Справа №705/1540/19
3/705/833/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року м.Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Мазуренко Ю.В., за участю прокурора Бурлаки О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 (як вказано в протоколі про адміністративне правопорушення № 315000 від 21.03.2019 року), працюючого на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ДУ «Старобабанівська виправна колонія № 92», зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

В протоколі про адміністративне правопорушення № 315000 від 21.03.2019 року вказано, що ОСОБА_1, будучи молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки ДУ «Старобабанівська виправна колонія № 92» та відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року № 1700-VII, будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязанні з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, а саме подав Е-декларацію 06.04.2018 р., хоча граничний термін подачі такої декларації законом визначено 31.03.2018 р., чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 статті 172-6 КУпАП. При цьому, в протоколі місце народження особи, відносно якої він складений вказано «…с.Поташ Черкаська область…», а згідно даних паспорту громадянина України НС 438050, ОСОБА_1 народився у м.Черкаси.

Також в протоколі про адміністративне правопорушення № 315000 від 21.03.2019 року дослівно вказано:

«…Датою вчинення правопорушення повязаного з корупцією є дата наступна за граничною датою до закінчення якої необхідно було подати вказану декларацію, тобто 01.04.2018.

Датою виявлення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією є дата встановлення всіх обставин по справі та складання даного протоколу працівниками УЗЕ в Черкаській області, тобто 21.03.2019….».

До протоколу про адміністративне правопорушення № 315000 від 21.03.2019 року долучено слідуючі документи:

- лист за підписом т.в.о. начальника управління захисту економіки в Черкаській області ОСОБА_2 ( копія якого належним чином не завірена ), датований «…05….2019 року…», в якому містяться не застережені виправлення, що стосуються місяця ( вказаний запис не є ксерокопією);

- лист за підписом заступника начальника СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 від 13.02.2019 року за № 1621/24/03/3в -2019, в якому є посилання на те, що 11.02.2019 року матеріали зареєстровані в ЖЄО заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події за № 165, з послідуючим посиланням на необхідність проведення перевірки вказаних матеріалів, в тому числі відповідно до положень ст.7 ЗУ «Про звернення громадян» ( при цьому, до матеріалів не долучено кінцевий процесуальний документ, що стосується перевірки в межах КПК України, на наявність складу кримінального правопорушення);

- суправідний лист за підписом заступника т.в.о. начальника управління захисту економіки в Черкаській області ОСОБА_4 з відміткою реєстрації ЖЄО заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події за № 165;

- «…Послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив (ла) ОСОБА_1 дата реєстрації: 11.03.2017 09:49:20 податковий номер: НОМЕР_1 період: 01.01.2018 31.12.2018 р….» ( з посиланням на те, що дана Послідовність є додатком, однак процесуальне походження вказаного документу ніяким чином не ідентифіковане: хто, коли і яким чином її сформував та долучив до матеріалів і додатком до чого вона є) яка взагалі не завірена належним чином, відповідно до норм чинного законодавства України;

- результати пошуку декларацій ОСОБА_1 ( витяг з інтернет-ресурсу, який в тому числі і стосується інших осіб з відповідними анкетними даними, однак процесуальне походження вказаного витягу ніяким чином не ідентифіковане: хто, коли і яким чином його сформував та долучив до матеріалів) - який не завірений належним чином, відповідно до норм чинного законодавства України;

- копія електронної декларації за 2017 рік ОСОБА_1 (однак процесуальне походження вказаної копії декларації ніяким чином не ідентифіковане: хто, коли і яким чином її сформував та долучив до матеріалів) - яка не завірена належним чином, відповідно до норм чинного законодавства України;

- лист запит Управління захисту економіки в Черкаській області від 07.02.2019 р. ( № 1284/39/122/02/25-2018);

- лист-відповідь Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» від 15.02.2019 р. за № 1033 в якому, з урахуванням кількості осіб, яких стосувався запит вказано на наявність додатків на 39 аркушах, які не ідентифіковані поосібно;

- витяг з наказу ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» від 15.08.2017 р. «Про призначення персоналу» за № 106 о/с;

- довідка № 18 ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» від 14.02.2019 р.;

- витяг із тексту ЗУ від 07.04.2011 року № 3206 VІ «Про засади запобігання і протидії корупції» на якому стоїть відмітка про ознайомлення ОСОБА_1, що датована 19.07.2011 року;

- наказ Міністрества юстиції України від 20.06.2018 р. за № 2353/к «Про затвердження структури та штату державної установи «Старобабанівська виправна колонія (« 92)» з додатками.

Прокурор в судовому засіданні вказував на наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1, свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та вказував, що він не є субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 -6 КУпАП. ОСОБА_1 вказував, що він лише слідкує за дотриманням робочого розпорядку та не має будь-яких повноважень на прийняття рішень відносно засуджених. Також, він вказував в судовому засіданні та на підтвердження своїх пояснень надав Договір-доручення від 05.07.2018 року № 36111 ( відповідно до якого йому, за місцем його проживання було проведено мережу Інтернет), що у нього не було можливості подати декларацію вчасно, у звязку з відсутністю технічних можливостей оформлення її в електронному вигляді і лише в липні 2018 року він за місцем свого проживання провів Інтернет з метою дотримання строків подачі декларації, яку за 2018 рік він подав вчасно.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, пояснення ОСОБА_1 суд прийшов до наступного висновку.

