Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/157/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2019 року. Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_2, розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень 00 копійок (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в сумі 384 гривні 20 копійок,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2019 року, ОСОБА_3 визнаний винуватим у тому, що 18.12.2018 року о 18 год. 30 хв. керував транспортним засобом Камаз 5320, номерний знак НОМЕР_1, по а/д Н-01 Київ - Знамянка 244 км., з явними ознаками наркотичного спяніння (нервова поведінка, розширення зіниць). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на визначення стану наркотичного спяніння відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій також обґрунтовує своє клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови районного суду.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку зазначає, що оскаржувану постанову він не отримував, про її винесення дізнався лише 20.03.2019р., самостійно здійснивши пошук на офіційному веб-сайті судової влади.

Вважає, що десятиденний строк на апеляційне оскарження пропущено у зв'язку з тим, що він не отримав копії оспорюваної постанови. Тому просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та поновити цей строк.

В мотивування вимог апеляційної скарги зазначає, що постанова районного суду є незаконною та підлягає скасуванню, за наступного.

В тексті оскаржуваної постанови зазначено, що про час та місце розгляду справи він був повідомлений своєчасно і не з'явився на судовий розгляд, будучи належним чином повідомлений про нього.

Однак, таке твердження не відповідає дійсності, оскільки дотепер він не отримав від суду ані судових повісток, ані постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (про сам факт існування якої дізнався з сайту судової влади, з власної ініціативи). Вважає, це пов'язано з тим, що вказану справу розглядав суд, який знаходиться в адміністративно - територіальній одиниці, відмінній від тої, в якій він постійно проживає. Той факт, що він не отримав судові повістки та постанову, підтверджується матеріалами справи.

Провівши розгляд справи про притягнення його до відповідальності, не отримавши докази належного інформування його про час, дату та місце розгляду справи, суд першої інстанції позбавив його можливості скористатися процесуальними правами, чим допустив спрощений, однобокий підхід до розгляду справи.

Апелянт зазначає, що в даному випадку він був позбавлений можливості заявити клопотання про передачу справи до суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться його місце проживання, що дало б можливість особисто відвідувати судові засідання, давати пояснення та наводити докази його невинуватості. Враховуючи таке грубе порушення його прав, допущене судом першої інстанції, оскаржувана постанова не може бути залишена в силі і підлягає скасуванню.

Не маючи можливості взяти участь у судовому розгляді справи, він не зміг надати пояснень щодо інкримінованого правопорушення. Так, поліцейські безпідставно зупинили його автомобіль та повідомили, що нібито він перебуває у стані наркотичного сп'яніння і повинен проїхати з ними до лікарні для проходження огляду. Однак, перебуваючи у тверезому стані, пояснив, що нічого не вживав. Окрім цього, він повідомив поліцейським, що перевозить вантаж на даному автомобілі, сам автомобіль є службовим, і він не може просто покинути його на трасі. Поліцейські проігнорували вказані пояснення та одразу ж почали складати протокол про адміністративне правопорушення. Поняті, які були присутні при оформленні постанови, з'явилися після того, як їм зателефонував поліцейський. Вони спілкувалися, як близькі знайомі, швидко приїхали на місце події за телефонним викликом поліцейського, що дає серйозні підстави сумніватися в їх неупередженості.

Зазначає, що його поведінка не давала підстав вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп'яніння, підтверджується і тим, що матеріали справи не містять жодних доказів відсторонення його поліцейськими від керування транспортним засобом.

Апелянт вважає, що за вказаних обставин справи можна зробити один з двох висновків - або поліцейські допустили злочинну недбалість, грубо знехтувавши своїми обов'язками та не відсторонивши від керування особу, яка керувала великовантажним транспортом у стані наркотичного сп'яніння, або він не перебував у стані наркотичного сп'яніння і не мав жодних ознак такого сп'яніння.

Вважає, що наведені обставини залишилися поза увагою суду, що призвело до винесення незаконної постанови.

Розгляд апеляційної скарги проводиться у відсутності ОСОБА_3, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується роздруківкою з інтернет-сервісу «Укрпочта» та зворотнім повідомленням про отримання поштового відправлення.

