Єдиний унікальний номер 370/1284/19 Головуючий в суді I інстанції Косенко А.В.
Апеляційне провадженя № 33/824/3614/19 Суддя-доповідач Гриненко О.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11жовтня 2019 року суддя Київського апеляційного суду Гриненко О.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Макарівського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Макарівського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави.

Згідно із постановою суду, ОСОБА_1 21 квітня 2019 року о 23 год. 30 хв. на 36 кілометрі автодороги М-06 Київ-Чоп керував автомобілем DAF XF 105/460 державний номерний знак НОМЕР_1 в чтані алкогольного спяніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із згоди водія було проведено за допомогою приладу «Alcotest 6810» в присутності двох свідків. Результат тесту позитивний 1,52 проміле, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Макарівського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови просить її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення було порушено його право на захист, а саме відмовлено в задоволенні клопотання про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення до суду за місцем його проживання, що позбавило його можливості ознайомитись з матеріалами справи та заявити клопотання.

Крім того, апелянт вказує, на те що суд першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення вийшов за межі обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме визнав його винним за порушення вимоги п.2.5 а ПДР України, разом з тим згідно протоколу про адміністративне правопорушення йому інкримінувались порушення вимог п. 2.9 (а) ПДР України. Також, на думку апелянта, судом безпідставно було встановлено місце вчинення правопорушення, а саме, на 36 кілометрі автодороги М-06 Київ-Чоп, тоді як в протоколі зазначено, що правопорушення вчинено на автодорозі Київ-Чоп. Вказує, що його огляд на стан сп`яніння поліцейським проведений за відсутності свідків, при цьому після незгоди з його результатами, такий огляд не був проведений у медичному закладі, що як вважає апелянт є порушеннями ч.3 ст. 266 КУпАП Звертає увагу на те, що автомобіль, яким він керував тимчасово не затримувався, а залишився під його керуванням, що, як вважає апелянт свідчить про те, що в стані алкогольного сп`яніння він не перебував.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Макарівського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року, в якому останній просить поновити строк апеляційного оскарження постанови суду, посилаючись на поважність причин його пропуску. В обгрунтування свого клопотання зазначає, що про прийняте рішення йому стало відомо 14 серпня 2019 року з листа Макарівського районного суду Київської області. При копія постанови суду йому направлена не була.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Макарівського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року, вважаю, що останнє підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 участі в судовому засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не приймав, також в справі відсутні відомості щодо конкретної дати отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови суду, яка йому взагалі не надсилалась.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду ОСОБА_1 пропущений з поважних причин, а тому має бути поновлений.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , заслухавши його пояснення та поясненя захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, щоапеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №082729 від 21.04.2019 (а с.3), позитивним результатом проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння приладом ««Alcotest 6810»», відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено 1, 52 проміле (а.с.2), фактичними даними, що містяться в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до яких, огляд проводився у присутності двох свідків, при цьому ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан сп`яніння, який виявив 1,52 проміле, про що свідчить його підпис (а.с. 4). Зазначеним доказам суд першої інстанції дав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 . призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП. Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення місцевим судом його права на захист не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення (а.с.11), про те в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про направлення справи про адміністративне правопорушення до іншого суду, при цьому будь-яких клопотань щодо відкладення розгляду справи до місцевого суду не подавав, тобто своїм правом, передбаченим ст. 268 КУпАП не скористався.

Крім того, згідно акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводився у присутності двох свідків, при цьому ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан сп`яніння, який виявив 1,52 проміле, що засвідчив своїм підписом (а.с.4), а тому доводи апеляційної скарги про проходження огляду без свідків, а також того, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами «Alcotest 6810» є безпідставними.

Крім того, всупереч доводам апелянта, суд першої інстанції правильно встановив місце вчинення правопорушення, а саме 36 кілометр автодороги М-06 Київ-Чоп, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №082729 від 21.04.2019 відносно ОСОБА_1 (а.с.3).

Між тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в мотивувальній частині постанови невірно зазначено п.2.5 а Правил дорожнього руху України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №082729 від 21.04.2019 складеного відносно ОСОБА_1 та змісту, встановлених судом першої інстанції обставин правопорушення, ОСОБА_1 порушив саме п.2.9.(а) Правил дорожнього руху України, яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, що на переконання апеляційного суду є техічною помилкою.

З урахуванням викладеного, вважаю, що постанова Макарівського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає зміні із зазначенням про порушення ОСОБА_1 п.2.9 (а) Правил дорожнього руху.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Макарівського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Макарівського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік - змінити, виключивши з мотивувальної частини постанови вказівку на порушення ОСОБА_1 п.2.5 а Правил дорожнього руху України, вказавши на порушення ним п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко