ЄУН 174/673/19
н/п 3/174/103/2019
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2019 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., з участю секретаря - Шарапової О.О., захисника - Григор`єва Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Вільногірську Дніпропетровської області, громадянина України, працює ТОВ «Вільногірське скло», пакувальник, зареєстрований по АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,-

якому згідно ст.268 КУпАП роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , 20.07.2019 року, о 19 годині 20 хвилин, знаходячись в кв. АДРЕСА_2 , скоїв домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , погрожував останній, намагався вчинити бійку із нею, на закону вимогу начальника СРПП №2 Вільногірського ВП ЖвВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції Литовченка Р.В. припинити правопорушення та залишити приміщення потерпілої не відреагував, при цьому погрожував поліцейським фізичною розправою, розмахував руками, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним своїх обов`язків.

В судовому засіданні особа, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 вину не визнав і пояснив, що на протязі останніх 1,5-2 років перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 , проживали в її квартирі. 20.07.2019 року приблизно о 18 годині між ними виникла сварка на побутовому ґрунті. Зайшли на кухню, де сварка продовжувалася, в ході сварки ОСОБА_2 вдарила його металевим молотком для м`яса в ділянку лівої брові і над губою ліворуч. Він не стримався і наніс їй кулаком руки 2 удари в обличчя. Вона викликала поліцію, а він в цей час збирав свої речі. Приїхали поліцейські, які викликали «швидку», лікарі приїхали, запропонували йому зашити брів, він від медичної допомоги відмовився, лікарі поїхали. ОСОБА_2 сказала працівникам поліції, що напише відносно нього заяву про притягнення до відповідальності, він сказав, що також бажає написати заяву відносно ОСОБА_2 , але працівники поліції попросили його залишити квартиру. Він відмовився, на нього вдягли кайданки, схопили за руку, витягли на вулицю, посадили в машину і повезли в лікарню, де зашили брів і відвезли у відділення, де відносно нього склали цей протокол і відпустили додому. Він не відмовлявся вийти з квартири, але наполягав, що він напише заяву тут, а потім вийде. Вимоги вийти з квартири виказував ОСОБА_3 , а він казав, що напише заяву і після цього піде. На час приїзду працівників поліції сварки вже не було, в присутності поліцейських він ніяких дій відносно ОСОБА_2 не вчиняв, не погрожував, ударів не наносив, з нею не розмовляв, ходив по квартирі і збирав свої речі. Він хотів написати заяву про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності в квартирі, бо поліцейські вже були тут, але йому сказали вийти на вулицю і чекати, коли вони звільняться, тоді він і напише заяву, але він не хотів виходити у двір з розбитим обличчям, бо там були сторонні люди. Поліцейським він не погрожував. В стані сп`яніння він не був, випив 1-2 чарки коньяку, більше не пив.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 20.07.2019 року була в добовому наряді, надійшов виклик, що чоловік б`є дружину. Виїхали на виклик, зайшли в квартиру, там був ОСОБА_1 , у якого була розбити голова, спитали його документи, в також квартирі плакали дитина та жінка. ОСОБА_1 повів себе агресивно, кричав, бігав по кімнатам. Йому пропонували вийти з квартири, але він не хотів, висловлювався нецензурною лайкою, в тому числі і на адресу поліцейських. Речі він не збирав, просто бігав і кричав на співмешканку, обзивав її, лаявся на її адресу, були підстави вважати, що він ще може заподіяти шкоду співмешканці. Працівники поліції спитали, чи хоче жінка, щоб ОСОБА_1 залишив приміщення квартири, ОСОБА_2 відповіла ствердно, але ОСОБА_1 відмовився це робити мотивуючи тим, що він також тут живе, де хоче, там і знаходиться. Була потреба, щоб ОСОБА_1 покинув приміщення квартири, бо він ображав співмешканку, кричав на неї, висловлювався нецензурно на адресу поліцейських. ОСОБА_3 сказав їй , щоб вона забрала дитину - хлопчика 6-8 років і йшла з ним на вулицю, бо дитина сильно плакала. Вийшла на вулицю з дитиною, сиділи на лавочці біля під`їзду, поступово дитина заспокоїлася. Що далі відбувалося в квартирі, не бачила, лише чула крики ОСОБА_1 , але що він кричав, не розібрала. Через хвилин 15 його вивели на вулицю, він був у нетверезому стані. Потім ОСОБА_1 відвезли в лікарню, де йому надали медичну допомогу, а потім поїхали у відділення, де відносно ОСОБА_1 склали протокол.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що 20.07.2019 р. під час його перебування на чергуванні надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що її побив співмешканець. Виїхали на виклик, в квартирі була ОСОБА_2 з тілесними ушкодженнями на обличчі і ОСОБА_1 також з тілесними ушкодженнями на обличчі та хлопчик віком 6-8 років, який сильно плакав. Він дав ОСОБА_4 вказівку забрати дитину і вивести її з приміщення квартири, бо конфлікт продовжувався, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 продовжували сваритися, ображали один одного словами. Він викликав «швидку», їх оглянули, від надання медичної допомоги вони відмовилися. ОСОБА_1 продовжував себе вести агресивно щодо співмешканки, спитали, чи бажає вона, щоб він залишив приміщення квартири, вона відповіла ствердно. ОСОБА_1 запропонували припинити сварку і залишити приміщення квартири, але він відмовився, продовжував поводити себе агресивно, погрожував ОСОБА_2 побити вікна у квартирі, тому з метою припинення правопорушення, до ОСОБА_1 застосували фізичну силу, завели руки за спину і вивели з квартири. Він сказав, що йому потрібна медична допомога, відвезли його до лікарні, де її йому така допомога була надана, а потім у відділ, де склали протокол, а він написав заяву щодо притягнення до відповідальності співмешканки. Вимога залишити квартиру висувалася ОСОБА_1 як до приїзду швидкої, так і після цього. Вимагали від ОСОБА_1 припинити правопорушення, тобто вчинення домашнього насильства в сім`ї. Як зайшли до квартири, конфлікту вже не було, але потім конфлікт почав розгорятися з новою силою, ОСОБА_2 . почала розказувати поліцейським обставини події, ОСОБА_1 заперечував, і між ними знову почалася сварка. ОСОБА_1 почав себе поводити агресивно - ображав ОСОБА_2 словами, робив рухи в її бік, які носили загрозливий характер, ще трохи і почалась би бійка. ОСОБА_1 створював загрозу для ОСОБА_2 , залишити їх разом було неможливо, бо конфлікт продовжувався. ОСОБА_2 хотіла, щоб ОСОБА_1 покинув приміщення квартири, а він казав, що йому все рівно вимоги поліцейських, просто не виходив і все. Його попереджали, що відносно нього буде застосовано фізичну силу, але він поводився зухвало, категорично відмовився залишити квартиру, мотивував виключно своїм небажанням і ще виказував погрози ОСОБА_2 , що пізніше прийде поб`є вікна квартири.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що ввечері 20.07.2019 р. перебував в добовому наряді разом з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .. За викликом співмешканки ОСОБА_1 зайшли в квартиру, де знаходився ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та хлопчик, який казав, що ОСОБА_1 б`є його маму. ОСОБА_4 вивела хлопчика з квартири, залишилися ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , які мали тілесні ушкодження. В ході спілкування ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_1 її побив, відбулася сварка, хотіла, щоб він покинув приміщення, бо не дає їй життя. Викликали «швидку», від госпіталізації вони відмовилися. ОСОБА_2 звернулася до них з заявою, щоб ОСОБА_1 покинув приміщення квартири, бо є загроза для неї. ОСОБА_1 казав, що він оборонявся, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знову розпочалася сварка, ОСОБА_2 наполягала, щоб він покинув приміщення, вона плакала і навіть не відповідала на закиди ОСОБА_1 Йому запропонували вийти на двір і написати заяву, але він відреагував агресивно, відмовився покинути житло, став погрожувати прийти і побити вікна, тому було прийнято рішення застосувати спецзасоби - кайданки, після чого ОСОБА_1 вивели з квартири. Він був у запалі, агресивно себе поводив, сказав, що йому необхідна медична допомога, відвезли його в лікарню, де така допомога була надана, а потім у відділ, де склали протокол.

