15.04.2019 Провадження по справі № 3/380/121/19
Справа № 380/14/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 квітня 2019 року суддя Тетіївського районного суду Київської області Косович Т.П. з участю прокурора Ковальчук Я.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Вінницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національного поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1, будучи 13.12.2017 року відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільненим з посади інспектора відділу ювенальної превенції УПД ГУНП у Вінницькій області та відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи субєктом декларування, порушив вимоги ч. 2 ст. ст. 45 даного Закону, а саме несвоєчасно без поважних причин 11.09.2018 року о 18 годині 19 хвилин подав електронну щорічну декларацію особи, яка припинила діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження у справі у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Розглянувши заявлене клопотання, заслухавши думку прокурора Тетіївського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_2, яка підтримала поданий протокол про адміністративне правопорушення, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 наказом ГУНП у Вінницькій області № 2 від 07.11.2015 року призначено на посаду оперуповноваженого (карного розшуку) ГУНП у Вінницькій області та присвоєно спеціальне звання «старший лейтенант поліції».

07.11.2015 року ОСОБА_1 склав Присягу поліцейського.

13.11.2017 року наказом ГУНП у Вінницькій області № 193 ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора відділу ювенальної превенції УПД ГУНП у Вінницькій області та 13.12.2017 року на підставіп. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби.

Згідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону є, крім іншого, поліцейські, які відповідно до ст.1 Закону є субєктами декларування.

Ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. Відповідно до рішення № 3 Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року така декларація подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність.

Таким чином ОСОБА_1, будучи 13.12.2017 року звільненим зі служби в поліції несвоєчасно 11.09.2018 року о 18 годині 19 хвилин подав електронну щорічну декларацію особи, яка припинила діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Згідно з пунктом 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв?язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Вказівка законодавця у пункті 7 статті 247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені статтею 38 КУпАП.

Суд вважає, що при вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданнімоментом виявлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 1 КУпАП, є дата виявлення несвоєчасного подання ОСОБА_1 електронної щорічної декларації особи, яка припинила діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що згідно з рапортом старшого оперуповноваженого Вінницького управління ДВБ НП України є 17.10.2018 року, а тому суд вважає, що строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закінчився, що є обставиною, яка виключає провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 38, 172-6 ч.1, ст.247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про запобігання корупції»,

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_1, провадженням закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя: Т.П.Косович

Постанова набрала законної сили «___» ________________ 20___р.

Строк предявлення постанови до виконання до «___» _______________ 20___р.