Справа№ 635/5867/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року смт Покотилівка

Суддя Харківського районного суду Харківської області Назаренко О.В., за участю прокурора Паніна І.П. розглянувши матеріал, що надійшов з Управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженки Харківського району Харківської області, смт. Високий, громадянки України, звільнена з посади провідного спеціаліста відділу документального забезпечення Харківського апеляційного адміністративного суду, раніше до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення не притягувалася, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2019 року до Харківського районного суду Харківської області надійшов протокол № 512 від 24 липня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Автор протоколу зазначає, що враховуючи викладене, ОСОБА_1 будучи відповідно до п.п. «В», п.1 ч. 1, ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» була суб`єктом декларування на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушення, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону, несвоєчасно оприлюднила на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а саме 11.04.2018 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні , ОСОБА_1 свою винуватість у зазначеному правопорушенні не визнала, та пояснила суду, що у неї не було умислу на несвоєчасне подання щорічної е-декларації за 2017 рік. Крім того пояснила, що дійсно працювала з 30 липня 2012 року до 10 квітня 2017 року включно в Харківському апеляційному адміністративному суді, 10 квітня 2017 року звільнена за угодою сторін відповідно до п.1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, на підтвердження чого надала довідку №28 від12.08.2019 року, копію наказу №04-05/59 від 03 квітня 2017 року, довідку №17 від 12.08.2019 року.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, пояснив при цьому, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, та просив призначити стягнення у вигляді штрафу.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, висновок прокурора, дослідивши докази у справі, встановив наступне.

Відповідно до вимог частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за частиною 1 статті 172-6 КУпАП настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що: «Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством».

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 працювала з 30 липня 2012 року до 10 квітня 2017 року включно в Харківському апеляційному адміністративному суді, 10 квітня 2017 року звільнена за угодою сторін відповідно до п.1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Таким чином, ОСОБА_1 є суб`єктом декларування, відповідно до положень Закону України «Про запобігання корупції».

На виконання вимог частини 2 статті 45 Закону №1700-VII, ОСОБА_1 будучі суб`єктом декларування 11.04.2018 року, оприлюднила на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції Е - декларацію особи, яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua (гіперпосилання на Е - декларацію суб`єкта декларування, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 ) Вимогами ст. 280 КУпАП, на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов`язок з`ясувати не лише те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також питання винуватості особи у його вчиненні.

Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки несвоєчасного подання декларації, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

На таку позицію вказала судова палата у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у неї умислу на несвоєчасне подання щорічної Е-декларації заслуговують на увагу.

Таким чином, суддею встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у неї були відсутні мотиви вчинити порушення закону, вона не бажала його порушити, поза її волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень статті 9 Конституції України, та статті 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог частини 2 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення є необхідним застосування положення статті 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Долучені до справи докази, які вивчені суддею, не містять доказів, які доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, оскільки не містять будь-яких даних, що вказують на усвідомлення особою протиправного характеру вчиненої дії, передбачення шкідливих наслідків, бажання чи свідоме допущення їх настання.

За таких обставин, відповідно до статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП

Керуючись ст.ст.247 п.1, 283, 284 КУпАП України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Суддя О.В. Назаренко