Таким чином, ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не зявився про причини неявки до суду не повідомив, будь яких заяв чи клопотань до суду не подавав. Враховуючи наведене приходжу до висновку, що неявка ОСОБА_3 не перешкоджає розгляду апеляційної скарги без його участі.

Дослідивши клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, приходжу до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як убачається з матеріалів справи в судовому засіданні суду першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 присутній не був.

15.02.2019 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області на адресу ОСОБА_3 направлено копію постанови суду від 12.02.2019 року. Однак, матеріали справи не містять будь яких даних про отримання ОСОБА_3 копії вказаної постанови.

Таким чином, доводи ОСОБА_3 про те, що він дізнався про винесену відносно нього постанову 20.03.2019 року є неспростовними, як і доводи апелянта про те, що копії постанови Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 12.02.2019 року він взагалі не отримав.

Відповідно до штампу на почтовому відправленні, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на оскаржувану постанову 21.03.2019 року, тобто у межах десятиденного строку з того дня коли він дізнався про існування вказаного судового рішення.

У зв'язку з цим, вважаю обґрунтованими доводи ОСОБА_3 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 12.02.2019 року, оскільки справу розглянуто без його участі, а копію судового рішення ОСОБА_3 не отримував.

Апеляційний суд, враховуючи вимоги ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та обставини, на які посилається апелянт, приходить до висновку, що ОСОБА_3 пропустив строк на оскарження постанови Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 12.02.2019 року з поважних причин, а тому строк на апеляційне оскарження вказаної постанови підлягає поновленню.

Вивчивши матеріали справи, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Норми диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП передбачають, що адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція 1452/735).

Районний суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 дотримався наведених вимог закону в повному обсязі.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності, саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням п.2.5 ПДР України.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є законними, обґрунтованими.

Апеляційний суд вважає, що версія ОСОБА_3 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставною та спростовується доказами, які суд першої інстанції безпосередньо дослідив під час розгляду справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 028041 від 18.12.2018 року, згідно якого 18.12.2018 року о 18 год. 30 хв. ОСОБА_3 керував транспортним засобом Камаз 5320, номерний знак НОМЕР_1, по а/д Н-01 Київ - Знамянка 244 км з явними ознаками наркотичного спяніння (нервова поведінка, розширення зіниць). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на визначення стану наркотичного спяніння відмовився в присутності свідків. Вказаний протокол підписано ОСОБА_3 без будь-якого зауваження з позначкою «згоден»;

- поясненнями ОСОБА_3, згідно яких він від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на визначення стану наркотичного сп?яніння відмовляється, оскільки вину визнає;

- поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно до яких вони підтвердили факт відмови ОСОБА_3 від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп?яніння

Висновки суду першої інстанції про відмову ОСОБА_3 від проходження огляду для встановлення стану сп'яніння, у встановленому законом порядку також підтверджується відеозаписом, який був переглянутий при розгляді справи в апеляційному суді, на якому зафіксовано, що ОСОБА_3 в присутності свідків, у приміщені стаціонарного посту, відмовився від проходження огляду на визначення стану наркотичного спяніння у закладі охорони здоровя.

Апеляційні доводи ОСОБА_3 про те, що суд першої інстанції допустив порушення його прав належним чином не повідомивши його про час та місце розгляду справи є надуманими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Так, повідомлення про час та місце розгляду справи на адресу проживання ОСОБА_3, суд першої інстанції направив 25 січня 2019 року, яке останній отримав вже 26 січня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с 20).

А отже, доводи ОСОБА_3, про те, що він з причини його неповідомлення про час та місце розгляду справи був позбавлений можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП є безпідставними.

Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що після складення протоколу він не був відсторонений від керування транспортним засобом та вказані доводи не спростовують законність складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, а також не спростовують висновків суду про наявності у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

Адміністративне стягнення накладене на ОСОБА_3 судом першої у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

На переконання апеляційного суду, вирішуючи справу, суд першої інстанції врахував вимоги ст.ст. 9, 251, 279, 280, 283 КУпАП, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку подання апеляційної скарги, задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк подання апеляційної скарги на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2019 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень 00 копійок (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в сумі 384 гривні 20 копійок без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Підпис:

Згідно з оригіналом.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2