Справа № 364/348/19
Провадження № 3/364/73/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2019 р. суддя Володарського районного суду Київської області Макаренко Л.А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов 26.03.2019 р. від Володарського відділення поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (далі Володарське ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області) з протоколом про адміністративне правопорушення від 21.03.2019 р. серії БР № 019104 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Згідно із відомостями зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 21.03.2019 о. близько 01:40 год. в смт Володарка по вул. Армійській керував транспортним засобом марки ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння: порушення мови, координації рухів, від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився, чим, як зазначено в протоколі, порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (з подальшими змінами), далі Правила дорожнього руху.

У судовому засіданні, призначеному на 09.04.2019 р. та відкладеному на 23.04.2019 р. через неявку і відсутність поштового підтвердження повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання, ОСОБА_1 вину не визнав, заперечивши наведені в протоколі обставини та пояснивши, що названого дня його, дійсно, зупиняли працівники поліції через те, що реєстраційний номер його автомобіля був підсвічений не білим, а синім світом, тому склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 121 КУпАП, та виписали штраф 340 грн., який він сплатив. На підтвердження наведених обставин надав суду оригінал виписаної йому поліцейськими квитанції про сплату штрафу в розмірі 340 грн. (серія ДПО18 № 384010) та оригінал банківської квитанції про його сплату, що долучені до матеріалів справи. Також ОСОБА_1 категорично заперечив, що він писав в протоколі про визнання своєї вини у вчиненні передбаченого статтею 130 КУпАП правопорушення, пояснивши, що його слова «свою вину визнаю» стосуються названого вище штрафу 340 грн., оскільки жодних інших протоколів йому підписувати не давали. Відносно проходження медичного огляду на стан спяніння ОСОБА_1 пояснив суду, що поліцейські запропонували йому проїхати в лікарню, одночасно розяснивши, що це не обовязково і він має право відмовитися, огляд на стан спяніння за допомогою «Драгера» йому не пропонували, до того ж алкогольні напої він не вживав. Свідків, які підписали протокол він не знає, оскільки під час його спілкування з поліцейськими жодних людей на вулиці взагалі не було. Наступного після цієї події дня він прийшов до відділку поліції на 9 год. ранку забрати водійські права, як йому сказали зробити поліцейські, проте їх у відділку не було, поліцейський на прізвище Перкін сказав, що їх не буде, вони поїхали до Києва.

Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 р. у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, не зявився.

Особи, зазначені в протоколі як свідки відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння, на виклики суду повторно не зявилися. Клопотань про їх повторний виклик та/або застосування приводу ОСОБА_1 не заявляв, оскільки, які він зазначив, названі особи не можуть бути свідками через те, що під час його спілкування з поліцією ані цих людей, ані жодних інших свідків там не було.

Заслухавши пояснення особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши викладені в цьому протоколі відомості та оцінивши наявні в справі матеріали, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вирішуючи справу, виходить з такого.

За визначенням частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобовязаний насамперед зясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 251 КУпАП).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі № 204/2352/16-а).

При цьому частина друга статті 251 КУпАП покладає обовязок щодо збирання доказів саме на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП, у даному випадку на працівника поліції, яким складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1

Відповідно до абзацу пятого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух», підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, у стані алкогольного спяніння.

За порушення зазначеної заборони частиною першою статті 130 КУпАП передбачено притягнення особи (водія) до адміністративної відповідальності.

При цьому ознакою обєктивної сторони названого адміністративного правопорушення окрім іншого є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином, обєктивна сторона складається із сукупності ознак, а саме: керування транспортним засобом особою та відмова від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного спяніння.

Пунктом 2.5. Правил дорожнього руху встановлено беззаперечний обовязок (а не право) водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану, зокрема, алкогольного спяніння.

Отже, сама по собі відмова водія від проходження зазначеного огляду утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

За приписами статті 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, а в разі незгоди водія на проведення такого огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, або ж в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя. Направлення особи для огляду на стан алкогольного спяніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 17.12.2008 р. № 1103 (з подальшими змінами) затвердив Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, за яким огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані, зокрема, алкогольного спяніння згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС (пункт 2 названого Порядку). Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоровя (пункт 3); огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків, при цьому не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви (пункт 4). До відповідного закладу охорони здоровя направляється водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами (пункт 6).

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного спяніння наведена в додатку 1 до пункту 8 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 р. № 1452/735 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858 (далі Інструкція № 1452).

Крім того, відповідно до пунктів 4, 6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853 (далі Інструкція № 1395), огляд на стан алкогольного спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства; результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів; акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до статті 254 КУпАП; до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються, зокрема: письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; акт огляду на стан спяніння у разі проведення огляду на стан спяніння; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення (пункт 1 розділу II Інструкції № 1395).

На порушення наведених вимог КУпАП, постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103, Інструкції № 1452, Інструкції № 1395 до складеного 21.03.2019 р. протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ознаками частини першої статті 130 КУпАП не додано ані складеного за встановленою формою акту його огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки, ані складеного за встановленою формою направлення його на огляд до відповідного закладу охорони здоровя з метою виявлення стану алкогольного спяніння, відтак судом не вбачається можливим встановити наявність підстав направлення до закладу охорони здоровя.

Крім того, як вбачається з відеозапису, що міститься на оптичному диску, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 через синій колір освітлення номерів його автомобіля. Надалі після перевірки водійських документів ОСОБА_1 працівником поліції, при цьому без пропозиції пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, було одразу запропоновано пройти огляд на стан спяніння в закладі охорони здоровя та розяснено й кілька разів наголошено ОСОБА_1, що «він має право відмовитися» від такого огляду, чим той і скористався. Тобто, на переконання суду, відмова ОСОБА_1 від проходження зазначеного огляду на стан спяніння спровокована та штучно створена самими працівниками поліції, які не розяснили водієві обовязок проїхати з ними до медичного закладу, а навпаки кілька разів повторили про його право відмовитися від такого огляду.

Також із згаданого відеозапису чітко видно, що жодні свідки під час спілкування поліції з ОСОБА_1 не були присутні, відтак відомості, викладі в протоколі не відповідають дійсності та обставинам справи, які насправді мали місце.

Разом з тим, за правилом частини першої статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами та щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані, зокрема, алкогольного спяніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, з одночасними виконанням, за наявності підстав, вимог статті 265-2 КУпАП щодо затримання транспортного засобу.

Таким чином, зважаючи на усе викладене вище, суд дійшов до висновку, що наведених законодавчих вимог працівниками поліції дотримано не було, так само як і встановленого законом порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння. Більше того, додані до протоколу докази, зокрема відеозапис з нагрудної камери поліцейського, повною мірою підтверджують обставини, повідомлені ОСОБА_1 в суді на заперечення своєї вини у вчиненні правопорушення, спростовуючи тим самим обставини, викладені в протоколі.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися, зокрема, на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62 Конституції України).

Доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість доведено поза розумним сумнівом. При цьому розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності (пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»).

З огляду на усе наведене та дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов до висновку, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП не встановлено, факт відмови його від проведення в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння не доведено передбаченими законом доказами.

За таких обставин суд вважає, що провадження у цій справі слід закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки матеріалами справи не доведено його винуватість у вчиненні цього правопорушення.

Керуючись частиною першою статті 130 КУпАП та статтями 7, 9, 245-247, 251, 252, 256, 276, 277, 279, 280, 283, 284, 287-289, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Після набрання постановою законної сили начальнику Володарського відділення поліції Сквирського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області тимчасово вилучене посвідчення водія серії АІВ № 143168 від 25.09.2008 р., видане на імяОСОБА_1, повернути власникові.

Копії цієї постанови суду направити начальнику Володарського відділення поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області до відома та виконання, а також ОСОБА_1 та прокурору до відома.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначеного десятиденного строку, встановленого для її оскарження.

Суддя Л.А. Макаренко

Постанова набрала законної сили з "_____" __________20__ року.

Строк предявлення постанови до виконання три місяці.