ІМЕНЕМ УКРАЇНИ ПОСТАНОВА КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
24 червня 2019 року місто Київ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Журавель О.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року, -
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 211602 від 09.02.2019 року, ОСОБА_1 09.02.2019 року о 16 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Хрещатик, 22, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, керував автомобілем NISSAN ALMERA номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, підвищена жвавість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.
Не погодившись із вказаною постановою суду, вважаючи, що вона є незаконною та необґрунтованою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
На обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не повно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: у протоколі, який наданий йому під час його оформлення містяться розбіжності в частині зазначення прізвищ свідків, адреси проживання та підпис їх засвідчення, а саме у протоколі, який наданий ОСОБА_1 вказано лише одного свідка ОСОБА_2 , без зазначення її адреси та підпису. Натомість в тому ж самому протоколі БД № 211602 від 09 лютого 2019 року, який переданий суду для розгляду питання притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зазначено двох
___________________________________
Унікальний номер справи № 761/7244/19
Апеляційне провадження № 33/824/2089/2019
Суддя у першій інстанції - Левицька Т.В.
свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 із зазначенням їх адреси та підпису ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 відповідно).
Таким чином апелянт вважає, що протокол БД № 211602 від 09 лютого 2019 року, який покладений в основу рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є сфальсифікованим та не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, ч. 2 ст. 266 КУпАП
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю що апеляційна скарга, не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Всупереч твердженням апелянта, вважаю, що суд першої інстанції досить повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено дослідив докази, які наявні в матеріалах справи, повно та правильно виклав їх у постанові, оцінив у плані відносності, допустимості, достовірності і на цих підставах прийшов до правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд першої інстанції при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , належним чином врахував та достатньо вмотивував обставини цього адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги щодо неналежного оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, які оформлені з порушенням вимог закону, не спростовує самого факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, бо його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння; відеозаписом з нагрудної відеокамери працівника поліції на якій зафіксовано, як водій ОСОБА_1 на законну вимогу працівника поліції пройти медичний огляд у лікаря-нарколога, відмовився в присутності свідків.
Більш того, у даному випадку водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у лікаря-нарколога, а у відповідності до ч.1 ст. 130 КУпАП відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є підставою для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлений безперечний обов`язок водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Таким чином, сама по собі відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
В апеляційному засіданні перевірено та встановлено, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння, встановлений ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, був дотриманий в повному обсязі.
Таким чином, доводи зазначені в апеляційній скарзі є необґрунтовані, конкретних висновків не містять та спростовується доказами, які наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року про визнання винуватим та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, винесена з дотриманням вимог закону, тому підстав для її скасування не убачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік, - залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.О. Журавель