Справа № 500/4245/19 Провадження № 3/500/1167/19
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.

при секретарі Топтигіній О.М.,

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Відділу з організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ізмаїл Одеської області, громадянина України, начальника зв`язку мінометної застави, в/ч НОМЕР_1 , ПКШР « ІНФОРМАЦІЯ_2 », проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.17215 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №147093 від 12.06.2019 року 07.06.2019 року о 08 год. 30 хв. виявлено старшого прапорщика ОСОБА_1 , який без поважних причин та відповідного дозволу керівництва не прибув у військову частину для виконання обов`язків військової служби у добовому наряді. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.17215 КУпАП.

Притягуваний ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав. Пояснив, що в той день не вийшов в добовий наряд, оскільки почував себе погано, в нього була кровотеча, наступного дня його було госпіталізовано до шпиталю на стаціонарне лікування. Після цього лікувався у шпиталі у м.Ізмаїлі, потім у шпиталі у м.Одесі. 07.06.2019 року вперше не з`явився на службу. Вказав, що 07.06.2019 року повідомив про свій стан командиру ОСОБА_2 , на що останній сказав, що знайде заміну. В підтвердження того, що проходить лікування надав суду медичні довідки. Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , дослідивши наявні докази у сукупності, суд приходить до висновку, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно закрити на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.
Відповідно до ст.1 КУпАП України, завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положеннями ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 17215 КУпАП передбачена за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Склад адміністративного правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

З об`єктивної сторони правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього. Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Отже, для наявності складу адміністративного правопорушення слід встановити, які саме з перелічених у частині 2 статті 17215 КУпАП України дій були вчиненні.
Відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції (Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), пункт 30).
Першочергова оцінка Європейським судом з прав людини застосовності кримінального аспекту ст. 6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі Енгель та інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82 - 83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.
В практиці Європейського суду з прав людини перший критерій має відносну значимість, тобто коли внутрішнє державне законодавство класифікує певне правопорушення як кримінальне, цей критерій буде мати вирішальне значення. В іншому випадку Європейський суд з прав людини не приймає до уваги національну класифікацію та вивчає фактичний зміст розглядуваної процедури.
Другий та третій критерії, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Енгель на інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands), являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст. 6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належить в цілому до «кримінальної» сфери (Озтюрк проти Німеччини (Ozturk v. Germany), пункт 54; Лутц проти Німеччини (Lutz v. Germany), пункт 55).
Після проведення аналізу вказаних вище джерел права, враховуючи види та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст.17215 КУпАП, вважаю, що адміністративне правопорушення за ч.2 ст.17215 КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним». Тому, з урахуванням засад правосуддя та принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вважаю обґрунтованим застосування в даному випадку положень ст.62 Конституції України, відповідно до ч.3 якої, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №147093 від 12.06.2019 року вказано, що 07.06.2019 року о 08 год. 30 хв. виявлено старшого прапорщика ОСОБА_1 , який без поважних причин та відповідного дозволу керівництва не прибув у військову частину для виконання обов`язків військової служби у добовому наряді.

Дослідивши вказаний протокол про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 під час виконання службових обов`язків не прибув у військову частину для виконання обов`язків військової служби у добовому наряді.

Відповідно до пояснень ОСОБА_2 , доданих до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.2) після виявлення не прибуття ОСОБА_1 на чергування, останній на телефоні дзвінки не відповідав, про чергування в добовому наряді ОСОБА_1 був попереджений за добу в телефонному режимі.

Як вбачається із пояснень заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 начальника ПКШР Мороз О. Дорошенко Б.М. станом на 12.06.2019 року (час складання протоколу) доповідь по команді про свою відсутність або причини відсутності та не прибуття до військової частини НОМЕР_1 не здійснював (а.с.56).

Разом з тим, згідно листа ОСОБА_2 (а.с.47) та його свідчень, наданих у судовому засіданні, до нього дійсно 07.06.2019 року звертався ОСОБА_1 із повідомленням, що він не може заступити на добовий наряд у зв`язку із станом свого здоров`я та в подальшому планує вибуття до клінічного шпиталю в м.Одеса Державної прикордонної служби України. Вищестоящому командуванню, а саме, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , також було повідомлено про цю ситуацію з доповіді ОСОБА_2 .

Згідно висновку колоноскопічного дослідження від 18.06.2019 року (а.с.40) ОСОБА_1 поставлений діагноз захворювання: хронічний зовнішній геморой в стадії загострення. Анальна тріщина. Дивертикульоз товстої кишки. Поверхневий проктосигмоідит. Аденоматозний поліп прямої кишки.

Як вбачається із направлення №379 від липня 2019 року (а.с.37) ОСОБА_1 направлявся на обстеження та стаціонарне лікування ВМКЦ м.Одеса з діагнозом дивертикульоз товстої кишки. Хронічний коліт. Хронічний комбінований геморой ІІ ст. у стадії ремісії.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та інші додані до нього докази, заслухавши пояснення притягуваного ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , суд дійшов висновку, що ані протокол про адміністративне правопорушення, ані додані до нього інші докази не містять даних про те, що ОСОБА_1 здійснив певні дії, що могло б дати підстави зробити висновок про його недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вказане викликає сумнів щодо винності особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.17215 КУпАП. Всі сумніви в даному випадку суд, у відповідності до вищевказаних норм права трактує на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч.2 ст.17215 КУпАП, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Враховуючи наведене, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи та всі докази по справі, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.17215 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.17215, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.17215 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т.П.Пащенко