ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2019 року

Суддя шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А.,з участю особи,який притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,його адвоката Пузіна Д.М.,розглянувши адміністративну справу відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює приватним підприємцем,проживає за адресою АДРЕСА_1

про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відносно ОСОБА_1 13.09.2019 р.був складений протокол про адміністративне правопорушення серія ОБ № 131967,в якому зазначено,що 13.09.2019 р.о 23.06 год., ОСОБА_1 ,керуючи автомобілем «TOYOTA Corolla» д.н. НОМЕР_1 по пр.Моторобудівників 19 в м.Запоріжжі, скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21120»,що стояв,після чого залишив місце ДТП,чим порушив вимоги п.2.10а ПДР,за що передбачена відповідальність ст.122-4 КУпАП.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1 вину у порушенні ПДР не визнав, пояснивши,що він є власником автомобіля «TOYOTA Corolla» д.н. НОМЕР_1 ,проте 13.09.2019 року у вечірній час він цим автомобілем по пр.Моторобудівників 19 в м.Запоріжжі не керував,автомобіль на його прохання від будинку по АДРЕСА_2 на охоронювану стоянку переганяв його знайомий,ДТП з автомобілем «ВАЗ 21120» не відбулося.

Всебічно вивчивши матеріали справи,з урахуванням досліджених доказів,відеозапису,суддя встановив, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення,яке ставиться йому за провину,за стандартом доказування «поза розумним сумнівом» свого підтвердження не знайшла,з огляду на таке.

Як випливає із ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., кожна людина, звинувачена в скоєнні кримінального злочину, вважається невинуватою до тих пір, поки його провина не доведена відповідно до закону. Кожна людина при визначенні його громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і неупередженим судом.

Обов`язком суду є забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»Адольф проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Правопорушення,за яке ОСОБА_1 притягується до відповідальності ( ст. 122-4 КУпАП) ,з урахуванням практики Європейського суду з прав людини («тест Енгеля») є видом відповідальності,який відповідно до цілей Конвенції вважається кримінальним.

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст.9 Конституції України,ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод.(далі - Конвенція).

Таким чином, з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.

З наведеного витікає,що рішення суду буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою,суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання) «поза розумним сумнівом»,який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду,виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Подібне роз`яснення зазначеного принципу надає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини,зокрема,у п.54 рішення від 06.12.2007 р.у справі «Козинець проти України».

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням(проступком)визнається протиправна,винна (умисна,необережна) дія чи бездіяльність,яка посягає на громадський порядок,власність,права і свободи громадян,на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення по статті 122-4 КУпАП України становить залишення водіями транспортних засобів,іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди,до якої вони причетні .

Протокол в даному випадку складений з підстав залишення особою, яка керує транспортним засобом,а саме водієм ОСОБА_1 , на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди по пр.Моторобудівників,до якої він причетні.

Як передбачено п.2.10 п.п.а)Правил дорожнього руху України ,у разі причетності до ДТП водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб та залишатися на місці пригоди.

Водієм згідно п.1.10 ПДР є будь-яка особа,що керує транспортним засобом,вершник,візник,погонич тварин,який веде їх за поводдя,прирівнюється до водія.Водієм є також особа,що навчає керуванню,знаходячись безпосередньо у транспортному засобі.

Як передбачено ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню питання: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається,що 13.09.2019 р.ДТП,до якою він був би причетний як водій транспортного засобу,не відбулося,автомобілем «TOYOTA Corolla» д.н. НОМЕР_1 приблизно о 23.00 год.керував інший водій,події ДТП з участю цього автомобіля доказами не встановлено.

Допитаний свідок ОСОБА_2 суду показав,що 13.09.2019 р.він перебував у гостях у сім`ї ОСОБА_3 ,всі,крім нього,в тому числі ОСОБА_1 ,вживали алкоголь,тому на прохання ОСОБА_1 ,вже після 23 години, ОСОБА_2 від будинку по пр. АДРЕСА_2 перегнав автомобіль «TOYOTA Corolla» д.н. НОМЕР_1 на охоронювану стоянку,під час руху за участю цього автомобіля ДТП не відбулося.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучені пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,які дали пояснення про інші події,ніж підлягають встановленню у даній справі,а саме пояснили,що 13.09.2019 р.приблизно о 21.00 год. вони перебували на вул.Солідарності та побачили,як чоловік,що їхав на велосипеді,впав з нього у процесі руху,а коли підійшли надати допомогу,з`ясували,що чоловік п`яний.

Відносно ОСОБА_1 постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22.10.2019р.у справі № 336/5980/19 провадження № 3/336/1825/2019 провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП за фактом ДТП 13.09.2019 р.було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

При розгляді цієї справи суд встановив,що доказами не підтверджено вчинення ОСОБА_1 як водієм 13.09.2019 р.ДТП з автомобілем «ВАЗ 21120».

З наведеного суддя встановив,що вина ОСОБА_1 у порушенні п.2.10а ПДР України не знайшла свого підтвердження доказами.

Відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

При оцінці усіх досліджених доказів суддя дійшов до висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення,оскільки не надано жодних доказів,які підтвердили б вчинення ним тих дій,які ставляться за провину,за стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема,у рішенні у справі «Коробов проти України».

Як передбачено ст.247 ч.1 п.1 КпАП України, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Адміністративним правопорушенням(проступком)визнається винна(умисна або необережна)дія чи бездіяльність, яка посягає на суспільний порядок, власність,права та свободи громадян,на встановлений порядок управління, за які законом передбачена адміністративна відповідальність.

Оскільки в діях водія ОСОБА_1 не встановлено порушень п.2.10.а ПДР, в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП України,а провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 33-35, 122-4,247,283-285 КУпАП,суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП України,за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою,яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником,потерпілим,його представником протягом десяти днів з дня вручення постанови до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015 року).

Суддя Ю.А. Галущенко