Справа № 324/1560/19
Провадження № 3/324/500/2019
П О С Т А Н О В А

15 жовтня 2019 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Кацаренко І.О., за участю секретаря судового засідання Басараб А.О., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , прокурора Семененко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Пологи матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, фізичної особи-підприємця, РНОКПП НОМЕР_1 , одруженої, має малолітню дитину, зареєстрована: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , за ст.172-6 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 як секретар судового засідання Господарського суду Запорізької області, будучи, згідно п.п.«в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст.172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.172-6 КУпАП, та, згідно з абз.14 ч.1 ст.1 цього ж Закону суб`єктом декларування, 01 квітня 2019 року, в порушення вимог абз.2, ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за попередній 2018 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, визнала та пояснила, що декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік «після звільнення» вона дійсно подала 01 квітня 2019 року із запізненням у зв`язку з тим, що до 30 березня 2019 року очікувала довідку з податкової служби про свої доходи та доходи членів сім`ї, таку довідку отримати раніше березня року, що слідує за звітним, фактично не можливо, оскільки податкова раніше цього часу не має даних за четвертий квартал. Потім протягом майже двох діб 30-31 березня на офіційному сайті НАЗК ОСОБА_1 намагалася зайти до особистого кабінету для подачі декларації, проте до 00 год. 00 хв. 01 квітня 2019 року у зв`язку з перебоями роботи веб-сайту вона так і не змогла зайти до особистого кабінету для подачі декларації. Лише 01 квітня 2019 року веб-сайт нормально запрацював, і ОСОБА_1 змогла зайти до особистого кабінету та подати електронну декларацію «після звільнення». Більш того, протягом березня 2019 року ОСОБА_1 постійно знаходилася у сільській місцевості, де мав місце обмежений доступ до інтернету, що значно ускладнювало її можливість вчасно подати декларацію. Фактично декларацію «після звільнення» ОСОБА_1 подала наступного дня, що підтверджує її наміри виконати вимоги Закону, та свідчить про її небайдужість до виконання своїх обов`язків щодо подачі зазначеної декларації. ОСОБА_1 наголосила, що вказані обставини свідчать про те, що вона дійсно хотіла подати декларацію, але за об`єктивних обставин не могла цього зробити. Вказаним правопорушенням не завдано якоїсь шкоди суспільним чи державним інтересам, будь-які шкідливі наслідки відсутні. Враховуючи вказані обставини вчинене нею правопорушення є малозначимим, тому просила суд звільнити її від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням відповідно до ст.22 КУпАП, винести постанову про закриття справи в порядку ч.2 ст.284 КУпАП.

Також ОСОБА_1 надала суду свої письмові пояснення 07 жовтня 2019 року та 08 жовтня 2019 року, які повністю узгоджуються з поясненнями, наданими нею особисто у судовому засіданні, а також роздруківку скрін-шоту сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування розміщеному на сайті НАЗК.

Прокурор ОСОБА_2 обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, підтримала, зазначила про наявність в діях ОСОБА_1 ознак діяння, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. Також зауважила, що об`єктивною ознакою вказаного правопорушення є діяння, тому відсутність шкоди суспільним чи державним інтересам не є причиною для звільнення особи від адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора Семененко Т.О. та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, а відтак, повинна була і могла передбачати шкідливі наслідки невиконання вимог ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності й обмежитися усним зауваженням. Оскільки у цій статті не міститься визначення та переліку малозначних правопорушень, це питання має вирішуватися у кожному конкретному випадку індивідуально, виходячи з того, що малозначні правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Водночас, одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки такі несуть негативні наслідки, можуть сприяти підриву авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування і зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визначені як малозначні.

Крім цього, звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення на підставі ст.22 КУпАП є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність визнання вчиненого правопорушником адміністративного правопорушення малозначним та звільнення його від адміністративної відповідальності. Наразі суд не вбачає підстав для застосування положень ст.22 КУпАП.

Також слід зауважити, що обов`язок належної підготовки суб`єкта декларування для подачі щорічної декларації покладається на самого суб`єкта декларування і для цього Законом відведено належний період з 01 січня 2019 року до 31 березня 2019 року. Крім цього, з метою надання роз`яснень та допомоги суб`єктам декларування при заповненні декларації з питань по яким виникали труднощі, у Національному агентстві працювали телефони технічної підтримки та гарячої, номери яких відкриті у вищезазначеному сайті та інших офіційних публікаціях Національного агентства.

Поважних причин, які б перешкодили вчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік, ОСОБА_1 не вказано і в ході збору матеріалів по даному факту не встановлено.

З роздруківки скрін-шоту сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування розміщеному на сайті НАЗК, долученої ОСОБА_1 до матеріалів справи, встановлено, що нею було подано декларацію після звільнення 01 квітня 2019 року о 22.36 годині.

З роздруківки послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 за період з 01 січня 2019 року по 18 червня 2019 року, яка міститься у матеріалах справи, судом встановлено, що перший запис послідовності дій ОСОБА_1 датується 01 квітня 2019 року о 18.35 годині. Таким чином, підтвердження того, що ОСОБА_1 намагалась надіслати декларацію вчасно, судом не встановлено. Декларацію успішно подано 01 квітня 2019 року о 22.36 годині.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, зокрема, протоколом №492 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 06 вересня 2019 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 09 серпня 2019 року, 07 жовтня 2019 року та 08 жовтня 2019 року; копією витягу з Єдиного державного реєстру декларацій, в якому зазначена дата публікації щорічної декларації ОСОБА_1 за 2018 рік 01 квітня 2019 року; копією особової картки №5/12 ОСОБА_1 ; копією наказу від 06 червня 2013 року про призначення ОСОБА_1 на посаду секретаря судового засідання Господарського суду Запорізької області; копією присяги державного службовця від 06 червня 2013 року; копією попередження про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про державну службу» та «Про засади запобігання і протидії корупції» від 06 червня 2013 року; копією посадової інструкції секретаря судового засідання, затвердженої 03 січня 2007 року та підписаної ОСОБА_1 06 червня 2013 року; копією наказу про звільнення ОСОБА_1 від 24 жовтня 2018 року.

На підставі викладеного ОСОБА_1 слід визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, пом`якшуючу відповідальність обставину, якою суд визнає щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає доцільним застосувати адміністративне стягнення щодо ОСОБА_1 у виді штрафу в мінімальному розмірі.

Крім того, відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст.33, 34-35, 36, 172-6 ч.1, 251-252, 268, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

З урахуванням положень ст.308 ч.2 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України від 24 вересня 2008 року №586-VI) у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, установлений ст.307 ч.1 КУпАП та примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби, стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу у сумі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої винесено постанову, до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Кацаренко І.О.