Справа № 308/9015/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Деметрадзе Т.Р., за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Качайло А.І., розглянувши адміністративні матеріали Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 052109 від 27 липня 2019 року встановлено, що 27 липня 2019 року близько 01 год. 00 хв. в м. Ужгород по вул. Мукачівська, 60, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Toyota Highlander», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Качайло А.І. просив закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення та вказав, що останній заперечує факт саме керування транспортним засобом. Звернув увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, а адміністративний матеріал мітить суперечності та неточності.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що суд повинен своєчасно, повно, всебічно та об`єктивно з`ясовувати обставини справи. Для правильного вирішення справи необхідно, щоб були дотримані вимоги щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 256 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка вчинила правопорушення, має право подати пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підпису. Власноручно викладені цією особою пояснення та зауваження додаються до протоколу, про що до нього вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення та/або зауваження. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дати пояснення і підписати протокол у ньому робиться запис про це. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обв`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до роз`яснень, що міститься в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14, під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У судовому засіданні адвокат Качайло А.І. категорично заперечив факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зазначив, що він був пасажиром даного транспортного засобу, та доказів, які свідчили б про те, що ОСОБА_1 27.07.2019 року о 01 год. 00 хв. керував транспортним засобом «Toyota Highlander», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Ужгороді по вул. Мукачівській, 60, у матеріалах справи відсутні.

З оглянутої у судовому засіданні копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО 18 №757203 вбачається, що ОСОБА_1 27.072019 року о 00 год. 50 хв. керував транспортним засобом «Toyota Highlander», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Ужгороді по вул. Мукачівській, 60, та порушив вимоги знаку «В`їзд заборонено», а протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 052109 за ч. 1 ст. 130 КУпАП складався 27.07.2019 року о 01 год. 00 хв., тобто коли останній не міг керувати транспортним засобом, так як такий транспортний засіб уже був зупинений працівниками поліції.

Крім того, згідно п.8 порядку огляду водіїв на стан сп`яніння, затвердженого постановою КМ України №1103 від 17.12.2008 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду". Аналогічна вимога передбачена п.6 розділу IX наказу МВС №1395 від 07.11.2015 року. Однак до закладу охорони здоров`я водій доставлений не був.

Також, на підтвердження вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, до матеріалів справи додано CD-диск з фрагментами відеозапису спілкування працівників поліції з останнім.

Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року затверджена інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Згідно вимог п.5,6 розділу II, п.3,9 розділу VIII наказу МВС України №1026 від 18.12.2018 року передбачено безперервний відеозапис під час виконання службових обов`язків та передача не коригованих відомостей до матеріалів.

В порушення вимог зазначеного наказу вказані вимоги дотримані не були. Повні версії записів відеореєстраторів, які використовувались працівниками поліції з часу вчинення порушення ПДР з боку ОСОБА_1 і до закінчення процедури оформлення адміністративних матеріалів відносно нього надані не були, а лише кориговані частки, зокрема, на жодному з наданих відеофрагментів не зафіксовано рух вищевказаного автомобіля та факт перебування ОСОБА_1 за кермом.

За таких обставин, суд вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Встановлені у суді обставини не підтверджують правильність викладених у протоколі даних про обставини правопорушення та дотримання інспектором встановленого порядку складання протоколу. В судове засідання поліцейський, який складав вказаний протокол не з`явився.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

За вищезазначених обставин, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.9, 245, 247, 252, 280, 283-285, 289, 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову може бути подано до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.Р. Деметрадзе