Провадження №3/200/3989/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Литвиненко І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Дніпрі справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділу адміністративної практики Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який мешкає по АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2019 року до суду повторно надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 134024 у відношенні ОСОБА_1

ОСОБА_1 інкримінується те, що він 01 липня 2019 керував транспортним засобом Daewoo Nexia, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Письмових заяв та клопотань не надав.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходу до висновку про закриття провадження по справі за наступних підстав.

Згідно із вимогами ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Так відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки.

Згідно із вимогами п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яку затверджено Наказом МВС України від 06.11.2015 року за № 1376, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема, перелік документів, які є додатками до нього, як докази, чи пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, адміністративний протокол серії ОБ № 134024 від 01 липня 2019 року містить посилання на наступні додатки: пояснення свідків та рапорт. Саме в такому вигляді до суду і надійшла справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1

Постановою суду від 31 липня 2019 року справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 повернуто на дооформлення до відділу адміністративної практики Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, для усунення наступних недоліків:

-надання доказу складення поліцейськими обов`язкового письмового направлення, яке встановлено п. 8 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на огляд водія ОСОБА_1 на предмет виявлення стану алкогольного сп`яніння;

-надання акту про відмову в отриманні такого направлення на проходження зазначеного огляду водієм ОСОБА_1 ;

-зазначення конкретних дій ОСОБА_1 , які свідчать про його відмову від проходження ним медичного огляду на стан сп`яніння;

-надання відеодоказу правопорушення;

-надання довідки про документування ОСОБА_1 водійським посвідченням;

-зазначення, чи вилучалось у ОСОБА_1 водійське посвідчення та чи видавався йому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Усуваючи вказані недоліки, інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону № 3 УПП у Дніпропетровській області Куксовим С. складено рапорт про те, що обов`язкове письмове направлення яке встановлено п. 8 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на огляд водія ОСОБА_1 на предмет виявлення стану алкогольного сп`яніння, не складалось, дії ОСОБА_1 виразились в усній відмові від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, що виражена ним на усну вимогу про проходження такої перевірки; водія було відсторонено від керування транспортним засобом, а автомобіль передано на відповідальне зберігання ОСОБА_2 .

Нормами ст. 251 КпАП України передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, що уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено у ст. 255 КУпАП.

Як вбачається із письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , їх було запрошено працівниками поліції для засвідчення факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння водій відмовився. Дії водія ОСОБА_1 щодо відмови у проходженні медогляду та дії поліцейського щодо пропозиції ОСОБА_1 пройти медогляд, у поясненнях свідків не конкретизовані.

Згідно з вимогами ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Статтею 40 цього Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Поліцейськими до суду не надано: доказів відеофіксації порушення, довідку про документування правопорушником водійським посвідченням та довідку про видачу йому тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом; обов`язкове письмове направлення на огляд водія ОСОБА_1 на предмет виявлення стану алкогольного сп`яніння; акт про відмову в отриманні такого направлення на проходження зазначеного огляду водієм ОСОБА_1 ; акт про відмову ОСОБА_1 у підписі протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 130 КпАП України, склад цього правопорушення становлять дії із керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із вимогами ст. 266 КпАП України, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до умов п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 3, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно вимог до п. 8 Розділу ІІ Інструкції, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. Згідно із цим додатком, форма направлення водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, є письмовою.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції письмового направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу або незгоди з його результатами відповідно до встановленого порядку є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів складення поліцейськими обов`язкового письмового направлення, встановленого до п. 8 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на огляд водія ОСОБА_1 на предмет виявлення стану алкогольного сп`яніння, а також обов`язкового акту про відмову в отриманні такого направлення та проходження зазначеного огляду водієм ОСОБА_1 .

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia", рішення від 30.05.2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 251 КпАП України, обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Через те, що матеріали даної адміністративної справи не містять доказів наявності обов`язкового письмового направлення ОСОБА_1 на проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а також обов`язкового акту про відмову від отримання такого направлення, доказів відеофіксації правопорушення, оскільки протокол ОСОБА_1 не підписано та письмові пояснення у нього не відібрані, а також відсутні належні докази відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, документування його водійським посвідченням, приходжу до висновку про те, що наданими до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення доказами провину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, не можна вважати доведеною. Внаслідок не доведення вини у вчинені зазначеного адміністративного правопорушення, з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, справа підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 130, 247, 251, 266, 283, 284 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку особою, щодо якої її винесено у десятиденний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), що правомочний розглядати скаргу.

Суддя І.Ю. Литвиненко