КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1147/2019 Категорія ст. 124 КУпАП Головуючий суддя у 1-й інстанції: Дячук С.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., за участю ОСОБА_2 та його захисника Бубенка В.Г., іншого учасника ДТП - ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Бубенка В.Г. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 29 січня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 29 січня 2019 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження у справі закрите на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно постанови судді місцевого суду ОСОБА_2 21 жовтня 2018 року близько 08:40год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Кільцева дорога, 12 км. в м. Києві упорушення вимог п.п. 2.3б, 10.1 Правил дорожнього руху при перестроюванні не був уважним, не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який рухався в попутному напрямку, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, адвокат БубенокВ.Г. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Святошинського районного суду м. Києва від 29 січня 2019 року скасувати, постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої скарги, апелянт зазначив, що постанова є необґрунтованою, необ'єктивною, незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вважає, що саме водій ОСОБА_4 здійснив небезпечний маневр на великій швидкості, який призвів до ДТП. При цьому, суд першої інстанції не дав належної оцінки зібраним у справі доказам.

Також, як вважає апелянт, із даних схеми місця дорожньо-транспортної пригоди убачається, що відстані між автомобілями та вказаними водіями місцями зіткнення (зі слів кожного) не співпадають з пропорціями розташувань об'єктів на схемі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисникаБубенка В.Г., які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення ішого учасника ДТП - ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5, пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, переглянувши відеозапис, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги матеріали, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення суддя місцевого суду цих вимог закону не дотримався.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Пунктом 1.3 ПДР України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У відповідності до вимог п. 1.4 Правил кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п. 2.3 "б" Правил для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 10.1. Правил перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Як убачається із мотивувальної частини постанови, висновок суду про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення, схеми та фотознімків місця дорожньо-транспортної пригоди, а також письмових поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, суд першої інстанції формально послався як на докази на вказані матеріали.

При цьому, в постанові не наведено аналізу даних протоколу, схеми дорожньо-транспортної пригоди, пояснень учасників, та не вказано, яким чином зазначені докази спростовують позицію ОСОБА_2 та доводять наявність в його складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Між тим, пояснення ОСОБА_2 належало зіставити з іншими доказами в справі про адміністративне правопорушення: з даними протоколу про адміністративне правопорушення, схемою дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями ОСОБА_4 та поясненням свідків, наданими ними на місці дорожньо-транспортної пригоди, даними відеозапису, проаналізувати їх у сукупності, викласти результати цього аналізу у постанові та лише після цього приймати рішення по суті.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 21 жовтня 2018 року ОСОБА_2 близько 08:40 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Кільцева дорога, 12 км. в м. Києві, упорушення вимог п.п. 2.3б, 10.1 Правил дорожнього руху при перестроюванні не був уважним, не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який рухався в попутному напрямку, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2, наданих ним на місці дорожньо-транспортної пригоди, які є аналогічними за змістом поясненням, наданим ним під час апеляційного розгляду, він 21.10.2018 року рухався на автомобілі НОМЕР_3, по вул. Кільцева дорога, 12 км. в м. Києві; біля автосалону Рено, переконавшись, що перешкод ліворуч немає, розпочав перестроюватися в крайню ліву смугу для здійснення розвороту. Перестроївшись в крайню ліву смугу, збирався з'їхати в «карман», який призначений для розвороту. В цей момент в «кармані» на великій швидкості рухався автомобіль НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який, виїжджаючи з «карману» в ліву смугу, здійснив зіткнення з його авто та через 50-70 метрів зупинився, у подальшому перемістивши автомобіль на узбіччя. Пошкодження його автомобіля наступні: деформація переднього правого крила, лівої передньої двері, пошкоджений передній лівий диск та передній лівий покажчик повору. При цьому у автомобіля «Mitsubishi» пошкоджена задня права частина авто.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 доповнивши надані ним письмові пояснення, вказав, що з'їхати у «карман» був вимушений, уникаючи зіткнення з автомобілем «Opel», який створив для нього перешкоду.

Однак, у судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_4 не зміг пояснити, чому після того, як йому вдалося уникнути небезпеки - зіткнення з автомобілем «Opel» - він, рухаючись у «кармані» та випередивши його, повернувся у ліву смугу руху, коли і сталося зіткнення.

Пояснення свідка ОСОБА_6 як і пояснення свідка ОСОБА_8 містять протиріччя та у повній мірі не узгоджуються із фактичними обставинами справи, а тому суд їх відкидає.

При цьому пояснення свідка ОСОБА_7 як письмові, так і надані у суді апеляційної інстанції, узгоджуються із поясненнями ОСОБА_2 у тій частині, що зіткнення сталося у лівій смузі, відразу після зіткнення автомобіль «Opel» зупинився, автомобіль «Mitsubishi» не гальмував, а здійснив об'їзд автомобіля «Opel», змістившись у «карман», випередив його і, повертаючись назад у ліву смугу, здійснив зіткнення з автомобілем «Opel» - «дещо зарано повернувся».

Також пояснення свідка ОСОБА_7 узгоджуються з поясненнями ОСОБА_4 у тій частині, що ОСОБА_4 не гальмував, а об'їжджав перешкоду - автомобіль «Opel», - виїхавши у «карман».

Аналіз доказів дає підстави дійти висновку, що водій автомобіля «Mitsubishi», який рухався у лівій смузі, при виникненні для нього перешкоди - автомобіля «Opel», що рухався попереду нього також у лівій смузі - не зменшив швидкості, а з метою уникнення зіткнення перемістився у «карман».

При цьому, із відеозапису вбачається, що у певний незначний проміжок часу автомобіль «Mitsubishi» і автомобіль «Opel» рухалися паралельно, потім автомобіль «Mitsubishi» випередив автомобіль «Opel», а потім знову в одній (лівій) смузі руху - «Mitsubishi» попереду, а ««Opel» позаду, і «Opel» одразу після цього зупинився.

Згідно даних схеми ДТП автомобіль «Opel» після зіткнення знаходився у лівій смузі руху паралельно напрямку руху - передня і задня вісі коліс знаходяться на одному рівні від статичного об'єкту.

При цьому пошкодження автомобіля «Opel»: переднє ліве крило, передні ліві двері, передній лівий диск, покажчик повороту на лівому передньому крилі; «Mitsubishi»: деформація заднього правого крила, лакофарбове покриття задньої правої дверки та заднього бамперу з правої сторони, правий задній бризковик, задній правий диск.

Наведені докази у своїй сукупності свідчать про те, що зіткнення відбулося тоді, коли автомобіль «Mitsubishi», випередивши автомобіль «Opel», повертався із «карману» у ліву смугу, а не у момент виникнення для автомобіля «Mitsubishi» небезпеки у виді автомобіля «Opel», що виїхав у ліву смугу руху попереду автомобіля «Mitsubishi».

У даному випадку у діях ОСОБА_2 немає порушення ним п.п. 2.3б, 10.1 ПДР України, і вони не є у причинному зв'язку із ДТП, а відтак в діях водія «Opel» ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Враховуючи встановлені апеляційним судом обставини вчинення ДТП, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 своїми діями порушив вимоги п.п. 2.3б, 10.1 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються перевіреними у судовому засіданні доказами у своїй сукупності.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, суд апеляційної інстанції дослідив докази у справі та дійшов висновку, що дії ОСОБА_2 не знаходяться у прямому причинному зв'язку із виникненням ДТП, а тому не вбачає у її його складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, урезультаті чого необґрунтовано притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Бубенка В.Г. в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 29 січня 2019 року щодо ОСОБА_2 скасувати, провадження закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.М.Сітайло