За змістом частини 1 статті 172-6 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з п.п. «д» п.1 ч.1 ст.3 Закону «Про запобігання корупції» субєктами, на яких поширюється дія цього закону є особою рядового складу державної кримінально-виконавчої служби.

За таких обставин в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, будучи молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки ДУ «Старобабанівська виправна колонія», відноситься до осіб, зазначених у підпункті «д», пункту 1) частини першої ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», а саме: особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, тобто є субєктом відповідного правопорушення ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров'я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Отже, молодший інспектор відділу нагляду і безпеки ДУ «Старобабанівська виправна колонія» є субєктом вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, та на нього розповсюджується обмеження та обовязки, передбачені ст.45, ст.52 Закону.

Відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, повязане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно правову відповідальність.

Згідно вимог ч.1 ст. 45 Закону граничним терміном подачі декларації за 2017 рік ОСОБА_1 було визначено 01.04.2018 року.

Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України.

Частиною 2 статті 7 КУпАП передбачено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 255 КУпАП обовязок щодо належного оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення покладається на уповноважених посадових осіб. Однак дані матеріали оформленні неналежним чином, у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 256 КУпАП «Зміст протоколу про адміністративне правопорушення» - у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складення; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків, потерпілих, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тощо. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Також при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі.

В інформаційному листі від 22 травня 2017 року судової палати у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією, зазначено, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Тому протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та його змісту пред'являють спеціальні вимоги, дотримання яких гарантує та створює особі, що притягається до адміністративної відповідальності, правові передумови для захисту своїх прав та інтересів при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у тому числі, і право на захист від пред'явленого звинувачення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До протоколу було долучено документи, які не завірені належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, до матеріалів справи долучено копію декларації з публічної веб-сторінки Єдиного державного реєстру декларацій та «…Послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив (ла) ОСОБА_1...». Однак, є незрозумілим походження таких роздруківок (ким і коли вони виконані), їх відповідність даним, які офіційно розміщені на сайті НАЗК. Вказані роздруківки взагалі не є документами, які в розумінні статті 251 КУпАП можуть бути доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Одночасно, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не належним чином було встановлено особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки місце народження ОСОБА_1 вказане «…с.Поташ Черкаська область…», а згідно даних паспорту громадянина України НС 438050, ОСОБА_1 народився у м.Черкаси.

Відповідно до висновку Конституційного Суду України у справі щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.276 КУпАП від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. В аспекті цього питання необхідно розуміти, що використане словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Обовязок подання декларації виникає в осіб саме у звязку із зайняттям відповідної посади під час роботи або у звязку із звільненням.

Виходячи з наведеного, місцем вчинення правопорушення є місце, де було вчинено (допущено) протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність (не вчинено необхідну дію).

Судом достовірно встановлено, що в 2018 року подання декларації ОСОБА_5, проводилося за допомогою інтернет-мережі за місцем його проживання, а саме у с.Поташ Маньківського району Черкаської області, що впливає на підсудність розгляду справи, оскільки висновки в протоколі щодо місця вчинення адміністративного правопорушення при поданні декларації за 2017 рік ніяким чином не обґрунтовані та не доведені належними доказами.

Крім того, у матеріалах наявні посилання на те, що відповідні відомості про вчинене правопорушення були 11.02.2019р. зареєстровані в Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події за № 165, з послідуючим посиланням на необхідність проведення перевірки вказаних матеріалів, в тому числі відповідно до положень ст.7 ЗУ «Про звернення громадян» ( при цьому, до матеріалів не долучено кінцевий процесуальний документ, що стосується перевірки в межах КПК України на наявність складу кримінального правопорушення), що позбавляє можливості суддю визначитись, чи правомірним буде вирішення справи в порядку КУпАП, якщо на даний час здійснюється досудове розслідування, а також визначити строк накладення адміністративного стягнення згідно вимог ст. 38 КУпАП, якщо кінцеве рішення приймалося відповідно до процедури врегульованої КПК України, згідно вимог чинного законодавства України та специфіки регулювання правовідносин, що відносяться до сфери дії ЗУ «Про звернення громадян».

Відповідно до ч.5 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 зазначено, що протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст.256 КУпАП, повертаються відповідному органу для належного оформлення.

Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22 травня 2017 року №223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією» висловив позицію, що у разі коли протокол складено без додержання вимог, установлених ст.256 КУпАП, суддя зобовязаний своєю постановою повернути протокол відповідному правоохоронному органу (спеціально уповноваженому субєкту протидії корупції, який склав протокол) для належного оформлення.

Зазначені недоліки суд відносить до суттєвих порушень вимог діючого КУпАП, що не дозволяють йому здійснити всебічне, повне і обєктивне дослідження всіх обставин справи у їх сукупності та прийняти законне і обґрунтоване рішення по справі у відповідності з діючим КУпАП.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ у судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведеності перед судом їх переконливості, при цьому в ст. 62 Конституції України унормовано, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку, обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях, всі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв»язку з адміністративним правопорушенням інакше яке на підставах і в порядку, встановлених законом; розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» від 22.05.2017 зазначив, що в разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід, тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.276,280,283,284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Повернути до Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної Поліції України адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1, що складений за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, для дооформлення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає і вступає в силу з моменту її винесення.

Суддя Ю.В. Мазуренко