Провадження № 3/752/5364/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09.10.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.,

за участю прокурора - Шайтанова М.Г.

за участю захисника - Алексєєв О.І.

за участю особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

розглянувши об'єднану судову справу про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 172-7 КУпАП, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кіров Казахстана, з вищою освітою, одруженого, обіймав посаду начальника ТУ ДСА Київської області з вересня 2014 року до січня 2019 року, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого АДРЕСА_2 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

Встановив

02.07.2019 року постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва об`єднано в одне провадження справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відносно ОСОБА_1 : №752/12657/19 (провадження № 3/752/5364/19); №752/12658/19 (провадження № 3/752/5365/19); №752/12660/19 (провадження № 3/752/5366/19); №752/12661/19 (провадження № 3/752/5367/19). Об'єднаній судовій справі присвоєно №752/12657/19 (провадження № 3/752/5364/19).

Відповідно до протоколів від 19.06.2019 року № 31-02/254, № 31-02/255, № 31-02/256, № 31-02/257 Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_1 поставлено у провину вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із корупцією, за наступних обставин.

1. ОСОБА_1 із 22.09.2014 року перебуває на посаді начальника ТУ ДСА України в Київській області (наказ Голови Державної судової адміністрації України Холоднюка З. від 22.09.2014 року № 566/к «Про призначення ОСОБА_1 »).

Відповідно до Положення про ТУ ДСА України в Київській області, затвердженого Головою ДСА України 25.09.2015 року (далі - Положення), ТУ ДСА України в Київській області є територіальним органом ДСА України та їй підпорядковується. Згідно з п. 6 Положення ТУ ДСА України в Київській області очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади Головою ДСА України. Посадові особи ТУ ДСА України в Київській області є державними службовцями.

Таким чином, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника ТУ ДСА України в Київській області, як державний службовець відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є особою, уповноваженою на виконання функцій держави, на яку поширюється дія цього Закону.

Отже, ОСОБА_1 зобов`язаний дотримуватися вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, встановлених ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Повноваження начальника ТУ ДСА України в Київській області визначені у п. 7 Положення, до яких належать, зокрема, застосування до працівників ТУ ДСА України в Київській області (крім заступника начальника ТУ ДСА України в Київській області) заохочень або накладення дисциплінарних стягнень.

Враховуючи ст.ст. 50, 52 Закону України «Про державну службу» та Типове положення про преміювання державних службовців органів державної влади, інших державних органів, їхніх апаратів (секретаріатів), затверджене наказом Міністерства соціальної політики України від 13.06.2016 року № 646 (далі - Типове положення), встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності).

Таким чином, критерії, умови і порядок визначення розмірів, нарахування та виплати премій державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В», визначаються у Положенні про преміювання у відповідному державному органі.

У частині першій статті 17 Закону України «Про державну службу» зазначено, що у державних органах, посади керівників яких належать до посад державної служби, повноваження керівника державної служби здійснює керівник відповідного органу.

Частиною другою статті 17 Закону України «Про державну службу» визначено повноваження керівника державної служби, до яких, зокрема, належить прийняття у межах наданих повноважень рішення про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В».

За матеріалами ТУ ДСА України в Київській області (лист від 03.01.2019 №04-16/2/19), встановлено, що начальником ТУ ДСА України в Київській області Бадаховим Н.Я. видано наказ від 23.02.2018 року № 20 «Про преміювання керівництва управління за лютий 2018 року», згідно з яким ОСОБА_1 у лютому 2018 року премійовано у розмірі 300 % від посадового окладу, що у грошовому еквіваленті становить 37200 грн.

Згідно з Положенням про преміювання працівників ТУ ДСА України в Київській області, затвердженим наказом начальника ТУ ДСА України в Київській області від 13.07.2016 року № 54, розмір премії працівників ТУ ДСА України в Київській області встановлюється начальником ТУ ДСА України в Київській області шляхом видання відповідного наказу.

Відповідно до пункту 2.1 цього Положення розмір премії працівників ТУ ДСА України в Київській області залежить від особистого внеску в загальний результат роботи з урахуванням відповідних визначених критеріїв.

Протоколом загальних зборів трудового колективу ТУ ДСА України в Київській області від 13.07.2016 року № 5 встановлено, що розмір премії працівників визначається відповідно до обсягу та значимості виконаної роботи з урахуванням завдань, займаної посади та обов`язків шляхом застосування до базової величини коефіцієнтів (3 - начальник, 2,5 - заступник начальника, 2 - начальник відділу, завідувач сектору, 1 - головний, провідний спеціаліст).

ОСОБА_1 , реалізовуючи свої повноваження керівника державної служби щодо матеріального заохочення державних службовців, не міг об`єктивно оцінити особистий внесок у загальний результат роботи очолюваного ним територіального управління.

Зі змісту положень ч.2 ст. 50 Закону України «Про державну службу», а також з урахуванням визначення термінів «основна заробітна плата» та «додаткова заробітна плата» вбачається, що премія є додатковим видом заохочення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

З викладеного вбачається, що під час видачі наказу від 23.02.2018 року № 20 про преміювання керівництва управління за лютий 2018 року у ОСОБА_1 , начальника ТУ ДСА України в Київській області, був наявний приватний інтерес, зумовлений можливістю одержання майнової вигоди у вигляді грошової премії.

Так, приймаючи рішення про преміювання відповідної особи, ОСОБА_1 як начальник ТУ ДСА України в Київській області має право визначати конкретний розмір премії у певних межах з урахуванням характеру роботи, виконуваної особою, стосовно якої приймається рішення, та вимагає оцінки службових досягнень такої особи.

Згідно з інформацією, наданою ДСА України (лист від 12.02.2018 № 10-3133/18), ДСА України прийнято Порядок встановлення стимулюючих виплат, преміювання та надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань керівникам апаратів Верховного Суду, вищих спеціалізованих, апеляційних і місцевих судів та їх заступникам, начальникам територіальних управлінь ДСА України, їх заступникам (наказ Голови ДСА України від 06.07.2017 № 790).

Відповідно до положень пункту 4 цього Порядку, рішення про преміювання та розмір премії начальників територіальних управлінь ДСА України, їх заступників приймається начальником територіального управління ДСА України шляхом видання наказу (розпорядження) за письмовим погодженням з Головою ДСА України відповідно до подання територіального управління із зазначенням розміру преміювання та розрахунку економії фонду оплати праці.

Як було встановлено перевіркою, начальник ТУ ДСА України в Київській області ОСОБА_1 листом від 22.02.2018 року № 04-16/329 звернувся до Голови ДСА України ОСОБА_2 із поданням про погодження преміювання начальника ТУ ДСА України в Київській області за підсумками роботи у лютому 2018 року в розмірі 300 %. Скероване ОСОБА_1 подання не погоджене ДСА України (лист від 01.03.2018 №11-4149/18) з підстав не зазначення середнього розміру премії всіх інших працівників ТУ ДСА України в Київській області та запропоновано скористатися встановленою формою подання.

Не дочекавшись відповідного рішення Голови ДСА України, прийнятого за результатами розгляду подання начальника ТУ ДСА України в Київській області ОСОБА_1 про погодження його преміювання, ОСОБА_1 видав наказ № 20 від 23.02.2018 року про преміювання керівництва управління за лютий 2018 року, згідно з яким преміював себе в розмірі 300% заробітної плати, що у грошовому еквіваленті становить 37200 грн.

За таких умов приватний інтерес начальника ТУ ДСА України в Київській області ОСОБА_1 , зумовлений бажанням отримати премію у максимальному розмірі порівняно з іншими працівниками (що підтверджується довідкою про розмір премії, виданою в.о. начальника ТУ ДСА України в Київській області ОСОБА_3 ), визначеному ним самостійно, вступав у суперечність із його повноваженням приймати рішення стосовно встановлення конкретного розміру премії, ураховуючи характер виконуваної ним роботи та оцінку службових досягнень.

Наслідком такої суперечності стало встановлення начальнику ТУ ДСА України в Київській області премії за лютий 2018 року в розмірі 300 % заробітної плати, що у грошовому еквіваленті становить 37200 грн., за відсутності об`єктивного аналізу змісту виконуваної ним роботи, досягнутих результатів, особистого вкладу в загальні результати роботи, що свідчить про превалювання приватного інтересу начальника ТУ ДСА України в Київській області над його службовими повноваженнями.

Це, у свою чергу, в розумінні Закону України «Про запобігання корупції» та Кодексу України про адміністративні правопорушення є реальним конфліктом інтересів.

З огляду на вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 як державний службовець, зобов`язаний повідомляти безпосереднього керівника не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Натомість, незважаючи на зазначені законодавчо встановлені вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, ОСОБА_1 , користуючись, наданими йому повноваженнями керівника державної служби, діючи під впливом приватного інтересу, у порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив у встановлених законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів та видав наказ № 20 від 23.02.2018 року про преміювання керівництва управління, згідно з яким преміював себе у розмірі 37200 грн.

В протоколі зазначено, що вказаними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

2. За наведених вище фактичних обставин, з огляду на вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 як державний службовець був зобов`язаний не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Натомість, ОСОБА_1 , користуючись наданими йому повноваженнями керівника державної служби, діючи під впливом приватного інтересу, видав наказ № 20 від 23.02.2018 року про преміювання керівництва управління, згідно з яким преміював себе у розмірі 37200 грн.

В протоколі зазначено, що вказаними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

3. Крім того, за аналогічних обставин, ОСОБА_1 листом від 19.03.2018 року № 04-16/441 звернувся до Голови ДСА України ОСОБА_2 із поданням про погодження преміювання начальника ТУ ДСА України в Київській області за підсумками роботи у березні 2018 року в розмірі 210 %.

Скероване ОСОБА_1 подання не погоджене ДСА України (лист від 01.03.2018 № 11-4149/18) з підстав не зазначення середнього розміру премії всіх інших працівників ТУ ДСА України в Київській області та запропоновано скористатися встановленою формою подання.

Не дочекавшись відповідного рішення Голови ДСА України, прийнятого за результатами розгляду подання про погодження його преміювання, ОСОБА_1 видав наказ № 34 від 28.03.2018 року про преміювання керівництва управління за березень 2018 року, згідно з яким преміював себе в розмірі 315% заробітної плати, що у грошовому еквіваленті становить 33480 грн.

За таких умов приватний інтерес начальника ТУ ДСА України в Київській області ОСОБА_1 , зумовлений бажанням отримати премію у максимальному розмірі порівняно з іншими працівниками (що підтверджується довідкою про розмір премії, виданою в.о. начальника ТУ ДСА України в Київській області ОСОБА_3 ), визначеному ним самостійно, вступав у суперечність із його повноваженням приймати рішення стосовно встановлення конкретного розміру премії, ураховуючи характер виконуваної ним роботи та оцінку службових досягнень.

Наслідком такої суперечності стало встановлення начальнику ТУ ДСА України в Київській області премії за березень 2018 року в розмірі 315 % заробітної плати, що у грошовому еквіваленті становить 33480 грн., за відсутності об`єктивного аналізу змісту виконуваної ним роботи, досягнутих результатів, особистого вкладу в загальні результати роботи, що свідчить про превалювання приватного інтересу начальника ТУ ДСА України в Київській області над його службовими повноваженнями.

Це, у свою чергу, в розумінні Закону України «Про запобігання корупції» та Кодексу України про адміністративні правопорушення є реальним конфліктом інтересів.

Так, недотримання визначеної Порядком процедури зумовлює наявність реального конфлікту інтересів у діях ОСОБА_1 , які полягали у видачі ним наказу № 34 від 28.03.2018 року про преміювання керівництва управління за березень 2018 року.

Згідно з висновками аудиторського звіту за результатами проведення позапланового аудиту відповідності окремих питань у ТУ ДСА України в Київській області від 01.11.2018 року № 6-17/17, прийняття наказу № 34 від 28.03.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_1 нараховано премію у сумі 33480 грн., призвело до необґрунтованих витрат бюджетних коштів, їх незаконного використання, чим нанесено збитки державному бюджету на вказану суму.

З огляду на вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 як державний службовець був зобов`язаний повідомляти безпосереднього керівника не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Натомість, незважаючи на зазначені законодавчо встановлені вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, ОСОБА_1 , користуючись, наданими йому повноваженнями керівника державної служби, діючи під впливом приватного інтересу, у порушення вказаних вимог не повідомив у встановлених законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів та видав наказ № 34 від 28.03.2018 року про преміювання керівництва управління, згідно з яким преміював себе у розмірі 33480 грн.

В протоколі зазначено, що вказаними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

4.За наведених вище фактичних обставин, ОСОБА_1 , користуючись наданими йому повноваженнями керівника державної служби, діючи під впливом приватного інтересу, видав наказ № 34 від 28.03.2018 року про преміювання керівництва управління, згідно з яким преміював себе у розмірі 33480 грн. Тобто, в порушення вимог п. 3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

В протоколі зазначено, що вказаними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав себе винним у вчиненні зазначених правопорушень.

Пояснив, що з 2005 по 2014 роки працював начальником ТУ ДСА України в Донецькій області. З вересня 2014 року по січень 2019 року був начальником ТУ ДСА України в Київській області.

За період роботи не мав дисциплінарних порушень, неодноразово нагороджувався. Наприкінці 2015 року відмовився виконати незаконне доручення Голови ДСА України ОСОБА_2 про перерахування підрядній організації 5 млн. грн. за ще не виконані роботи з ремонту приміщення Таращанського районного суду Київської області. ОСОБА_2 почав його переслідувати з метою звільнення з роботи. Протягом 2015-2018 років він організував чисельні перевірки діяльності територіального управління, переважно - позапланові. За результатами перевірок ОСОБА_1 було оголошено 3 догани, 2 з яких в подальшому скасовані. Наприкінці січня 2019 року його було звільнено за видання тих же самих наказів про преміювання, які є предметом судового розгляду.

Зазначив, що НАЗК на нього було складено в 2018 році 28 протоколів з таких же підстав, у тому числі 4 протоколи щодо наказів, які ним взагалі не видавалися. Вбачає у цьому прояви упередженості НАЗК.

Пояснив також, що видаючи накази про преміювання, у тому числі, самому собі, діяв у межах своїх повноважень, що не заперечує і само НАЗК у своєму листі від 12.12.2018 року, який просив долучити до матеріалів справи.

Згідно з діючим законодавством, ст. 52 Закону України «Про державну службу», премії надаються наказом керівника державної служби у державному органі, яким він і є як особа, що займає найвищу посаду у ТУ ДСА України в Київській області. Узгодження розміру премій посадовцями категорій «Б» та «В» з вищестоящим керівництвом не передбачено Типовими правилами про порядок преміювання, затвердженими наказом Міністерства соціальної політики України № 646 від 13.06.2016 року. Згідно ст. 50 Закону України «Про державну службу» премія є складовою частиною заробітної плати. Наказ ДСА України № 790 від 06.07.2017 року, яким встановлено порядок погодження призначення премій начальникам територіальних управлінь Головою ДСА України, не може підміняти встановлений законом порядок врегулювання конфлікту інтересів, як це намагається довести НАЗК у своїх протоколах. Даний наказ прийнято за межами повноважень Голови ДСА. Він суперечить закону і не може застосовуватися як правовий документ.

Зазначав про відсутність в нього приватного інтересу на отримання заробітної плати, складовою частиною якої є премія. Під час видання наказів діяв відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та не мав погоджувати свої дії будь з ким.

Вказав на відсутність встановленого законом порядку про повідомлення особи про наявність конфлікту інтересів, як цього прямо вимагає диспозиція ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні захисник Алексєєв О.І., підтримуючи доводи ОСОБА_1 , просив закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Посилався, зокрема, на положення Протоколу 7 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Закону України «Про запобігання корупції», Закону України «Про державну службу», практику Європейського Суду з прав людини.

Вважає, що наказ Голови ДСА України № 790 від 06.07.2017 року про затвердження порядку встановлення преміювання начальників територіальних управлінь, є скасованим у зв`язку з його не підтвердженням в порядку ч. 8 ст. 9 Закону України «Про державну службу». Крім того, наказ не відповідає жодному із передбачених ч. 1 ст. 29 Закону «Про запобігання корупції» способів врегулювання та недопущення конфлікту інтересів, який, на думку ДСА України та НАЗК, існував у ОСОБА_1 Тому його видання Головою ДСА України здійснено в порушення ч. 2 ст. 19 Конституції України та не може бути формою зовнішнього врегулювання конфлікту інтересів.

Зазначив, що у будь-якому випадку даний наказ не дозволяв Голові ДСА не погоджувати або повертати без розгляду подання про преміювання. ОСОБА_1 у лютому та березні 2018 року формально направляв подання Голові ДСА України із примітками про невідповідність таких вимог законодавству України.

Захисник також вказав, що ОСОБА_1 вже було притягнуто до юридичної відповідальності за видання наказів № 20 від 23.02.2018 року та № 34 від 28.03.2018 року, оскільки наказом ДСА України від 29.01.2019 року № 33/к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника ТУ ДСА України в Київській області. Посилаючись на положення ст. 61 Конституції України, ст. 4 Протоколу 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини у справі BJARNI ARMANNSSONv. ICELAND просив закрити провадження у справі.

Також вказав, що інкриміновані ОСОБА_1 правопорушення були виявлені НАЗК ще 03.01.2019 року. Протоколи складені лише 19.06.2019 року. Тому строк накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення закінчився ще до складання протоколів - 03.04.2019 року.

Прокурор підтримав позицію Національного агентства з питань запобігання корупції, викладену у протоколах. Просив визнати ОСОБА_1 винним у вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7 КУпАП, ч.2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали протоколів та додатково надані, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений конституцією та Законами України.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про державну службу», в Україні державна служба здійснюється з дотриманням, зокрема, таких принципів: верховенства права - забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави та законності - обов`язку державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У розділі ІІІ Закону України «Про державну службу» зазначено систему органів управління державною службою та їх повноваження.

Зокрема, у ст. 13 передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, розробляє проекти нормативно-правових актів з питань державної служби, видає у випадках, встановлених законом, нормативно-правові акти з питань державної служби, надає роз`яснення з питань застосування цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби.

Вказані повноваження відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 500 від 01.10.2014 року покладені лише на Національне агентство України з питань державної служби.

Статтею 17 Закону України «Про державну службу» визначено коло повноважень керівника державної служби у державному органі, якими не передбачено видання будь-яких нормативних актів з питань державної служби, надання роз`яснень з питань застосування Закону України «Про державну службу» та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби. За своїм правовим статусом Голова Державної судової адміністрації України є керівником державної служби у державному органі, коло повноважень якого визначено саме ст. 17 Закону України «Про державну службу».

За такого суд вважає, що видання Головою ДСА України наказу № 790 від 06.07.2017 року, яким затверджено порядок преміювання начальників територіальних управлінь за письмовим погодженням з Головою ДСА України, по суті стосується встановлення порядку преміювання вказаних осіб, що у даному випадку не охоплюється його повноваженнями, передбаченими ст. 17 Закону України «Про державну службу».

Крім того, згідно абз. 2 ч. 5 ст. 52 Закону України «Про державну службу» (в редакції до змін законом № 117-IX від 19.09.2019) Типове положення про преміювання затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Згідно абз. 3 ч. 5 ст. 52 Закону України «Про державну службу» (в редакції до змін законом № 117-IX від 19.09.2019) встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі.

Типове положення про преміювання державних службовців органів державної влади, інших державних органів, їхніх апаратів (секретаріатів) затверджено наказом № 646 від 13.06.2016 року Міністерства соціальної політики України (уповноваженим органом), та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 30.06.2016 за № 903/29033.

У п.1 розділу 1 зазначено, що Типове положення розроблено відповідно до Закону України «Про державну службу» і встановлює порядок визначення розмірів, нарахування та виплати премій державних службовців органів державної влади, інших державних органів, їхніх апаратів (секретаріатів)(далі - державний орган), які займають посади державної служби категорій «Б» і «В».

В п.5 зазначеного Типового положення передбачено, що розмір премії державного службовця встановлюється керівником державної служби в державному органі.

Іншого порядку для преміювання державних службовців категорії «Б» та «В» державної служби у державному органі на час інкримінованих ОСОБА_5 дій передбачено не було.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну службу» керівник державної служби в державному органі (далі - керівник державної служби) - посадова особа, яка займає вищу посаду державної служби в державному органі.

Відповідно до ст. 154 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Положення про Територіальне управління Державної судової адміністрації в Київській області, введеного в дію наказом Голови ДСА України № 30/о від 30.09.2015 року, ТУ ДСА в Київській області очолює начальник, який займає вищу посаду в територіальному управлінні, та по своєму статусу саме він має право встановлювати розмір премії всім державним службовцям ввіреної йому державної установи.

Згідно з листом Національного агентства з питань державної служби № 7318/13-17 від 23.08.2017 року встановлення розміру премії для керівника державної служби в державному органі категорії «Б» і «В», зокрема, для начальника територіального управління, керівником вищого рівня не передбачено.

Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів дає підстави для висновку про те, що діючим законодавством України (на час інкримінованих ОСОБА_1 дій) було передбачено, що преміювання керівників державної служби категорії «Б» і «В» у державному органі здійснюється згідно затвердженого ними ж Положення про преміювання. Відсутні виключення щодо встановлення розміру премії відносно себе. Не було передбачено законодавством і узгодження їх преміювання та розміру премій з керівництвом вищестоящого органу (суб'єктом призначення).

З положень ч.2 ст. 50 Закону України «Про державну службу» вбачається, що премія (у разі встановлення) входить до структури заробітної плати державного службовця. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оплату праці» премія входить до додаткової заробітної плати.

Суд вважає, що за наведених вище обставин, видавши накази № 20 від 23.02.2018 року «Про преміювання керівництва управління за лютий 2018 року», № 34 від 28.03.2018 року «Про преміювання керівництва управління за березень 2018 року», ОСОБА_1 таким чином фактично вводив в дію встановлений нормативно-правовими актами механізм преміювання, застосовуючи визначені показники, а не встановлював та/або не змінював розмір премій самостійно та у власних інтересах.

Протоколами НАЗК №№31-02/254, 31-02/255, 31-02/256, 31-02/257 від 19.06.2019 року ОСОБА_1 поставлено у провину те, що він не повідомив у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів.

Положеннями ч. 7 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, порядок надання окремих видів державних послуг та провадження інших видів діяльності, пов`язаних із виконанням функцій держави, місцевого самоврядування, мають передбачати порядок та шляхи врегулювання конфлікту інтересів службових осіб, діяльність яких вони регулюють.

Суд відмічає, що, хоча у ст. 29 Закону України «Про запобігання корупції» передбачені заходи зовнішнього та самостійного врегулювання конфлікту інтересів, однак, станом на дати видання ОСОБА_1 наказів про преміювання за лютий та березень 2018 р. відсутній встановлений законом порядок про повідомлення державними службовцями про наявність у них конфлікту інтересів.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.

В разі, коли національне законодавство припускало неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Крім того, ОСОБА_1 були направлені Голові ДСА України листи від 22.02.2018 №04-16/329, від 19.03.2018 №04-16/441 із поданням про погодження преміювання начальника ТУ ДСА України в Київській області за підсумками роботи у лютому та березні 2018 року. Вказані листи були направлені до видання ОСОБА_1 відвідних наказів від 23.02.2019 року та від 28.03.2019 року про преміювання. За такого, є підстави вважати, що ОСОБА_1 у такий спосіб повідомив безпосереднього керівника про преміювання самого себе.

За змістом диспозиції ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП вказані дії вчиняються особою з прямим умислом. Тобто, особа усвідомлює протиправний характер своїх дій, передбачає шкідливі наслідки і бажає їх настання, не повідомивши у встановленому законом порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчинивши дії та прийнявши рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Суд вважає, що на користь тверджень ОСОБА_1 про те, що видаючи вказані вище накази про преміювання, він діяв не протиправно, а у межах своїх повноважень як керівник державного органу, свідчить зазначений вище встановлений законом порядок для прийняття таких управлінських рішень. Крім того, ОСОБА_1 звертався до Голови ДСА України із заявою щодо наявності в нього сумнівів стосовно законності видання Головою ДСА України наказу № 790 від 06.07.2017 року, яким начальників територіальних управлінь було зобов`язано погоджувати преміювання та розмір премій. Просив скасувати або письмово підтвердити законність наказу.

Зі змісту протоколів НАЗК вбачається, що визначальною обставиною для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 корупційних діянь (реального конфлікту інтересів) є недотримання ОСОБА_1 . пункту 4 Порядку встановлення стимулюючих виплат, преміювання та надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань керівникам апаратів Верховного Суду, вищих спеціалізованих, апеляційних і місцевих судів та їх заступникам, начальникам територіальних управлінь ДСА України, їх заступникам (наказ Голови ДСА України від 06.07.2017 № 790), який передбачав погодження з Головою ДСА України преміювання та розміру премій начальникам територіальних управлінь.

Однак, вказане погодження не може по суті розглядатися як спосіб врегулювання конфлікту інтересів, оскільки не відповідає жодному із передбачених ч. 1 ст. 29 Закону України «Про запобігання корупції» заходів зовнішнього врегулювання конфлікту інтересів.

На підставі викладеного, суд вважає про відсутність достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_5 складу правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7 КУпАП, ч.2 ст. 172-7 КУпАП. Усі сумніві щодо доведеності вини ОСОБА_1 суд тлумачить на його користь відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України.

За такого, суд вважає про наявність передбаченої п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - відсутність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7 КУпАП, ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Суд також зауважує про закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, відповідно до положень ч. 3 якої адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом 3-х місяців з дня його виявлення, але не пізніше 2-х років з дня його вчинення. При цьому, суд не погоджується із визначеною у протоколах про адміністративні правопорушення датою виявлення правопорушень - 19.06.2019 року (день складання протоколів), зважаючи на те, що закон пов'язує перебіг строку накладення адміністративного з днем виявленням адміністративного правопорушення. За матеріалами провадження НАЗК стало відомо про видані ОСОБА_1 накази про преміювання з листа ТУ ДСА у Київський області від 03.01.2019 року №04-16/2/19. Цей строк закінчився, навіть у разі, якщо його обчислювати з 19.06.2019 року (дати складання протоколів).

Однак, судом не розглядається передбачена п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП нереабілітуюча підстава для закриття провадження у справі, зважаючи на наявність передбаченої п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП реабілітуючої підстави для закриття провадження.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Провадження у об'єднаній справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаних адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя