Справа № 461/7680/18 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/811/314/19 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах ОСОБА_1 у місті Львові, з участю захисника ОСОБА_2 та представника Львівської митниці ДФС ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу представника Львівської митниці ДФС ОСОБА_4 на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 07 березня 2019 року про звільнення ОСОБА_5 від адміністративної відповідальності,

встановив:

Постановою судді Галицького районного суду м.Львова від 07 березня 2019 року звільнено ОСОБА_5 від адміністративної відповідальності, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 Митного кодексу України, а провадження у справі про порушення митних правил закрито.

Вилучений згідно протоколу №5600/20900/18 від 10 серпня 2018 року джинси в упакуванні загальною кількістю 220 шт., загальною вагою 150 кг повернуто ОСОБА_5.

Згідно постанови суду, 10.09.2018 року близько 22 годин 20 хвилин в зону митного контролю м/п «Краковець» Львівської митниці ДФС в напрямку вїзд в Україну смугою руху «червоний коридор» заїхав транспортний засіб марки «NEOPLAN», реєстраційний номер WI841FR (рейсовий автобус сполученням «Верховина-Вроцлав»), під керуванням громадянина України ОСОБА_5. Під час проведення митного оформлення ОСОБА_5 заявив про наявність у нього «вживаного одягу» вагою 48 кг, вартістю 500 євро. Після перевірки правильності заповнення митної декларації та завірення митної декларації штампом «ПМК № 229» Львівської митниці ДФС, транспортний засіб направлено в бокс поглибленого догляду, де в ході проведення митного огляду у вантажному відсіку автобуса, без ознак приховування, було виявлено незадекларований товар, а саме: джинси в упакуванні загальною кількістю 220 шт., загальною вагою 150 кг.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_5 від адміністративної відповідальності, суд першої інстанції посилався на те, що із протоколів опитування осіб у справі про порушення митних правил, а саме інспектора ОР УПМП та МВ ОСОБА_6 та інспектора відділу УПМП та МВ ОСОБА_7 вбачається, що інші пасажири автобуса митні декларації не заповняли, а водій автобуса ОСОБА_5 такий товар визнав своєю власністю. При цьому, кому саме належить виявлений незадекларований товар, а саме: джинси в упакуванні загальною кількістю 220 шт., загальною вагою 150 кг митним органом, під час опитування вказаних осіб, встановлено не було. Інших відомостей про походження товару опитані особи не повідомили. Відтак місцевий суд вважає, що надані протоколи опитування не співставлені з іншими по справі докази, базуються лише на припущення працівників митного органу, а тому не брав до уваги такі покази як належні та допустимі докази по справі. Інших достовірних доказів щодо походження переміщуваного незадекларованого товару представником митного органу суду не надано.

Не погоджуючись із цією постановою, представник митниці ДФС ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 07 березня 2019 року у справі № 461/7/18 щодо ОСОБА_5 та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України, та накласти на нього стягнення, передбачене санкцією цієї статті в повному обсязі; стягнути з ОСОБА_5 витрати за зберігання товару на складі митниці.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що для правильного та законного вирішення справи мають значення факти і докази, зібрані безпосередньо у момент вчинення правопорушення, тобто під час переміщення товарів і транспортних засобів через митний кодон України. Вважає, що у цій справі про порушення митних правил наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ознаками ст. 472 МК України. У законодавстві чітко прописаний обовязок щодо вчинення або утримання від вчинення певних дій особою, а також правомірність її поведінки під час переміщення через митний кордон України, а саме обовязок особи задекларувати товари, що переміщуються нею через митний кордон України.

Окрім того, апелянт стверджує, посилаючись на ч.1 ст.519 МК України, що Львівська митниця ДФС понесла витрати за зберігання товару, затриманого відповідно до ст.511 МК України протоколом про порушення митних правил № 5600/20900/18 від 10 вересня 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 520 МК України витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Тому, звільнення судом ОСОБА_5 від адміністративної відповідальності за ст.472 МК України за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення є безпідставним та незаконним.

Заслухавши пояснення представника митниці в підтримку поданої апеляційної скарги та захисника, який заперечив апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи №461/7680/18 та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 472 МК України передбачає адміністративну відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Закриваючи провадження у справі щодо ОСОБА_5 за ст.472 МК України у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, суду першої інстанції у мотивувальній частині оскаржуваної постанови зазначив, що з долучених до матеріалів справи протоколів опитування осіб у справі про порушення митних правил, а саме інспектора ОР УПМП та МВ ОСОБА_6 та інспектора відділу УПМП та МВ ОСОБА_7 вбачається, що інші пасажири автобуса митні декларації не заповняли, а водій автобуса ОСОБА_8 такий товар визнав своєю власністю. При цьому, кому саме належить виявлений незадекларований товар, а саме: джинси в упакуванні загальною кількістю 220 шт., загальною вагою 150 кг митним органом, під час опитування вказаних осіб, встановлено не було. Інших відомостей про походження товару опитані особи не повідомили.

Згадані протоколи опитування на переконання місцевого суду не співставлені з іншими по справі докази, базуються лише на припущення працівників митного органу, а тому місцевий суд їх не взяв до уваги як належні та допустимі докази по справі.

На переконання судді місцевого суду інших достовірних доказів щодо походження переміщуваного незадекларованого товару представником митного органу суду не надано.

Апеляційний суд не погоджується із згаданими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Наявність у діях ОСОБА_5 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 472 МК України підтверджується: протоколом про порушення митних правил №5600/20900/18 від 10 вересня 2018 року (а.с.4-7), у якому ОСОБА_5 власноручно зазначив, що «претензій до протоколу не має та погоджується з діями митниці», що і є доказом визнання факту незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обовязковому письмовому декларуванню, а саме: джинсів в упакуванні загальною кількістю 220 шт., загальною вагою 150 кг; митною декларацією (а.с.11-12), у якій ОСОБА_5 зазначив «5 коробок вживаного одягу вагою 48 кг вартістю 500 євро», і власноручним підписом підтвердив розуміння відповідальності за повідомлення недостовірних відомостей; описом предметів від 10 вересня 2016 року (а.с.14); доповідною запискою від 10 вересня 2018 року (а.с.15); постановою про взяття проб і зразків у справі про порушення митних правил №5600/20900/18 від 21 вересня 2018 року; експертним висновком №117 від 28 вересня 2018 рку (а.с.23-25) тощо.

Згадані докази знаходяться у обєктивному взаємозвязку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Відтак апеляційний суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні порушення митних правил, що передбачені ст.472 МК України: недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Ураховуючи вказане, вважаю апеляційні доводи представника митниці ДФС підставними та обґрунтованими, а оскаржувану постанову незаконною.

Водночас згідно положень ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які помякшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Як вбачається із протоколу про порушення митних правил №5600/20900/18 від 10 серпня 2018 року подія мала місце 10 вересня 2018 року (а.с.4-7), тобто днем вчинення адміністративного правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_5 є 10.09.2018 року.

Зважаючи на згадані законодавчі положення щодо чинності закону про відповідальність за адміністративні правопорушення, у цьому випадку слід застосовувати редакцію ст.467 МК України, яка була чинною на 10.09.2018 року тобто на час вчинення адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до ч.2 ст. 467 МК України (у редакції Закону України №2464-VII від 19 червня 2018 року) - якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Оскільки постанова місцевого суду підлягає скасуванню в частині підстав її закриття і на момент розгляду справи апеляційним судом минули строки накладення на ОСОБА_5 адміністративного стягнення, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.472 МК України, ст.ст., 247, 294 КУпАП України, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника митниці ДФС ОСОБА_4 задоволити частково.

Постанову Галицького районного суду м.Львова від 07 березня 2019 року про звільнення ОСОБА_5 від адміністративної відповідальності за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення змінити в частині підстави її закриття, та провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_5 за ст.472 МК України закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду ОСОБА_1