Провадження № 3/734/1451/19 Справа № 734/3457/19
ПОСТАНОВА

іменем України

15 жовтня 2019 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Бузунко О.А.,

у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли з Військової прокуратури Деснянського гарнізону центрального регіону України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Чернігів, українця, громадянина України, місце роботи та посада: військова частина НОМЕР_2 , старшина навчальної батареї навчального дивізіону, старший сержант, із середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовий квиток НОМЕР_3 ,
за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Старший сержант ОСОБА_1 , будучи матеріально- відповідальною особою, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_2 , що дислокується в АДРЕСА_2 , у період з 5 квітня 2019 року по 23 серпня 2019 року, в порушення вимог Статутів Збройних Сил України та Наказів Міністра оборони України, не забезпечив належне зберігання майна в підрозділі, його правильне використання та витрачання, облік майна речової служби належним чином не вів, перевірки наявності та якісного стану матеріальних засобів у визначені строки не проводив, що призвело до нестачі переданого йому на відповідальне зберігання майна речової служби, а саме: 33 курток до костюма утеплювача, 23 курток ВВЗ, 17 комплектів сорочок та кальсонів зимових, 28 комплектів білизни натільної трикотажної; 1 кашкету польового, загальною вартістю 39 549,06 грн. (без врахування кратності).

В судовому засіданні старший сержант ОСОБА_1 вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся та підтвердив, що вказане майно йому дійсно під розпис було передано на відповідальне зберігання, проте згодом булла виявлена його нестача; про те, що він є матеріально-відповідальною особою був обізнаний.

Недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 16 вказаного Закону кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до ст. 29 наведеного Закону за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» за своїм військовим званням старший сержант ОСОБА_1 є начальником для солдатів і матросів однієї з ним військової частини.

Відповідно до п. 13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України 11 лютого 2001 року, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі недостачі, а також знищення або псування військового майна,переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначених вище дій в повному обсязі зібраними по справі доказами у їх сукупності, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 19 вересня 2019 року /в якому викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення і пояснення ОСОБА_1 , які обмежилися визнанням вини/;

- матеріалами службового розслідування відносно старшого сержанта ОСОБА_1 /в яких міститься Акт службового розслідування, копія Наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 27 серпня 2019 року № 1435 «Про призначення службового розслідування за фактом виявлення нестачі речового майна в 11 навчальній батареї», рапортом від 23 серпня 2019 року, пояснювальна записка ОСОБА_1 тощо/;

-витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 20 листопада 2017 року № 128

Таким чином, дії старшого сержанта ОСОБА_1 повинні бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП як недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Отже, старший сержант ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Обставиною, яка пом`якшує відповідальність, визнано щире каяття старшого сержанта ОСОБА_1 ..

Обставин,що обтяжують відповідальність, не виявлено.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує дані про особу ОСОБА_1 , його ставлення до вчиненого, наявність щирого каяття, як обставини, що пом`якшує відповідальність, те, що він проходить військову службу, під час якої вчинив дане правопорушення, та вважає можливим застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 33, ч. 2 ст. 172-15, ст.ст. 252, 283 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Згідно з частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя Козелецького районного суду
Чернігівської області О.А. Бузунко