"01" листопада 2019 р. Справа № 363/3501/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши матеріали, які надійшли від Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 ,

яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

05 серпня 2019 року о 14 год. 30 хв. в с. Старі Петрівці по вул. Князя Святослава, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем Suzuki Grand Vitara днз. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, нерозбірлива мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилася в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначені обставини підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 059717, поясненнями свідків ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 05.08.2019 року, а також копією посвідчення водія ОСОБА_1 виданого 18.10.2013 року серія та номер НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 в суді своєї вини не визнала та повідомила, що відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки поспішала додому до своєї дитини, при цьому в стані сп`яніння не перебувала. Припускала, що можливо працівники поліції розцінювали її стан, як сп`яніння, оскільки вона дуже рано прокинулася та не виспалась. При цьому ствердила, що жодних свідків на місці не було та вона нідписала пустий протокол. Далі, у зв`язку з тим, що поліцейські заборонили їй керувати автомобілем, вона викликала таксі та поїхала додому.

Опитані в суді свідки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посвідчили, що дійсно були залучені поліцейським, як свідки при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 Свідки в суді ствердили, що на час існування події описаної в протоколі, ОСОБА_1 дійсно мала ознаки алкогольного сп`яніння, а саме її хода була нестійкою, мова нерозбірливою, вела себе неадекватно. Від проходження огляду на стан сп`яніння приладом Драгер відмовилася в їх присутності. Про ці обставини на місці складання протоколу власноручно написали письмові пояснення і підписали протокол, який складено в присутності ОСОБА_1 .

Відтак, суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки такі спростовуються іншими, зібраними у справі доказами, які підтверджують, що ОСОБА_1 керувала автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, остання відмовилася у присутності двох свідків.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що відомості викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України є достовірними та підтверджені зазначеними вище доказами.

За таких підстав, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а її вину у тому, що вона керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння, остання відмовилася у присутності двох свідків.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП, пом`якшують або ж обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

Правилами дорожнього руху України встановлено, що водій, це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

З матеріалів справи вбачається, що 18.10.2013 року ОСОБА_1 отримала посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також з метою запобігання вчиненню нових правопорушень, буде доречним застосувати, щодо неї стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При обранні стягнення суд ураховує конкретні обставини справи та дані про особу правопорушника.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 33, ч. 1 ст. 130, 283 і 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. на користь держави.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя