Справа № 206/4233/19
Провадження № 3/206/1483/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Грицаюк Н.М., при секретареві Норі І.С., за участю захисника-адвоката Дроздова О.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП ,

ВСТАНОВИВ:

В Самарський районний суд м. Дніпропетровська надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП, які постановою судді були об`єднані в одне провадження.

Відповідно до протоколу серії ГП №537193 від 22.07.2019 року, 21.07.2019 року о 22-55 год. в м. Дніпро, Самарському районі по АДРЕСА_2 Барто,19/121, за місцем своєї прописки ОСОБА_3 , вчинив домашнє насильство: нецензурно висловлювався на адресу свого брата ОСОБА_4 та його дружини, кидав пляшки з-під спиртних напоїв у їх п`ятирічного сина, внаслідок чого могла бути завдана шкода його фізичному та психічному здоров`ю, а також членам його сім`ї.

Відповідно до протоколу серії ГП №537194 від 22.07.2019 року , 21.07.2019 року о 23-30 год. в АДРЕСА_3 , Самарський район по АДРЕСА_2 ,19/121, ОСОБА_3 знаходячись вдома та вчиняючи домашнє насильство в п`яному вигляді, на законну вимогу інспектора припинити адміністративне правопорушення, а саме не вчиняти домашнє насильство, не відреагував, при цьому висловлювався в грубій формі на адресу поліцейських та погрожував фізичною розправою.

Захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності захисник-адвокат Дроздов О.М. в судовому засіданні просив закрити провадження, оскільки відсутня вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень. Так, між ОСОБА_3 та його братом ОСОБА_5 існує конфлікт з приводу користування їх спільною квартирою АДРЕСА_4 . Було рішення суду, яким ОСОБА_3 був вселений до вказаної квартири, однак його брат ОСОБА_5 відмовляється його виконувати, чинить йому перешкоди. 21.07.2019 року ОСОБА_3 прийшов до належної йому квартири, однак його брат не бажав його впускати, влаштував сварку, а потім викликав співробітників поліції. Коли приїхали співробітники поліції, то стали вимагати від ОСОБА_2 покинути квартиру, в якій він мав законне право знаходитись. Він не побажав це зробити, тоді на нього надягли кайданки та вивели на вулицю. Потім відвезли до відділку поліції, де склали адміністративні протоколи.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 21.07.2019 року під час несення служби надійшов виклик про вчинення домашнього насильства за адресою: АДРЕСА_1 . По приїзду за цією адресою він побачив ОСОБА_2 , який за словами його брата, не давав спокою йому та його дружині. Він попросив ОСОБА_2 вийти з квартири на вулицю, щоб не порушувати спокій громадян. Однак виконати його вимогу останній відмовився. Після невиконання його законної вимоги, на ОСОБА_2 були одягнені кайданки та він був доставлений до відділу поліції для складання протоколу. Його вимога вийти на вулицю була законною вимогою припинити домашнє насильство.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 його брат. 21.07.2019 року ОСОБА_3 разом із поліцією прийшов до квартири, де він мешкає, щоб зафіксувати той факт, що він не пускає його до їх спільної квартири. Востаннє брат був у цій квартирі приблизно півтора роки тому, у зв`язку з чим ключів після зміни замків він не мав. Зайшовши до квартири, брат через деякий час пішов із квартири, кинувши двері незачиненими. Потім знову повернувся із двома пакетами спиртних напоїв. Тоді вже приїхала їх сестра. Вони всі сіли на кухні та стали спілкуватися. Брат його провокував на конфлікт. Так брат кожного разу створює конфлікт, а потім викликає поліцію. Того дня він знову його провокував, пішов ліг у ліжко до його дружини, почав кидатись пляшками та ледь не потрапив у його дитину, кричав, не давав спати. Потім він свідок викликав поліції, який забрав брата до відділу поліції. Напруженими стосунки між ним та братом стали після смерті матері.

Дослідивши матеріали справи, заслухав доводи учасників судового процесу, суд прийшов до такого.

Адміністративна відповідальність за 1 статті 173-2 КУпАП наступає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, -

Положеннями ст.280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Як встановлено судом із пояснень учасників судового процесу між ОСОБА_3 та його братом ОСОБА_7 існує конфлікт із приводу користування належної їм на праві спільної власності квартирою АДРЕСА_4 , що також підтверджується копією постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.11.2016 року про вселення ОСОБА_2 до вказаної квартири.

Так сам ОСОБА_7 , на адресу якого, як зазначено в протоколі, ОСОБА_3 висловлювався нецензурною лайкою, пояснив, що 21.07.2019 року вони на кухні спілкувалися із братом, коли той почав провокувати його на конфлікт, став неадекватно себе поводити, то він з метою припинення таких його дій викликав поліцію.

Отже викладені ОСОБА_7 у судовому засідання пояснення подій 21.07.2019 року не свідчать про наявність обставин, які зокрема могли виразитися в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо) та могли утворювати склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім того, відповідно до диспозиції ч. 1 ст.173-2 КУпАП, суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини і передбачає наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що під час сімейної сварки ОСОБА_3 діяв з умислом спричинити ОСОБА_7 та його дружині емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак, завдати шкоди їх психічному здоров`ю.

Крім того, як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_7 він із братом не проживає однією сім`єю, не веде спільний побут, а тому у розумінні діючого законодавства особами, які складають сім`ю.

Що стосується інкримінованого ОСОБА_3 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, то суд виходив із такого.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, полягає у злісній непокорі саме законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

Таким чином, питання законності розпорядження або вимоги працівників поліції є предметом обов`язкового з`ясування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

Також згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 р. «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» визначено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Так допитаybq у якості свідка працівника поліції, який складав вказаний протокол та проглянувши відеозапис з нагрудної поліцейської камери, суд не встановив обставин вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

На переглянутому судом відеозаписі не зображені дії які б свідчили про злісну непокору законній вимозі працівника поліції та про дії, які б свідчили про його небезпеку для себе та оточуючих, а лише зображено про відмову ОСОБА_3 залишити квартиру.

Крім того, не було підстав висувати вимогу про залишення ОСОБА_3 квартири, оскільки відповідно до вимог діючого законодавства протокол про адміністративне прравопорушення складається на місці вчинення правопорушення чи у поліції.

Отже відсутність однієї із складової складу адміністративного правопорушення, свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Положеннями п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП підлягає закриттю у відповідності до п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283, 284, 287, 289, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.М. Грицаюк