Свідок ОСОБА_2 пояснила, що ввечері, приблизно о 19 годині 20.07.2019 р. між нею та ОСОБА_1 , з яким тоді спільно проживали в її квартирі, виникла сварка на побутовому ґрунті. Викликала поліцію, бо ОСОБА_1 почав її бити руками і ногами по голові і обличчю, наніс приблизно 6 ударів, вона виривалася, захищала себе, відбивалася руками і ногами як могла, забирав телефон, але він наніс удар ногою в око, в скроневу ділянку, на деякий час втратила орієнтир. Ці події відбулися в присутності її дитини - сина ОСОБА_6 віком 8 років. ОСОБА_1 . повалив її на підлогу в кухні, син вискочив з квартири, став стукати сусідам в двері, вона також вискочила в під`їзд і викликала поліцію. Поліція приїхала через 5-7 хвилин, викликали «швидку», але від госпіталізації вона відмовилася, бо ні з ким було залишити дитину і в такому вигляді, з тілесними ушкодженнями на обличчі вийти на вулицю, де було багато людей, не хотіла. ОСОБА_1 продовжував поводити себе агресивно, і в тому числі, відносно поліцейських, оскорбляв її і погрожував їй побити вікна, двері, вона вірила цьому, бо таке вже було раніше. Сказала, що вона хоче, щоб він залишив її квартиру, яка належить їй, він почав збирати свої речі, але коли треба було виходити з квартири, відмовився, продовжував вести себе агресивно, тоді працівники поліції повалили його на підлогу, одягнули кайданки і вивели з квартири. Вона в той день тілесні ушкодження ОСОБА_1 не заподіювала, в нього була розсічена брів, але як це трапилося, сказати не може. Його присутність в її квартирі продовжувала створювати для неї загрозу, вона просила, щоб поліцейські їй допомогли, щоб ОСОБА_1 залишив її квартиру. Відмову вийти з квартири ОСОБА_1 нічим не мотивував. Прожили з ним разом приблизно 2 роки, такі конфлікти були останнім часом дуже часто, він ревнивий і дуже контролював її життя.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 098386 від 20.07.2019 року (а.с.1), 20.07.2019 року, о 19 годині 20 хвилин, ОСОБА_1 , знаходячись в кв. АДРЕСА_2 , скоїв домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , погрожував останній, намагався вчинити бійку із нею, на закону вимогу начальника СРПП №2 Вільногірського ВП ЖвВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_7 Р.В. припинити правопорушення та залишити приміщення потерпілої не відреагував, при цьому погрожував поліцейським фізичною розправою, розмахував руками, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним своїх обов`язків.

Згідно з копією протоколу АА № 194972 про адміністративне затримання від 20.07.2019 року (а.с.8), 20.07.2019 року, о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 доставлений в службове приміщення Вільногірського ВП у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КУпАП, для складання адміністративного протоколу, припинення адмінправопорушення та звільнений 20.07.2019 року, о 22 годині 00 хвилин.

Згідно з копією паспорта на ім`я ОСОБА_1 , останній зареєстрований по АДРЕСА_1 . (а.с.9)

Оцінюючи наведені вище та досліджені в судовому засіданні докази, суд приймає у якості допустимих доказів по справі покази вищевказаних свідків, оскільки ці особи безпосередньо допитані в судовому засіданні, їх покази є послідовними, узгоджуються між собою та даними протоколу про адміністративне правопорушення, і підстави сумніватися у правдивості чи неупередженості цих свідчень у суду відсутні.

Суд не погоджується з доводами сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення з мотивів того, що в протоколі не зазначено, що вимоги залишити квартиру, яка належить ОСОБА_2 та припинити правопорушення, ОСОБА_1 працівниками поліції висловлювалися «неодноразово» та «наполегливо», оскільки згідно ст.256 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення, викладена у протоколі, повинна відповідати диспозиції норми, по якій особа притягується до адміністративної відповідальності, тобто ст.185 КУпАП, а фабула правопорушення, викладена у протоколі, на думку суду, відповідає зазначеним вимогам.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що вищевказані вимоги поліцейськими були висловлені на адресу ОСОБА_1 саме неодноразово та наполегливо, ці вимоги на думку суду є законними, оскільки були направлені на припинення з боку ОСОБА_1 сімейного конфлікту, тобто вчинення останнім насильства в сім`ї і, оскільки, як пояснили допитані в судовому засіданні свідки, ОСОБА_1 і після прибуття працівників поліції продовжував у їх присутності поводити себе зухвало та агресивно по відношенню до ОСОБА_2 , в категоричній формі відмовився залишити належне їй житло, що до того ж в судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечує, мотивуючи цю відмову бажанням написати заяву про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності саме в приміщенні квартири, хоча без шкоди своїм інтересам міг це зробити на вулиці чи у відділку поліції, уникнувши таким чином продовження конфлікту з ОСОБА_2 , які і пропонували йому працівники поліції.

До того ж, ОСОБА_1 погрожував ОСОБА_2 пошкодженням її майна в майбутньому, і усіма цими діями, поза розумним сумнівом, створював загрозу для фізичного та психічного здоров`я ОСОБА_2 та її малолітньої дитини, яка також була очевидцем даного правопорушення.

При таких обставинах, вимоги працівників поліції залишити житло потерпілої були законними, направленими на припинення правопорушення ОСОБА_1 , а саме вчинення домашнього насильства.

Крім того, суд вважає надуманими твердження захисника щодо відсутності у законодавстві такого превентивного поліцейського заходу як «вимога до особи припинити правопорушення», оскільки відповідно до п.2 ст.2 , п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», безпосередніми завданнями поліції є, зокрема, охорона прав і свобод людини та вжиття заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень та припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень.

Вимога працівника поліції до ОСОБА_1 залишити квартиру ОСОБА_2 також є обґрунтованою, оскільки відповідно до п.5 ч.1 ст.31 вказаного Закону, поліція може застосувати такий превентивний захід як вимога залишити місце, а як встановлено в судовому засіданні, конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбувався саме у приміщенні належної останній квартири, і подальше знаходження ОСОБА_1 у цьому місці створювало загрозу щодо можливості продовження вказаного конфлікту, тому вимоги поліцейського залишити квартиру ОСОБА_2 з метою припинення вказаного конфлікту, не суперечить закону.

З урахуванням викладеного, вказану позицію ОСОБА_1 та його захисника, суд розцінює як спосіб захисту від обвинувачення.

Таким чином, вислухавши особу, яка притягується до відповідальності та її захисника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження в суді, а його дії слід кваліфікувати по ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Обставин, які обтяжують та пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , при судовому розгляді справи не встановлено.

З урахуванням обставин справи та особи правопорушника, який до адміністративної відповідальності притягується вперше, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. підлягає стягненню з правопорушника на користь держави.

Керуючись ст.ст. 40-1, ст. ст..185, 284, 285 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним по ст.185 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 136 (сто тридцять шість) гривень.

Перерахування провести на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 гривень 20 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ч.1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження.

Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Строк пред`явлення документа для примусового виконання - протягом 3 місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя: підпис А.А.Борцова