Справа № 161/6576/19 Провадження №33/802/599/19 Головуючий у 1 інстанції:
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, громадянин України, освіта вища, одружений, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, працює директором ТзОВ «Дейпемік Груп», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 09.04.2019 року о 12.05 год., в м. Луцьку по вул. Бенделіані, 1-А, керував автомобілем ЗАЗ 11.0307, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в Волинському обласному наркологічному диспансері, що за адресою: м. Луцьк, вул. Карбишева, 2, ОСОБА_1 , всупереч вимогам п.2.5 ПДР України, відмовився у присутності лікаря нарколога. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у даній справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що судом безпідставно не взято до уваги його показання та показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Просить звернути увагу, що поліцейськими, в порушення вимог закону, не застосовано відеозйомку правопорушення, хоча технічна можливість у них була. Вважає, що покази працівників поліції не можна брати до уваги. Крім того, судом безпідставно відхилено його клопотання та не допитано працівника поліції ОСОБА_4 .

Перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Стасюка О.Л., які апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, допитавши свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

У відповідності до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 069079 від 09.04.2019 року (а.с. 1); висновком ВОНД щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.04.2019 року, у якому зазначено, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду відмовився в присутності лікаря ВОНД ОСОБА_6 (а.с. 3); постановою про накладення адміністративного стягнення серії НК № 381245 від 09.04.2019 року, о згідно якої 09.04.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.6); відеозаписом з нагрудного відореєстратора патрульного поліцейського, з якого вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності лікаря.

Крім того, з пояснень наданих в суді першої інстанції свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що 09.04.2019 року в денний час, побачив як із магазину «Експрес» на вул. Бенделіані в м. Луцьку вийшов раніше незнайомий йому чоловік, хода його була нестійкою, його кидало із боку в бік, як згодом виявилося це був ОСОБА_1 , припустив, що даний чоловік знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 сів в автомобіль ЗАЗ зеленого кольору і від`їхав від магазину. Коли ОСОБА_1 від`їжджав від магазину він не включив світловий показчик повороту. Коли автомобіль від`їхав від магазину на відстань близько 50 м його зупинили працівники поліції.

Свідок ОСОБА_5 , допитаний в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції пояснив, що 09.04.2019 року він складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. Йому відомо, що екіпаж патрульної поліції № 151, разом з командиром екіпажу ОСОБА_4 здійснювали патрулювання вулицями м. Луцька, під час якого було виявлено правопорушення, здійснене водієм автомобіля ЗАЗ 11.0307, д.н.з. НОМЕР_1 . Як виявилося згодом, даний водій ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Зазначив, що саме інспектор ОСОБА_4 виявив у ОСОБА_1 різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійку хода, виражене тремтіння пальців рук. При складанні протоколу відносно ОСОБА_1 останній заперечував, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, але підтвердив той факт, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ВОНД.

Вищенаведеними доказами повністю спростовуються показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказували на те, що ОСОБА_1 в зазначений у постанові день та час автомобілем не керував, а знаходився біля нього.

Також не знайшли свого підтвердження показання самого ОСОБА_1 , які суд першої інстанції вірно розцінив, як спосіб захисту, який має ціллю уникнути відповідальності за вчинене.

Та обставина, що працівниками поліції не було увімкнено бодікамеру, під час фіксації правопорушення, не є безумовною підставою для скасування постанови судді та не спростовує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і цей факт додатково стверджується показаннями свідка ОСОБА_4 суду апеляційної інстанції, де останній вказав, що він в екіпажі з іншими працівниками поліції здійснював патрулювання вулицями міста, стояли по вул. Бенделіані, біля магазину Колібріс, даний водій виїжджав зі стоянки на автомобілі марки «Славута» та не включив покажчик повороту, вони стали наздоганяти його, зупинили. Водій вийшов з автомобіля, став пішки рухатись від нього, вони його наздогнали, при спілкуванні виявили ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували пройти освідування, однак він відмовився, відмовився проходити освідування і в медичному закладі. Із-за термінових справи залишили правопорушника, передали матеріали для оформлення іншому працівнику, якому пояснили обставини.

Тому, аналізуючи всі зібрані і досліджені докази в сукупності, приходжу до висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України та доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.251, 252 КУпАП.

Місцевим судом правильно зроблено висновок про неправдивість свідчень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскільки їх пояснення, крім наведених судом доказів, спростовуються поясненнями самого апелянта, який вказував, що керував транспортним засобом, коли під`їхав до своїх знайомих і коли останні відійшли, до нього під`їхали працівники поліції із свідком. Об`єктивність цих свідчень підтверджується поясненнями ОСОБА_7 (а.с.4), письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.5) де він не заперечив факт керування транспортним засобом, а вказав лише, що знаходився на відстані 5 метрів від нього, коли прибули працівники поліції.

Враховуючи вищезазначене та зібрані у справі докази, яким суд першої інстанції дав правильну правову оцінку, приходжу до висновку про законність постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення суд першої інстанції, відповідно до даних вимог Закону, врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_8 , ступінь його вини та інші обставини, обравши йому безальтернативне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 липня 2019 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.А.Подолюк