Провадження № 3/161/3203/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2019 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., при секретарі Ярмолюк В.С., за участі захисника адвоката Собковського С.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луцьку Волинської області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, розлученої, до адміністративної відповідальності раніше не притягалася, не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

08.07.2019 року о 04.12, в м. Луцьку по проспекту Соборності, ОСОБА_1 керувала автомобілем AUDI A6 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 , всупереч вимогам п. 2.5 ПДР України, відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання 04.10.2019 року ОСОБА_1 повторно не з`явилася, , клопотання про відкладення розгляду справи суду надала через свого адвоката.

В судовому засіданні 14.08.2019 року ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнала, суду пояснила, що 08.07.2019 року о 04.00, вона керувала транспортним засобом AUDI A6 д.н.з. НОМЕР_1 , який, через виникнення особистої необхідності, взяла у користування у ОСОБА_2 . Рухаючись в м. Луцьку по проспекту Соборності, вона була зупинена працівниками поліції, які повідомили, що причиною зупинки були вимкнені фари автомобіля. З таким твердженням патрульних поліцейських вона не погодилася, оскільки фари її транспортного засобу були увімкнені. Крім того, на той момент, у неї було відсутнє посвідчення водія, а тому за вказаними фактами відносно неї інспектором поліції було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП, яку вона не оскаржувала, штраф нею був сплачений. Також співробітники патрульної поліції ій повідомили про наявність у них підстав вважати, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а тому запропонували пройти тест на стан алкогольного сп`яніння. На дану пропозицію поліцейських вона відразу погодилася, однак останні не показали їй спеціальний технічний засіб для проходження тесту на стан сп`яніння. У зв`язку з цим, а також за порадою свого адвоката ОСОБА_3 , який був присутній на місці події, а раніше знаходився у транспортному засобі під її керуванням у якості пасажира, вона відмовилася проходити тест на стан алкогольного сп"янніння за допомогою приладу «Драгер», а також їхати для огляду в наркологічний диспансер. Патрульні не роз`яснили її права та обов`язки, не допустили до участі у складенні протоколу її адвоката, мотивуюче це тим, що він не має посвідчення адвоката та доказів того, що він уповноважений надавати їй правову допомогу. Оскільки алкоголь вона не вживала, а тому й підстав для проходження нею огляду на стан сп`яніння не було. Наголосила, що патрульні поліцейські підійшовши до неї (після зупинки транспортного засобу) не представилася. свідків, які були залучені поліцейськими для проходження нею огляду на стан алкогольного сп`яніння, вона не бачила. Зі скаргою на дії працівників поліції не зверталася.

Зі змісту ст. 268 КУпАП слідує, що під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а також визначено перелік адміністративних правопорушень, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Про наявність судового провадження ОСОБА_1 достовірно відомо було, про що свідчить її особиста участь під час судового розгляду.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_1 під час розгляду даної справи, було надано можливість скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі, про що свідчить участь в судових засідання її захисника, а також клопотання про відкладення розгляду справи, виклик свідків, витребування та долучення доказів, які були розглянуті судом.

Доказів того, що за станом свого здоров`я ОСОБА_1 не має можливості з`явитися в судове засідання, суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_1 надала суду особисті пояснення по факту правопорушення, з урахуванням того, що під час розгляду справи про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП не передбачається обов`язкова присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Разом з тим, захисник ОСОБА_1 адвокат Собковський С.С. в судовому засіданні пояснив, що пояснення свідків щодо проходження його підзахисною огляду на стан алкогольного сп`яніння були відібрані патрульними, шляхом заповнення готових бланків саме працівником поліції. Крім того, у даних поясненнях час їх відібрання і час завершення опитування у обох випадках (двох свідків) є однаковим, що фізично є не можливим, а тому даний доказ не може бути прийнятий до уваги. Крім того, вважає, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_4 працівниками поліції були грубо порушені її права. Так, він не був допущений працівниками поліції до участі у складенні протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції ОСОБА_1 не були роз`яснені її процесуальні права, вона була обмежена працівниками поліції у пересуванні, працівниками поліції у якості свідка був залучений ОСОБА_5 , який є журналістом, співпрацює з органами поліції, а тому є упередженим та зацікавленим у даній справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника, допитавши свідка, дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджуються дослідженими судом доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 189687 від 08.07.2019 року, складеного поліцейським роти № 4 БУПП у Волинській області капралом поліції Мацишиною О.П. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які були присутніми при складанні працівником поліції адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 за керування транспортним засобом AUDI A6 д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Свідки зазначили, що на вимогу інспектора поліції ОСОБА_1 відмовилася пройти медичний огляд на факт вживання алкоголю в установленому порядку, а також підтвердили особистими підписами про дійсність вказаної обставини (а.с. 4);

-постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 321132 від 08.07.2019 року, відповідно до якої 08.07.2019 року о 04:12 год. в м. Луцьку по пр-ту Соборності, 22, ОСОБА_1 , у темну пору доби керувала транспортним засобом AUDI A6 д.н.з. НОМЕР_1 , без увімкненого світла ближніх фар та при перевірці не мала при собі та не пред`явила посвідчення водія. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 2.1 «а», 19.1 «а» ПДР України, тим самим вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с. 5). Дана постанова Міньковою Л ОСОБА_7 . не оскаржувалася, на день розгляду судом даної справи є чинною;

-відеозаписом із нагрудної камери патрульного поліцейського роти № 4 БУПП у Волинській області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з якого вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку з вимкненими фарами ближнього світла в темну пору доби. Під час розмови з останньою було встановлено, що у неї відсутнє посвідчення водія. У автомобілі також перебувала особа чоловічої статі, яка назвалася адвокатом, однак будь-яких доказів того, що він є захисником ОСОБА_1 або ж відповідного посвідчення адвоката працівникам поліції не пред`явила. Надалі, патрульний поліцейський повідомив про наявність ознак алкогольного сп`яніння, які спостерігаються у ОСОБА_1 , та запропонував їй пройти тест на стан алкогольного сп`яніння. На пропозицію патрульного поліцейського щодо проходження огляду з метою визначення стану сп`яніння, як на місці зупинки, так і в медичному закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовилася, що було зафіксовано в присутності двох свідків. Крім того, з відеозапису безпосередньо вбачається, що процедура розгляду справи за ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП, а також складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 були проведені у повній відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, останній було роз`яснено її процесуальні права та обов`язки і факт зрозумілості їх змісту остання підтвердила особисто (а.с. 32);

-допитана в судовому засіданні у якості свідка поліцейський роти № 4 БУПП у Волинській області капрал поліції ОСОБА_10 суду пояснила, що 08.07.2019 року в нічну пору вона перебувала на службі та здійснювала патрулювання території м. Луцьку у складі патрульного екіпажу разом з інспектором поліції ОСОБА_11 Р.А. Перебуваючи м. Луцьку по пр-ту Соборності, при виникненні необхідності залучити свідка для проходження огляду на стан сп`яніння водієм іншого транспортного засобу, ними було зупинено автомобіль, який в свою чергу, рухався без ввімкнутого світла ближніх фар та за кермом якого перебувала ОСОБА_1 . У зазначеному транспортному засобі, окрім ОСОБА_1 було також двоє чоловіків, які перебували з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Окрім того, ознаки алкогольного сп`яніння спостерігалися й у ОСОБА_1 (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук), в зв`язку з чим останній було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, на що вона відмовилася. Надалі, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я, проте вона повторно відмовилася. Відмова від проходження ОСОБА_1 . огляду на стан сп`яніння була зафіксована в присутності двох свідків, у яких нею були відібрані відповідні пояснення. Перед складенням протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 були роз`яснені її процесуальні права, а також наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також зазначила, що один із пасажирів транспортного засобу, за кермом якого перебувала ОСОБА_1 , назвався адвокатом, однак відповідного посвідчення при собі не мав. Ствердити про те, чи наполягала ОСОБА_1 на залученні при складанні адміністративних матеріалів у якості захисника згадану особу (адвоката) вона не може по причині спливу тривалого проміжку часу від дня події. Крім того, відносно іншого пасажира автомобіля під керуванням ОСОБА_1 було складено адмінматеріали по факту вчинення хуліганства, та, як їй відомо, в цей же день останнього було зупинено за кермом цього ж транспортного засобу з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Під час зазначених подій велася паралельна відеозйомка з її нагрудного відео реєстратора та відео реєстратора інспектора поліції ОСОБА_9 , нагрудні відео реєстратори ними не вимикалися.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів показання свідка ОСОБА_12 у суду немає, належних та допустимих доказів будь-якої зацікавленості свідка у результаті розгляду справи, ОСОБА_1 та її захисником. суду не надано, а судом в ході розгляді справи не отримано.

Той факт, що свідок ОСОБА_10 є співробітником поліції, сам по собі, на думку суду, не свідчить про її зацікавленість у результаті розгляду даної справи.

Свідок ОСОБА_10 попереджена судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за ст.ст. 384, 385 КК України, що підтверджується її підписом, тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази.

Крім того, показання свідка ОСОБА_13 об`єктивно узгоджуються з подіями, відображеними на відеозаписі з нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського.

Твердження адвоката Собковського С.С. про фальсифікацію відеозапису у зв`язку з тим, що він переривається, суд також вважає необґрунтованими, оскільки технічний носій інформації має декілька файлів з відеозаписом, оскільки відеозйомка проводилась з двох нагрудних відеореєстраторів паралельно.

Належні та допустимі докази того, що під час фіксування правопорушення ОСОБА_1 відео реєстратори інспекторами поліції вимикалися у суду відсутні.

Невизнання своєї вини ОСОБА_1 суд розцінює як обраний нею спосіб захисту, який має ціллю уникнути відповідальності за вчинене.

Посилання захисника ОСОБА_1 адвоката Собковського С.С. на ту обставину, що пояснення свідків, щодо проходження його підзахисною тесту на стан алкогольного сп`яніння, носять бланковий характер, сам по собі не спростовує той факт, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були запрошеними працівниками поліції до огляду правомірно і що вони, дійсно підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи адвоката Собковського С.С. про те, що ОСОБА_5 не міг бути залучений співробітниками поліції для участі у якості свідка, оскільки є зацікавленим та упередженим у розгляді даної справи, суд до уваги не приймає, оскільки такі його доводи жодними доказами не підтверджені, а тому мають характер припущення.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність за цією нормою законодавства наступає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. п. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), - огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

В даному випадку, підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у інспектора поліції були в наявності. Так, інспектором поліції було встановлено, що у ОСОБА_1 спостерігається порушення координації рухів, а також відчувається запах алкоголю з порожнини рота.

Згідно п. 6 Розділу ІІ Інструкції, - огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

У відповідності до п. 7 Розділу І Інструкції, - у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідженими матеріалами справи достовірно встановлено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння (на місці події та в медичному закладі) в присутності двох свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що об`єктивно підтверджується письмовими поясненнями останніх (а.с. 4).

Крім того, факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як за допомогою спеціального приладу «Драгер», так і в Волинському обласному наркологічному диспансері визнано самою ОСОБА_1 в судовому засіданні 14.08.2019 року.

Таким чином, ОСОБА_1 , відмовившись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, порушила вимогу п. 2.5 ПДР України, а відтак вчинила правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, ОСОБА_1 та її захисник під час розгляду справи неодноразово наголошували на істотному порушенні процесуальних прав під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та, відповідно, складення адміністративних матеріалів.

Однак, вищевказані заперечення ґрунтуються на їх власній інтерпретації подій, що мали місце 08.07.2019 року, і повністю спростовуються як показаннями свідка ОСОБА_12 , допитаню в судовому засіданні, так і відеозаписом з нагрудного відеореєстратора патрульних поліцейських з якого вбачається, що процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції Україні ОСОБА_1 роз`яснювалися, особа, що представилася адвокатом, не мала при собі ані посвідчення адвоката, ані документів на підтвердження того, що уповноважена представляти інтереси ОСОБА_1 , клопотання про надання можливості скористатися правовою допомогою іншого адвоката Мінькова Л ОСОБА_14 М. не заявляла.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 1.10 ПДР України «водій» це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Із зазначеного, слід зробити висновок, що «іншими особами», є особи, які не мають посвідчення водія тобто взагалі його не отримували.

Як вбачається з довідки УПП у Волинській області ДПП від 09.07.2019 року, ОСОБА_1 , за місцем свого проживання не отримувала посвідчення водія, а тому остання відноситься до категорії «інших осіб» (а.с. 3).

Отже, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності (як інша особа), тягне за собою виключно накладення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При визначенні виду та розміру стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії порушень підвищеної суспільної небезпечності у сфері безпеки дорожнього руху, особу порушника, майновий стан.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не вбачаються.

Враховуючи всі обставини справи, особу правопорушника, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн.

Дана міра адміністративного стягнення, на думку суду, буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір з ОСОБА_1 слід також стягнути судовий збір у сумі 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп., за наступними реквізитами: банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, рахунок отримувача: 6001.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська