Справа № 559/2302/19
Номер провадження 3/559/819/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 року місто Дубно Рівненська область

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ралець Р.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , роз`яснивши ст. 268 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Дубенського міськрайонного суду Рівненської області надійшов адміністративний матеріал за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №154813 від 12.09.2019, ОСОБА_1 03.09.2019 в період часу з 17 год. по. 22 год. за місцем проживання вчинив психологічне насильство, відносно своєї дружини ОСОБА_2 . Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що конфлікту не було, дружина навмисне пише на нього заяви, примушуючи цим, виписатися із будинку, справу просив закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , ознайомившись із матеріалами справи доходжу наступного висновку.

Згідно закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Виходячи із диспозиції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою статті 173 КУпАП.

Разом з тим, дослідженням справи встановлено, що відсутні будь-які докази, які підтверджували той факт, що ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч.1 ст.173-2 КУпАП , що у свою чергу підтверджувало б правильність кваліфікації його дій саме за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Згідно інформації, яка міститься в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №154813 від 12.09.2019 ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягався.

Крім того, в матеріалах справи, окрім заяви ОСОБА_2 , відсутні будь-які інші докази факту скоєного ОСОБА_1 правопорушення.

Судом було досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №154813 від 12.09.2019, письмові пояснення ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_1 у жодному із зазначених документів не зазначено, що внаслідок даного правопорушення потерпілій ОСОБА_2 була завдана чи могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю.

Оскільки складений у відношенні ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не містить такого наслідку діянь, як «могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого», суд самостійно встановлювати таку обставину не може.

Відсутність визначених законом суспільно-шкідливих наслідків виключає наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого додержання законності.

Згідно з ч.2ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Враховуючи, що відповідно до положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не надала суду достатньої кількості допустимих доказів того, що ОСОБА_1 , при обставинах зазначених у протоколі, було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Отже, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

В зв`язку з чим за даним фактом провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 221, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-1 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в порядку, визначеному ст. 294 КУпАП.

Суддя: