Справа №461/7101/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., з участю представника Львівської митниці Лубоцького Б.І., особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника Львівської митниці про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Херсон, місце роботи - не працює, місце проживання - Україна, Львівська АДРЕСА_1 ,

ст.471 Митного кодексу України,

встановив:

згідно протоколу про порушення митних правил №3323/20900/19 від 21.08.2019 року, 21 серпня 2019 року близько 21 години 59 хвилин громадянин України ОСОБА_1 на автомобілі марки «VW Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 прямував з Республіки Польща в Україну в якості водія, з приватної поїздки, через МАПП „Шегині Львівської митниці ДФС, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», чим своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

При здійсненні митного контролю автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду автомобіля було виявлено товар, який, відповідно до ст. 374 МК України, перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України.

Під час усного опитування ОСОБА_1 , не повідомив про вагу такого товару, про те визнав себе його власником. Даний товар переміщувався без приховування в салоні автомобіля.

Вартість переміщуваного товару, згідно матеріалів справи, митним органом визначена в розмірі 28 660,00 гривень.

Дії ОСОБА_1 митним органом кваліфіковано за ст.471 МК України, як порушення встановленого порядку проходження митного контролю в зоні (коридорі) спрощеного митного контролю, тобто переміщення товару, який перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні факт правопорушення заперечив. Вказав, що вартість товару митним органом визначена невірно та є істотно завищеною. Переміщення вказаного товару не може утворювати складу інкримінованого йому правопорушення, оскільки товар придбаний ним є значно дешевшим. Товаросупровідних документів щодо придбаного та перещуваного товару ОСОБА_1 суду не подав, однак вказав, що даний товар придбаний ним на ринку в Республіці Польща, а вартість однієї одиниці цього товару становить не більше одного злотого. Також, зазначив, що наведені товари були придбані під час розпродажу, як уцінений товар.

Представник Львівської митниці ДФС протокол підтримав.

Заслухавши думку представника Львівської митниці ДФС, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Згідно ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею ст. 471 МК України передбачена відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Згідно ч.4 ст.366 МК України, громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється за умови повного з`ясування усіх обставин вчинення нею адміністративного правопорушення та виявлення причин, що спричинили його вчинення. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності не достатньо лише встановлення факту вчинення нею порушення, оскільки застосування передбачених нормами КУпАП та Митного кодексу України заходів впливу, можливе лише у разі, якщо вина особи повністю доведена належними та допустимими доказами.

Суд вважає, що при складанні протоколу про порушення митних правил, митним органом не були враховано та належним чином не перевірено наступні обставини.

Відповідно до ст.ст. 191.2.2, 191.2.3, у разі ввезення на митну територію України фізичними особами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі товарів (крім підакцизних товарів та особистих речей), сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 500 євро, через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України базою оподаткування є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 500 євро, з урахуванням мита, що підлягає сплаті.

У разі ввезення на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі товарів (крім підакцизних товарів та особистих речей), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України фізичною особою, яка була відсутня в Україні менше ніж 24 години або яка в`їжджає в Україну частіше одного разу протягом 72 годин, базою оподаткування є частина сумарної фактурної вартості таких товарів, що перевищує еквівалент 50 євро, з урахуванням мита, що підлягає сплаті.

Постановою суду по даній справі від 24.09.2019 року матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ст.471 Митного кодексу України повернуто заступнику начальника Львівської митниці ДФС для проведення додаткової перевірки. Однією з підстав повернення матеріалів стала відсутність експертного висновку щодо вартості переміщуваного товару, тобто відсутність належного документа(доказу) щодо вартості переміщуваних товарів.

При цьому, вважаю за необхідне відзначити, що 24.09.2019 року, тобто в день винесення даної постанови, розгляд справи відбувався в присутності уповноваженого представника митного органу, тобто митному органу було відомо про всі обставини, які стали причиною повернення протоколу і такий був обізнаний у всіх обставинах, які підлягали додатковій перевірці, в тому числі і з позицією самого ОСОБА_1 , який заперечив визначену митним органом вартість товарів.

На виконання постанови суду митним органом долучено витяг з Електронного журналу пасажирського пункту пропуску, згідно якого «За даними Держприкордонслужби ОСОБА_2 був відсутній в Україні менше 24 годин. Слід опитати особу на предмет наявності товарів, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість відповідно до ст.191 Податкового кодексу України».

Як видно з матеріалів справи, вартість товарів в розмірі 28 660, 00 гривень визначена митним органом на підставі службової записки від 22.08.2019 року.

При цьому, висновок експерта про визначення дійсної фактичної(реальної) вартості переміщуваного товару, після проведення додаткової перевірки у матеріалах справи надалі відсутній.

Інших належних та допустимих доказів про вартість переміщуваного товару митним органом суду не подано.

Оцінюючи пояснення ОСОБА_1 стосовно заперечення ним вартості товарів, надані митним органом документи на підтвердження вартості товару, суд вважає, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, оскільки докази того, що вартість переміщуваного товару становить більше ніж 50 євро у матеріалах справи відсутні.

При цьому, суд не бере до уваги службову записку митного органу, як належний та допустимий доказ по справі, оскільки такий документ являється внутрішнім службовим документом Львівської митниці, адресований посадовій особі митного органу, містить лише орієнтовну вартість товару, а особа, яка таку записку складала та оцінювала переміщуваний товар не була попереджена про кримінальну відповідальність за складання завідомо неправдивого висновку чи звіту про оцінку майна. Більше того, дана службова записка не містить належного обґрунтування, відображає посилання лише на два Інтернет ресурси, без наведення аргументів чи доводів щодо доцільності їх врахування при складанні цієї записки, взагалі невідомі мотиви вибору цих ресурсів, а також принципи, які були застосовані при визначенні вартості товарів(ціноутворення).

Таким чином, висновки митного органу щодо вартості товару не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а недоліки вказані у постанові суду від 24.09.2019 року митним органом усунуто не було.

Крім того, учасникам судового розгляду, зокрема представнику митного органу було роз`яснено право на ініціювання відповідного експертного дослідження перед судом, однак відповідного клопотання з боку представника митниці заявлено не було. З чого суд робить висновок, що митний орган висловив свою позицію про вичерпання можливостей на збирання ним доказів по справі, а відтак враховуючи, серед іншого, принцип дотримання розумних строків розгляду справи, вважає за необхідне та можливе розглянути справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи наведене, а також принцип презумпції невинуватості, суд вважає, що обов`язок доказування обставин, викладених у протоколі покладається саме на митний орган. У той же час, докази долучені митним органом на підтвердження вини ОСОБА_1 не доводять факту вчинення ним правопорушення, передбаченого ст.471 МК України. Зокрема, суд не може ґрунтувати своє рішення на документі, які викликають обґрунтований сумнів, а саме на службовій записці.

При цьому, дослідивши та оцінивши інші докази по справі, а саме протокол та всі долучені до нього документи, суд приходить до висновку, що такі не містять відомостей про фактичну та об`єктивну вартість вилучених товарів, що, зважаючи на диспозицію ст. 471 МК України, яка встановлює відповідальність за переміщення товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, за відсутності доказів підтвердження перевищення дозволеного обсягу цих товарів,виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення громадянина України ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що належних, допустимих та достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ст. 471 МК України під час розгляду адміністративних матеріалів в суді не здобуто, а ті які надані в якості підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення митним органом, в частині визначення вартості товару є неналежними та недопустимими.

Згідно ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.528 МК України, у разі якщо за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови суду у справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, або адміністративне стягнення за порушення митних правил буде змінено, конфісковані товари, транспортні засоби, сума штрафу або її відповідна частина повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові. Якщо конфісковані товари, транспортні засоби неможливо повернути в натурі, повертається їхня вартість за вирахуванням сум належних митних платежів за ставками, що діяли на день конфіскації. Повернення грошових коштів, зазначених у цій частині, здійснюється органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, з державного бюджету.

Відповідно до ст.527 МК України, у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

За даних обставин провадження по справі підлягає закриттю, а товар, вилучений згідно з протоколом, слід повернути ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 247, 251,458, 467, 483, КУпАП, ст.527 МК України

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 471 Митного кодексу України закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучений згідно протоколів про порушення митних правил №3323/20900/19 від 21.08.2019 року товар повернути ОСОБА_1 для здійснення відповідних митних процедур (вивезення за межі території України або здійснення їх належного митного оформлення).

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.