Справа №580/2881/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/816/179/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,з участю ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 04 березня 2019 року, якою

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с. Бішкінь Лебединського району, Сумської області ( вул. Соснова, 15),

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 384,20 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, 06 грудня 2018 року о 9 год. 30 хв. в м. Лебедин по вул. Сумська, ОСОБА_3, керував автомобілем OPEL ZAFIRA номерний знак SMI229EI в стані наркотичного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 не погоджується з винесеною постановою судді, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить скасувати вказану постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

За змістом доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 посилається на порушення норм чинного законодавства при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та при проведенні огляду на стан спяніння.

Зокрема, стверджує, що письмові пояснення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, про вживання наркотичних засобів, ним були написані під примусом і погрозами інспектора поліції, яким складено протокол.

Також вважає, що суд першої інстанції не врахував при винесенні постанови його матеріальне положення, а саме, що він є безробітний, проживає з батьками, жінкою та двома малолітніми дітьми й оплата штрафу ставить його у скрутне матеріальне положення, а позбавлення права керувати транспортним засобом відбирає єдину можливість заробляти кошти для проживання.

Звертає увагу на повернення йому автомобіля після проведення медичного огляду та не відсторонення його від подальшого керування транспортним засобом.

Крім того, ОСОБА_3 подано заяву про поновлення строку апеляційного оскарження, яке мотивоване тим, що справа була розглянута за його відсутності, копія оскаржуваної постанови ним була отримана 16 березня 2019 року.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, доводи клопотання та поданої апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення строку оскарження постанови судді підлягає задоволенню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана ОСОБА_3 постанова судді Лебединського районного суду Сумської області від 04 березня 2019 року була винесена за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. З пояснень апелянта копія постанови була отримана ним 16 березня 2019 року, а апеляційна скарга на вказану постанову була направлена ОСОБА_3 до суду 19 березня 2019 року.

Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне клопотання ОСОБА_3 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Лебединського районного суду Сумської області від 04 березня 2019 року, як такий, що пропущений ним з поважних причин.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а так само за відмову осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп'яніння.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові суду, підтверджується зібраними доказами, які були всебічно, повно досліджені судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 351108 від 07 грудня 2018 року, який за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП і сумнівів не викликає (а.с.1); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 32 від 06.12.2018 р., відповідно до якого ОСОБА_3 перебував в стані наркотичного спяніння, викликаного канабіноїдами ( а.с. 3); особистими поясненнями ОСОБА_3, відповідно до яких він 05 грудня 2018 року курив коноплю, а 06 грудня 2019 року керував автомобілем та з протоколом згоден ( а.с. 2,4), а також іншими матеріалами справи, належним чином дослідженими суддею.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_3 про те, що вказані пояснення ним написані примусово під диктовку працівника поліції, оскільки матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі й дані про оскарження апелянтом дій працівника поліції, яким складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і вмотивованим.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що він не був відсторонений від керування транспортним засобом не спростовують факт перебування ОСОБА_3 у стані наркотичного спяніння при керуванні автомобілем.

Що стосується доводів ОСОБА_3 про те, що судом першої інстанції при призначенні йому стягнення не враховано його матеріальний стан, зокрема, що оплата штрафу ставить його у скрутне матеріальне положення, а позбавлення права керувати транспортним засобом відбирає єдину можливість заробляти кошти для проживання, то вони також не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду, виходячи з наступного.

Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та позбавлення права керування транспортним засобом на 1 рік є безальтернативною.

При цьому відповідно до положень ч.2 ст. 33 КУпАП, яка містить загальні правила накладання стягнення, при накладанні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладання стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов до вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк апеляційного оскарження постанови судді Лебединського районного суду Сумської області від 04 березня 2019 року.

Постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 04 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуОСОБА_2.