ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/191/18 Номер провадження 33/814/32/19Головуючий у 1-й інстанції Лизенко А.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1, з участю секретаря судового засідання Марисенко Л.В., представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Згідно з постановою судді Гаріфов О.С. визнаний винуватим у тому, що він 18.02.2018 о 16 год. 30 хв. по вул. Шевченка с. Нові Санжари Полтавської обл. керував транспортним засобом «Хюндай і30», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нечітка мова, почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, в порушення п. 2.5 ПДР від медичного огляду в медичній установі відмовився.

На вказану постанову судді особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу у якій просить постанову судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17.04.2018 скасувати, а провадження по справі закрити в звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд не врахував того, що ОСОБА_3 не керував транспортним засобом, а керувала інша особа- Мокляк І.О., про допит якої в суді першої інстанції заявлялось клопотання, проте судом було відмовлено у виклику свідка, що призвело до неповного зясування обставин справи.

Крім того, апелянт зазначає, що суд при розгляді справи не врахував, що хоча свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, але в присутності свідків ОСОБА_3 лише зазначив, що він не був водієм, і показання свідків не підтверджуються відеоматеріалами, які надані до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд безпідставно розглянув справу без нього, оскільки в матеріалах справи відсутні докази його належного повідомлення про місце та час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Також апелянт зазначає, що у протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом, так як в нього внесені додаткові записи, після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено, що суперечить вимогам п. 7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, що затверджена Наказом МВС України № 1376 від 6.11.2015.

Вислухавши представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній наведених, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Стаття 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Приписи п.2.5 «Правил дорожнього руху» передбачають, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується наявними у справі доказами, які також були предметом дослідження в апеляційному суді.

Даними протоколу про адміністративне правопорушення БД № 349130 від 18.02.2018 відповідно до яких ОСОБА_3 18.02.2018 о 16 год. 30 хв. по вул. Шевченка, 61 смт. Нові Санжари Полтавської обл. керував транспортним засобом Хюндай і30, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нечітка мова, почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, в порушення п. 2.5 ПДР України від проходження медичного огляду на стан спяніння в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відмовився (а.с. 1).

Дані, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення БД № 349130 від 18.02.2018 щодо ОСОБА_3 підтверджуються наступними взаємоузгодженими між собою доказами.

Свідок ОСОБА_5 у суді першої і апеляційної інстанцій підтвердила, що 18.02.2018 о 16 год. 30 хв. по вул. Шевченка с. Нові Санжари Полтавської обл. була свідком того, що зі сторони села Лелюхівка на великій швидкості Хюндай і30, д.н.з. НОМЕР_1 заїхав на клумбу біля її будинку, вона у цей час біля свого будинку годувала птахів.

Зі сторони водія вийшов ОСОБА_3, який був у стані алкогольного спяніння, так як у нього були червоні очі і порушена координація рухів, останній, оглянувши передню частину автомобіля, повернувся в автомобіль на місце водія. Після цього із автомобіля вийшла ОСОБА_6 із дитиною, які сиділи ззаду за водієм ОСОБА_3 і пішла додому, а пізніше повернулася на місце події. Поліція на місце події приїхала за викликом сусідки.

Також, свідок ОСОБА_5 підтвердила, що на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння на місці та у медичній установі ОСОБА_3 відмовився про, що було складено протокол про адміністративне правопорушення, який вона підписала.

Свідок ОСОБА_4 у суді першої і апеляційної інстанцій підтвердив, що 18.02.2018 о 16 год. 30 хв. по вул. Шевченка с. Нові Санжари Полтавської обл. був запрошений працівниками поліції як свідок, у його присутності ОСОБА_3, який був з явними ознаками алкогольного спяніння:запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння на місці та у медичній установі відмовився про, що було складено протокол про адміністративне правопорушення,який він ОСОБА_4 підписав.

Згідно запису з відео реєстратора дані якого містяться на СД-диску доданого до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 вбачається, що автомобіль НОМЕР_2 перебуває на клумбі(а.с. 8).

Також відповідно до цього відеозапису свідки стверджували, що ОСОБА_3 керував автомобілем і сам ОСОБА_3 фактично підтверджував, що він керував автомобілем, на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння ОСОБА_3 відмовився (а.с. 8).

