П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 132/2444/19

3/132/1210/19

11 вересня 2019 р. м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Сєлін Є.В. розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту захисту економіки Управління захисту економіки у Вінницькій області Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцяміста Ключі Усть-Камчатського району Камчатської області Російської Федерації, українця, громадянинаУкраїни, із вищою освітою, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 працюючи на посаді заступника командира кадру бригади з озброєння начальника технічної частини 12ї окремої бригади територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_2 , та будучи згідно пп. «г» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», при припиненні 26.10.2018р. діяльності пов`язаної з виконанням функцій держави, не своєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, лише 31.10.2018р., тоді як, граничний термін подання якої, згідно закону встановлено не пізніше дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Правопорушник про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в передбаченому законом порядку, однак до суду з невідомої суду причини не з`явився, доказів про поважність причини неявки не подав, із заявою про відкладення розгляду справи не звертався, а тому його неявка не перешкоджає розгляду матеріалу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, повязані з корупцією» розяснено, що у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247, 280 КУпАП. При цьому необхідно особливу увагу звертати на те чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною в його вчиненні, чи належить вона до суб`єктів вказаного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, статтею172-6 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення вимог фінансового контролю, зокрема за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (частина 1), та за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані (частина 2).

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.ч.1, 2ст.172-6 КУпАП є формальним, обовязковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання електронної декларації та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цих адміністративних правопорушень, умислу на несвоєчасне подання електронної декларації та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Крім того, згідно з п.2 роз`яснень спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі - ВССУ) «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Матеріали справи не містять інформації про наявністьпрямого умислу ОСОБА_2 на неподання декларацій(повідомлень).

Суд, приймаєдану обставину до відома, однак при цьому на думку суду, він мав достатньо часу для вчинення відповідних дій на виконання вимог закону.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що провина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення передбаченогоч.1ст.172-6 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 155 від 26.06.2019р.; повідомленням НАЗК про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; письмовими поясненнями правопорушника; викопіюваннями з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; витягами з наказів, рапортів, доповідних, та іншими матеріалами справи.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає відсутність умислу приховати свій майновий стан, відсутність настання будь-яких негативних наслідків суспільним або державним інтересам.

Обставин, що обтяжують відповідальність в суді не встановлено.

Водночас, вирішуючи питання щодо можливості накладення стягнення на ОСОБА_2 за вчинення даного адміністративного правопорушення, суд приймає до уваги положення ст.22 КУпАП, які вказують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

При цьому, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших особ.

Будь-яких застережень щодо неможливості застосування до окремих складів адміністративних правопорушень положень ст.22 КУпАП закон не містить.

Таким чином, враховуючи обставини справи, а саме те, що громадянин ОСОБА_2 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, беручи до уваги ту обставину, що останній не намагався умисно приховати свій майновий стан, а дане правопорушення не потягло настання будь-яких негативних наслідків суспільним або державним інтересам, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до ст.284 КУпАП при оголошенні усного зауваження, органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справу, виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись ст.ст. 10, 22, 33, 36, 172-6 ч.1, 245, 251, 280, 283, 284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, повязані з корупцією», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.172-6 КУпАП, оголосивши йому усне зауваження.

Адміністративну справу провадженням закрити за малозначністю згідно ст.22 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Є.В. Сєлін