перевірки та ретельної оцінки зібраних у справі доказів дійшов обґрунтованого висновку про доведеність його вини у порушенні п.2.5 ПДР та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні цього адміністративного правопорушення, його твердження про відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння та про те, що він не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, спростовуються дослідженими місцевим судом доказами.

Так, допитаний за його за клопотанням свідок - інспектор СРПП Євтух А.І. суду пояснила, що під час патрулювання на одній із вулиць був виявлений припаркований автомобіль та помічено особу із алкогольним напоєм (пиво) в руках. Повертаючись назад, побачили, що цей автомобіль розпочав рух, тому водій був зупинений нею як інспектором СРПП та йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер». Проте, ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від огляду, потім сказав, що буде проходити, однак не проходив, тобто й не прямо, однак категорично відмовлявся проти обстеження за допомогою алкотестера «Драгер», усіляко затягував час, телефонував на «102». Тому такі його дії були розцінені як відмова, в присутності свідків складено відповідний протокол. Акт огляду водія на стан сп`яніння не складався, оскільки огляд не проводився.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були присутні при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду, підтвердили суду, що останній на вимогу поліцейських кілька разів відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння, після чого у їх присутності був складений протокол, а в подальшому ОСОБА_3 передано керування автомобілем і він доставляв правопорушника до місця проживання.

Зазначені обставини об`єктивно підтверджуються дослідженими в судовому засіданні відеозаписами, що були додані до протоколу про адміністративне правопорушення.

З відеозаписів убачається, що ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі (Старосинявській ЦРЛ) відмовився, в подальшому у присутності двох свідків вказував, що буде думати 12 годин і він не готовий до проходження тесту, телефонував на номер «102» та повідомляв, що у нього вимагають «взятку», відкликав повідомлення, тобто усіма своїми діями ухилявся від проходження огляду на стан сп`яніння, затягував час, на чіткі, неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан спяніння, як на місці так і в медичному закладі в присутності свідків не надавав зрозумілих відповідей.

Крім того, ОСОБА_1 будь-яких заперечень з приводу факту керування ним транспортним засобом працівникам поліції не заявляв, а тому такі його пояснення судом правильно розцінені як намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Не заслуговують на увагу і твердження апелянта про те, що інспектором поліції не було складено протоколу про зупинку його транспортного засобу, а також не був складений акт огляду особи на стан сп`яніння в присутності свідків, що є, на його думку, порушенням інструкції від 09.11.2015 року №1452/735, оскільки судом установлено, що огляд на стан сп`яніння не проводився, а ознаки сп`яніння та факт відмови зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному за участі двох свідків.

Згідно п.7 Розділу ІІ інструкції від 09.11.2015 року №1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові, однак в даному випадку стан сп`яніння за результатами огляду не встановлювався.

Уважаю, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення і в повному обсязі виконав вимоги ст.245 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції з додержанням вимог ст.33 КУпАП з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та в межах санкції частини статті за дане адміністративне правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

Отже, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження у справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Постанову Старосинявського районного суду від 10 вересня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду М.С. Матущак