Справа № 342/1436/18
Провадження № 33/4808/185/19
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Ничик Г. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., ознайомившись з апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_2, поданою на постанову судді Городенківського районного суду від 04 березня 2019 року, якою він визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,-

в с т а н о в и в :

На вказану постанову ОСОБА_2 подав АС, в якій покликається на незаконність та необґрунтованість постанови судді першої інстанції, оскільки ним було неправильно встановлено обставини, які мають значення для вирішення справи внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також порушення суддею норм матеріального та процесуального права.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Ознайомившись з АС, вважаю, що її слід повернути апелянту, зважаючи на наступне.

Чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Оскаржувана постанова судді винесена 04 березня 2019 року. Як видно із відтиску штампу місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу 04 квітня 2019 року, тобто із пропущенням 10-денного строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, як в АС, так і в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт і хоча просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, однак не зазначає жодної поважної причини цього пропуску на її оскарження.

Так, як в АС, так, і в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 зазначає, що в період з 17.01. по 19.03.2019 року він знаходився за межами України, а повернувся додому аж 25.03.2019 року, і вже тоді дізнався про винесену постанову.

Однак, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 від 20.03.2019 року подана до Городенківського районного суду про зняття копії протоколу про адмінправопорушення щодо нього. Окрім цього, у вказаній заяві ОСОБА_2 зазначив, що справа щодо нього судом розглядалась у 2019 році, і копія протоколу потрібна йому для оскарження в апеляційному суді. Копію вищезгаданого протоколу отримав саме 20.03.2019 року, що підтверджується його власноручним підписом (а.с. 18).

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, про те, що станом на 20.03.2019 року ОСОБА_2 було достовірно відомо про існування оскаржуваної постанови.

Незважаючи на це, якщо навіть обчислювати строк подачі АС з 20.03.2019 року, то він є теж пропущеним, оскільки останнім днем подачі АС є 01 квітня 2019 року, а апелянт подав АС до суду аж 04 квітня 2019 року. Разом з тим, про причини пропуску навіть цього строку, ні в АС, ані в клопотанні про поновлення строку, апелянт не зазначив.

Так, відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Правила регулювання строків для подання скарги повинні забезпечувати належне здійснення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови судді першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Вищевказана норма ч.2 ст.294 КУпАП забезпечує за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які обєктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобовязана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які повязані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії» зазначив, що заявник (зацікавлена особа) зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи вищевказане, приймаючи до уваги, що з дня винесення постанови суду першої інстанції пройшов тривалий строк і на даний час рішення суду набуло законної сили, приймаючи до уваги характер процесуальної поведінки особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності протягом розгляду справи та після постановлення суддею остаточного рішення, враховуючи відсутність причин, якими б обґрунтовувались поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови судді, вважаю, що відсутні підстави для поновлення строку на її оскарження, а тому апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову судді з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому конкретизувати причини, які не дозволили своєчасно оскаржити постанову судді та надати докази поважності, через які був пропущений строк.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

З урахуванням викладеного, АС підлягає поверненню ОСОБА_2

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Повернути ОСОБА_2 його АС на постанову судді Городенківського районного суду від 04 березня 2019 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду ОСОБА_1