ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1137/19 Справа № 175/3438/19 Суддя у 1-й інстанції - Ребров С. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванова А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петриківка, Петриківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого в ЦПСМД Дніпровської районної ради Дніпропетровської області заступником головного лікаря,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

за участю:

прокурора Мануйленка І.М.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Дніпровської районної ради Дніпропетровської області, згідно п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, будучи 27.06.2018 року обізнаним про вартість придбаного майна - автомобіля SUZUKI VITARA в сумі 420 000 гривень (чотириста двадцять тисяч гривень), в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 1 та 6 розділу II рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10.06.2016 № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за № 958/29088, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не подав - в встановлений Законом десятиденний термін з моменту отримання майна, а саме до 07.07.2018 не подав відповідне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що станом на 07.07.2018 року він не мав

право власності на автомобіль, а лише користувався ним, дата виявлення правопорушення не відповідає дійсності, постанова повинна бути скасована, оскільки на момент розгляду справи в суді вже пройшло три місяці з дня виявлення правопорушення.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно підпункту "б" п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції" депутатів місцевих рад віднесено до суб`єктів на яких поширюється дія вказаного закону.

ОСОБА_1 , будучи депутатом Дніпровської (Дніпропетровської) районної ради Дніпропетровської області, згідно п.п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону є суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень і правопорушень, пов`язаних з корупцією, та суб`єктом декларування відповідно до ст.1 Закону.

Згідно ч. 2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції" у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 01 січня 2018 року становив 1762 грн.

Відповідно, сума 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2018 року складала 88100 грн.

Тобто ОСОБА_1 , будучи депутатом Дніпровської районної ради Дніпропетровської області, набув обов`язку електронного декларування з 01.01.2017 року.

27.06.2018 року ОСОБА_1 придбав майно - автомобіль SUZUKI VITARA, та здійснив реєстрацію у територіальному сервісному центрі МВС № 1249 РСЦ МВС в м. Дніпро за ціною 420 000 гривень (чотириста двадцять тисяч гривень).

Таким чином ОСОБА_1 , будучи депутатом Дніпровської районної ради Дніпропетровської області, згідно п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, будучи 27.06.2018 року обізнаним про вартість придбаного майна - автомобіля SUZUKI VITARA в сумі 420 000 гривень (чотириста двадцять тисяч гривень), в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 1 та 6 розділу II рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10.06.2016 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року за № 958/29088, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , неподав - в встановлений Законом десятиденний термін з моменту отримання майна, а саме до 07.07.2018 року неподав відповідне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування.

Разом з тим, частина 2 статті 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Згідно ч. 1 Закону України "Про запобігання корупції" корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно ч.1 Закону України "Про запобігання корупції" корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), законом «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VІІ, КпАП, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно рішення ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", завжди характеризується умисною формою вини.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, згідно з п. 2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Також на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення, звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Як слідує з матеріалів справи, згідно кредитного договору № 1/3277829, укладеного 06.07.2018 року між ПАТ Креді Агріколь Банк та ОСОБА_1 , останній отримав кредит в сумі 168000 грн. на купівлю транспортного засобу для особистих потреб: марка Suzuki, модель Vitara, 2018 року випуску.

Одночасно, для забезпечення виконання зобов`язань, які виникають з Кредитного договору № 1/3277829 від 06.07.2018 року, укладеного між ПАТ Креді Агріколь Банк та ОСОБА_1 , між ПАТ Креді Агріколь Банк та ОСОБА_1 було укладено Договір застави № Z1/3277829, предметом якого є майнові права ОСОБА_1 на отримання транспортного засобу марка Suzuki, модель Vitara, 2018 року випуску.

Тобто, ОСОБА_1 є лише формально власником придбаного транспортного засобу, однак не може їм розпоряджатися, не сплативши повну суму кредиту.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 подав до Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2018 рік, в якій особисто розмістив інформацію про отриманий у власність вищезазначений транспортний засіб , а також вказав його дійсну вартість у загальному розмірі 420000 грн. та зазначив суму кредитних коштів, які отримав згідно кредитного договору № 1/3277829 від 06.07.2018 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру декларації (а.с. 11-22).

Отже дії ОСОБА_1 були направлені на декларування свого майнового стану, а не на ухилення від такого декларування чи приховування суттєвих змін свого майнового стану.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяв умисно з використанням наданих йому повноважень, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, в матеріалах адміністративної справи відсутні.

Крім того, в результаті таких дій ні ОСОБА_1 особисто, ні інші особи не отримали будь-якої вигоди, а тому суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього суб`єктивної сторони складу адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, є помилковим, оскільки матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що останній, не подавши повідомлення про суттєві зміни майнового стану протягом десятиденного строку з моменту набуття у власність транспортного засобу, мав умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес.

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, що свідчить про обґрунтованість апеляційної скарги і виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

У зв`язку з вищевикладеним, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з істотними порушеннями вимог КУпАП, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2019 року скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.П. Іванова