Справа № 308/7192/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
30.10.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці ДФС України Зубенка І.І. та представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Ільтьо А. М., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :
постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 липня 2018 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , гр. України, українець, із середньою освітою, приватний підприємець,
Постановлено стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн..
Заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Ільтьо А. М., який підтримав апеляційну скаргу; представника Закарпатської митниці ДФС України Зубенка І. І., який судове рішення вважає законним та обґрунтованим і заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Статтею 458 МК України порушення митних правил визначається, як адміністративне правопорушення, котре являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій із товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до ст. 483 МК України адміністративна відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Апеляційний суд вважає, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 483 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам.
З наданих працівнику митниці письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_1 був присутній при завантаженні автомобіля і весь час руху та стоянки автомобіль знаходився під його наглядом, а про наявність серед вантажу тютюнових виробів йому не було відомо, так як під час завантаження всі коробки були запечатані (а. с. 16-17).
У ході апеляційного розгляду справи стороною захисту не оспорювався факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, в якому працівниками митниці були виявлені тютюнові вироби.
Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням засобів та способів, що утруднюють виявлення таких товарів, шляхом надання одним товарам вигляду інших, а також з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги, кількості вантажних місць, митної вартості.
З огляду на вищевикладене, посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 не було відомо про наявність у транспортному засобі тютюнових виробів, - є такими, що не підтверджені будь-якими доказами, а також жодним чином не впливають на висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор ОСОБА_2 , який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується в апеляційній скарзі й не вказувала сторона захисту в ході її розгляду, у зв`язку із чим, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Не встановлено апеляційним судом і будь-яких даних про те, що в експерта ОСОБА_3 , який склав Висновок про вартість виявлених тютюнових виробів, були підстави для фальсифікації складеного ним Висновку, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі й не вказала сторона захисту в ході її розгляду.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 253 та 284 КУпАП безпідставно не прийняв рішення про передачу даної справи прокурору або органу досудового розслідування, - апеляційний суд відхиляє з огляду на те, що відповідно до матеріалів справи досудове розслідування кримінального провадження за ч. 1 ст. 204 КК України за фактом незаконного придбання з метою збуту, зберігання 23.05.2018 та транспортування з цією метою незаконно виготовлених тютюнових виробів здійснюється щодо невстановлених слідством осіб, а не щодо ОСОБА_1 , що підтверджується листом слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС в Закарпатській області та доданими до нього витягом з ЄРДР та ухвалою суду (а. с. 46-49).
Із цих підстав, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що висновок судді про те, що обставини, за яких вчинено адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення, не є одними й тими ж самими, - не відповідає дійсності з огляду на те, що обидва правопорушення пов`язані однією подією, яка мала місце 23.05.2018 о 13 год. 13 хв., і їх суб`єктом є (або може бути) водій та власник автомобіля ОСОБА_1 ..
Відхиляючи доводи апеляційної скарги апеляційний суд враховує і те, що: подія, яка розслідується органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 204 КУпАП, не збігається з подією переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю; відповідальність за ст. 483 МК України та ст. 204 КК України настає у зовсім різних випадках і взагалі не взаємопов`язані між собою; суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення норм ч. 1 ст. 483 МК України є особа, яка вчинила дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, а суб`єктом кримінального правопорушення може бути будь-яка особа, у тому числі й та ж сама, так як це зовсім інший склад правопорушення; переміщення тютюнових виробів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю не тягнуть кримінальну відповідальність; прийняте судом першої інстанції рішення у будь-якому випадку не перешкоджає органу досудового розслідування проводити всі необхідні процесуальні дії, спрямовані на встановлення причетних до вчинення кримінального правопорушення осіб, проводити відповідні експертизи та дослідження; досудове розслідування здійснюється за фактом правопорушення, за яке передбачено кримінальну відповідальність, а протокол про порушення митних правил складено за фактом діяння, за яке встановлена адміністративна відповідальність.
Тому, наведені вище обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, а також вимоги апелянта про скасування постанови суду першої інстанції та направлення матеріалів справи до СУ ФР ГУ ДФС України в Закарпатській області, - спрямовані виключно на затягування розгляду справи та вирішення її в точній відповідності із законом, а також на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника й застосував щодо ОСОБА_1 вид та розмір стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 483 МК України, врахувавши належні докази про вартість товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, які ніким не оспорювалися, належним чином умотивувавши судове рішення, а тому накладене на ОСОБА_1 стягнення апеляційний суд визнає таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, є справедливим і таким, що відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.
Посилання сторони захисту в ході апеляційного розгляду на те, що ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох дітей і являється інвалідом 2 групи, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище вважає такими, що не впливають на вид та розмір накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не заявлялось будь-яких клопотань про приєднання або витребування доказів по справі, про призначення експертизи, тощо, які б спростовували висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан