Справа № 344/1484/19
Провадження № 33/4808/124/19
Категорія ч.3 ст.41 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю представника управління держпраці ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_3, на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 19 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м. Івано-Франківська, вул. Хіміків, 17/24, громадянка України,?

визнана винуватою за ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч пятсот) гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 384 грн. 20 коп. судового збору.

З постанови судді вбачається, що згідно протоколу № ІФ75/1669/АВ/П/ПТ про адміністративне правопорушення від 24 січня 2019 року, директор ТзОВ "ОСОБА_4 ОСОБА_5 Промотіум" ОСОБА_3 вчинила адміністративне правопорушення, яке виразилось в порушенні вимог законодавства про працю, встановлене при інспекційному відвідуванні ТОВ «ОСОБА_4 ОСОБА_5 Промотіум» 23.01.2019 року, відповідальність за яке передбачено ч.3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: - відповідно до вимог частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413. Повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: Р засобами електронного зв'язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису: на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п'ятьма особами. Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". Проте, директор ТОВ «ОСОБА_4 ОСОБА_5 Промотіум» ОСОБА_3 (згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) приступила до виконання обов'язків директора з 13.02.2017 року та працює по даний час 23.01.2019 року), однак повідомлення про прийняття працівника до роботи на посаду директора не подано до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, наказ на прийняття працівника до роботи не видавався. ОСОБА_3 не є засновником вищевказаного Товариства. 10.05.2017 року ТОВ «ОСОБА_4 ОСОБА_5 Промотіум» уклало контракт з ОСОБА_4 Єжи на посаду Генерального директора. Цей контракт є строковим трудовим договором. На підставі контракту виникають трудові відносини між працівником і підприємством. Також, умовами контракту встановлено посадовий оклад у розмірі 4000 грн. на місяць. Контракт укладено з 10.05.2017 року по 03.04.2018 року. Однак, наказ про прийняття працівника на роботу не видавався, повідомлення до територіальних органів ДФС не подано. Директор ТОВ «ОСОБА_4 ОСОБА_5 Промотіум» ОСОБА_3 повідомила, що після укладення контракту ОСОБА_4 Єже виїхав за межі України. ТОВ «ОСОБА_4 ОСОБА_6 Промотіум» отримало дозвіл на застосування праці іноземця ОСОБА_4 Єже 04.04.2017 року терміном до 03.04.2018 року №957.

Таким чином, у ТОВ «ОСОБА_4 ОСОБА_5 ПРОМОТІУМ» мало місце допущення до роботи двох працівників без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та не повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, чим порушено вимоги частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України.

У своїй АС ОСОБА_3, покликається на незаконність та необґрунтованість постанови щодо неї, оскільки суддя неповно дослідив докази, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Просить постанову судді щодо неї скасувати, а провадження у справі закрити.

В засіданні апеляційного суду, представник управління держпраці ОСОБА_2, покликається на необґрунтованість доводів апелянта, оскільки висновки судді про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП, повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а тому винесена постанова є законною і обґрунтованою.

18.04.2019 року до апеляційного розгляду від ОСОБА_3 надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи щодо неї проводити без її участі. Окрім цього, просить в повному обсязі задовольнити подану нею АС. Крім цього, апелянт додав копію судового рішення Івано-Франківського міського суду від 17 квітня 2019 року

Заслухавши пояснення представника управління держпраці ОСОБА_2, яка повністю заперечила доводи поданої АС, просить постанову залишити без змін, перевіривши матеріали справи, доводи АС та додані документи, вважаю, що вона підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону при винесенні постанови суддя не дотримався

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.

Відповідно до вимог ч.3 ст.41 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства. Так, при розгляді даної адміністративної справи суддею було помилково зроблено висновок про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколом № ІФ75/1669/АВ/П/ПТ від 24.01.2019 року про адміністративне правопорушення; копією акту інспекційного відвідуванні (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № від 24.01.2019 року, копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутня виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про те, що станом на 24 січня 2019 року, тобто на час складення протоколу, ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах з ТзОВ «ОСОБА_4 ОСОБА_5 Промотіон» та обіймала посаду керівника. Відповідно до положень ч.2 ст. 251 КУпАП, обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. Таким чином, посадовими особами управління Держпраці, які збирали докази і складали протокол щодо ОСОБА_3 не було долучено до матеріалів справи необхідних документів, які б вказували, що вона є субєктом вчиненого адміністративного правопорушення на час виявлення ними ознак інкримінованого правопорушення. Окрім цього, згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 17 квітня 2019 року, яке надійшло на вимогу апеляційного суду, заяву ОСОБА_3, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 ОСОБА_5 Промотіон» про встановлення факту? що має юридичне значення задовольнено. Встановлено факт виконання ОСОБА_7 посадових обовязків директора ТзОВ «ОСОБА_4 ОСОБА_5 Промотіон» в період з 13.02.2017 року по 30.05.2017 року. Судом також встановлено, що згідно протоколу №1 від 13.02.2017 року установчих зборів засновників ТзОВ ««ОСОБА_4 ОСОБА_5 Промотіон» призначено на посаду директора ОСОБА_3 25.05.2017 року ОСОБА_3 звернулася до генерального директора ТзОВ ««ОСОБА_4 ОСОБА_5 Промотіон» ОСОБА_4 про звільнення за власним бажанням. Відповідно до протоколу №2 загальних зборів учасників ТзОВ ««ОСОБА_4 ОСОБА_5 Промотіон» звільнено ОСОБА_3 з посади директора вказаного Товариства, згідно поданої заяви у звязку із доглядом за неповнолітньою дитиною. Згідно наказу №1 від 13.02.2017 року ОСОБА_3 приступила до виконання обовязків директора ТзОВ ««ОСОБА_4 ОСОБА_5 Промотіон» з 13.02.2017 року. Відповідно до наказу №1 від 30.05.2017 року ОСОБА_3 звільнено із займаної посади директора ТзОВ ««ОСОБА_4 ОСОБА_5 Промотіон» Артура Новорита» 29.05.2017 року, згідно ст. 38 КЗпП України та проведено повний розрахунок і зобовязано ОСОБА_3 передати справи та печатку товариства засновнику ОСОБА_4. Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до переконання, що судом достовірно встановлено факт виконання ОСОБА_3 посадових обовязків директора ТзОВ ««ОСОБА_4 ОСОБА_5 Промотіон» тільки в період з 13.02. по 30.05.2017 року, що підтверджує ту обставину, що в момент складення протоколу про адмінправопорушення 24.01.2019 року, вона не являлась посадовою особою вказаного Товариства. Зібрані по справі докази, апеляційний суд визнає недостовірними, оскільки їх зміст не відповідає встановленим фактичним обставинам справи, під час апеляційного розгляду, а тому оскаржувану постанову судді слід скасувати як незаконну та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Зважаючи на викладене і відповідно до статті 8 Конституції України, згідно з якою в Україні визнається і діє принцип верховенства права, приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанову судді щодо неї слід скасувати, оскільки не встановлено в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно положень п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження справі.

Керуючись ст. ст. 247 ч.1 п.1, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду від 19 лютого 2019 року щодо ОСОБА_3 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду ОСОБА_1