Справа № 442/1992/19
Провадження №3/442/703/2019
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 квітня 2019 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Крамар О.В., з участю секретаря: Лютик Х.В., прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_1,

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки у Львівській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українку, гр.. України, зареєстровану та проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючу Головним державним інспектором відділу реєстрації користувачів при ГУ ДФС у Львівській області управління сертифікації ключів Інформаційно-довідкового департаменту ДФС,

за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відносно ОСОБА_2 Управлінням захисту економіки у Львівській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України 18.03.2019 року було складено протокол №264 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, згідно якого:

ОСОБА_2, будучи на посаді головного державного інспектора відділу реєстрації користувачів при ГУ ДФС у Львівській області, відповідно до наказу директора департаменту ОСОБА_3 № 55-0 від 16.10.2014 року відповідно до підпункту «в» п.1 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», являючись суб»єктом відповідальності за правопорушення, пов»язане з корупцією, в порушення вимог ч.2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані, а саме відповідно до договору дарування № 278 від 31.03.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_2 набула у власність 2/3 ід.ч. квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 394000 грн. 00 коп.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вищенаведене заперечила, свою провину у вчиненому не визнала. Провадження по справі просить закрити оскільки пройшли строки притягнення до адміністративної відповідальності.

Прокурор вважає, що протокол про вчинення ОСОБА_2 адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, є законним і обґрунтованим, запропонував піддати її адміністративному стягненню у виді штрафу.

Вислухавши пояснення особи яка притягається до адміністративної відповідальності, висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2, працює Головним державним інспектором відділу реєстрації користувачів при ГУ ДФС у Львівській області управління сертифікації ключів Інформаційно-довідкового департаменту ДФС та відповідно до підпункту в пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України Про запобігання корупції являється субєктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Частиною 2 статті 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за «неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані». При цьому, для кваліфікації діяння за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення причини «неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про … суттєві зміни у майновому стані», тобто подання поза строком, визначеним законом.

Для розкриття обєктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.

Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на субєкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Як вбачається з направленого на розгляд суду протоколу, ОСОБА_2, не повідомила про суттєві зміни у майновому стані.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала цих наслідків (ч. 1 ст. 10 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ч. 1 ст. 11 КУпАП).

Таким чином КУпАП передбачає лише дві форми вини умисел або необережність.

Об'єктивною стороною правопорушення, передбаченого.2 ст. 172-6 КУпАП, є діяння, що полягає у неповідомленні або несвоєчасному (тобто поза встановленим законом строком) повідомленні про суттєві зміни у майновому стані, а суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Як зазначено вище, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб'єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Діяння, передбачені ст. 172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення.

Крім того, відповідно до інформаційного листа від 22.05.2017 №223-943/0/4-17 ВССУ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією», направлений судам першої та апеляційної інстанції для забезпечення однакового і правильного застосування судами загальної юрисдикції Закону України «Про запобігання корупції» та положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою уникнення неоднозначного тлумачення норм закону в судовій практиці та запобігання помилкам при розгляді справ про окремі адміністративні правопорушення, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, суди зобов'язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

У протоколі про адміністративне правопорушення висновок про несвоєчасне подання ОСОБА_2 декларації зроблений з покликанням на пункту 6 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, згідно з яким суб'єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини 2 ст. 52 Закону, шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна.

В протоколі № 264 від 18.03.2019 року в провину ОСОБА_2 ставиться, що вона отримавши відповідно до договору дарування № 278 від 31.03.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_4, у власність 2/3 ід.ч. квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 394000 грн. 00 коп., зобовязана була упродовж періоду з 00.00 год. 01.04.2017 по 23.59 год. 10.04.2017 повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані. Разом з тим, констатуючи обов'язок ОСОБА_2 подати декларацію не пізніше 00:00 год. 11.04.2017 року необхідно з'ясувати причини невиконання такого обов'язку саме до вказаної дати, чого зроблено не було.

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», корупційним правопорушенням є тільки умисне діяння, а відтак, за діяння, передбачені ст. 172-6 КУпАП, вчинені через необережність, відповідальність особи за цією статтею настати не може.

Водночас, частиною 3 ст.38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно з п.7 ст.247 КУпАП якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення цей строк закінчився, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

У протоколі про адміністративне правопорушення №264 від 18.03.2019 року зазначено, що датою вчинення правопорушення є 10.04.2017 року.

Днем закінчення передбаченого ч.3 ст.38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення, в такому разі, слід вважати 10.04.2019 року.

Оскільки на момент розгляду справи строк, передбачений ч.3 ст.38 КУпАП, закінчився, провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в :

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч.3 ст.38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд.

Суддя: О.В. Крамар