Справа№340/21/19
Провадження № 3/340/33/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинський А.Б., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване та фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працює - за ч.1 ст. 130 КпАП України, -

в с т а н о в и в:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 394110 від 13.01.2019, ОСОБА_1 13.01.2019 о 22 год 05 хв, в с Красник, Верховинського району керував автомобілем марки "Mazda-626", реєстраційний номер ZGR43A3 у стані алкогольного сп'яніння, чим допустив порушення п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху. Медичний огляд на визначення факту вживання алкоголю та стану сп'яніння проводився за допомогою приладу "Drager ARBN-0502" в присутності двох свідків. Таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоча неодноразово, завчасно, за зареєстровани місцем проживання повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, а тому, у відповідності до вимог ст. 268 КпАП України слід розглянути справу у його відсутності.

Оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно із ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

За змістом ст.ст.279, 280 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст.213, 221 КпАП України, є лише розгляд справи.

Частиною першою статті 130 КпАП України передбачена відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, оскільки протокол про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1, складено за ч.1 ст.130 КпАП України та кваліфіковано його правопорушення за ознакою керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, тому висновки судді щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, можуть стосуватися виключно доведеності факту керування транспортним засобом зазначеною особою у стані спяніння, і не можуть стосуватися інших кваліфікуючих ознак передбачених диспозицією статті.

Дійсно, відповідно до п.2.9 а Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно зі ст. 266 КпАП України направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проводиться відповідно до Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції" затвердженої наказом МВС від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, за результатами проведення якого було складено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України, зокрема керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Згідно з результатами тесту №2687 від 13.01.2019, отриманого в результаті проведення освідчення ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу "Драгер", вбачається, що результат тесту склав 2,58 проміле. Також, встановлено, що в графі результату тесту, а саме "підпис особи, що тестують" зазначено - відмовився від підпису.

Крім цього з долученого до матеріалів справи акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, вбачається, що особа відмовилася від підпису в акті огляду.

Враховуючи наведене, адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 повертався судом на дооформлення органу від якого він надійшов, однак після повернення матеріалів з дооформлення, зазначені недоліки працівниками поліції не були усунуті, долучено письмове пояснення свідка, з якого вбачається, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, однак відмовився від подальшого підписання документів.

За таких обставин приходжу до переконання, що результат тесту №2687 від 13.01.2019 технічного приладу "Драгер" не є належним доказом перебування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння, оскільки як встановлено, особа відмовилася від підписів в результаті тесту технічного приладу "Драгер", акті огляду та протоколі про адміністративне правопорушення, що свідчить про незгоду такої особи з результатами огляду.

Відповідно до ч.7 розділу І Інструкції та пункту 6 Порядку, інспектор поліції виявивши факт незгоди особи з результатами тесту та відмови від підпису в ньому, зобовязаний був забезпечити проведення огляду в найближчому закладі охорони здоровя. В разі відмови від проходження огляду в медичному закладі, відповідно до положень п.8 названого Порядку, інспектор поліції виявивши факт відмови особи від проходження медичного огляду на стан спяніння, зобовязаний був засвідчити даний факт за допомогою двох свідків та скласти в їх присутності протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України за іншими кваліфікуючими ознаками.

Однак, працівниками поліції даних вимог закону не дотримано та не забезпечено проведення огляду ОСОБА_1 в найближчому закладі охорони здоровя, висновку щодо його перебування у стані алкогольного спяніння, суду не представлено.

З врахуванням наведеного, а також того, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог Інструкції та Порядку, і такий у відповідності до вимог ст.266 КпАП України вважається недійсним, на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, не надано належних та допустимих доказів, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

Керуючись ст.247, 266, 279, 280, 283, 284, 288 КпАП України,-

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КпАП України закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Бучинський А.Б.