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 9.11.2015 №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 Розділу 1 цієї Інструкції, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є, зокрема, нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота (п.2 Розділу 1 цієї Інструкції). Отже, виходячи з викладеного, саме відповідний поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, зокрема, і при зупинці транспортного засобу та в ході спілкування з водієм конкретного транспортного засобу, має підстави вважати, що особа за певними вказаними в п.3 Інструкції ознаками перебуває у стані спяніння.

Відповідно до п.6 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан спяніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоровя та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоровя. Тобто, аналіз положень п.6 Розділу Інструкції містить можливість альтернативності огляду водія на стан спяніння і не визначає імперативність чи послідовність такого огляду, як наприклад, положення п.8 Розділу 1 Інструкції, що лише у випадку ДТП регламентується обовязковість проведення огляду на стан спяніння лише у закладі охорони здоровя.

Отже, інспектор СРПП № 4 Новосанжарського ВП ОСОБА_7 мав право, за відповідних виявлених ним ознак алкогольного спяніння та обґрунтованості встановлення даних про керування ОСОБА_3 вказаним вище транспортним засобом, запропонувати останньому пройти огляд на стан алкогольного спяніння у лікарні, однак, в присутності свідків, ОСОБА_3 відмовився від проходження такого огляду на стан спяніння.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції не видали направлення ОСОБА_3 для огляду на стан алкогольного сп'яніння, то слід звернути увагу на наступне.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

З відеозапису вбачається, що працівником поліції запропоновано ОСОБА_3 пройти огляд у медичному закладі, однак, останній відмовився. Сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв'язку з чим вважаю, що відсутність вказаного направлення не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан алкогольного сп'яніння та не спростовує порушення ОСОБА_3 п. 2.5 ПДР України.

Даним відеозаписом підтверджується і те, що ОСОБА_3 в присутності двох свідків працівником патрульної поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння відповідно до встановленого порядку у лікарні, але ОСОБА_3 відмовився.

Показання свідка ОСОБА_6, яка є дружиною ОСОБА_3 надані суду апеляційної інстанції, проте, що 18.02.2018 о 16 год. 30 хв. по вул. Шевченка с. Нові Санжари Полтавської обл. керувала транспортним засобом Хюндай і30, д.н.з. НОМЕР_1 вона ОСОБА_6, а ОСОБА_3 був пасажиром і не сів за кермо через те, що перебував у стані алкогольного спяніння, суд апеляційної інстанції враховує.

Проте показання ОСОБА_6 та доводи апелянта, що автомобілем керувала ОСОБА_6, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_5, яка працівникам поліції,суду першої і апеляційної інстанцій підтвердила, що 18.02.2018 о 16 год. 30 хв. по вул. Шевченка с. Нові Санжари Полтавської обл. керував транспортним засобом Хюндай і30, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 якого вона побачила через лобове скло цього автомобіля, а ОСОБА_6 була пасажиром цього автомобіля. Підстави не довіряти показанням свідка ОСОБА_5, відсутні.

Доводи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 349130 від 18.02.2018 щодо ОСОБА_3 не може бути доказом винуватості через те, що копія даного протоколу не містить пояснень «їхав додому, від медичного огляду відмовився»,оскільки даний запис зроблений ним на 19.02.2018 на прохання працівників поліції, є необґрунтованими, оскільки зазначені факти тиску працівників поліції на апелянта не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

З огляду на викладені вище докази, які є взаємоузгодженими між собою і доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин встановлених суддею суду першої інстанції, доводи ОСОБА_3 про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено правильно з урахуванням того, що останній є водієм, що підтверджується посвідченням водія серії ВАН 173802 від 5.12.2012 (а.с.6).

Доводи ОСОБА_3 про порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП є слушними, але відповідно до цієї ж статті права ОСОБА_3 у суді апеляційної інстанції відновлені, оскільки йому було надано право користуватися юридичною допомогою, а саме його інтереси у суді апеляційної інстанції представляв адвокат ОСОБА_2, заявлені письмові клопотання ОСОБА_3 і його представника були задоволені.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2018 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду ОСОБА_1