Справа № 460/1947/19 Головуючий у 1 інстанції - Кондратьєва Н.А.
Провадження № 33/811/765/19 Доповідач - Калиняк О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі:

судді Калиняк О.М.

з участю секретаря Мазур-Іванько Ж.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 24 червня 2019 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Яворівського районного суду Львівської області від 24 червня 2019 року провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 25 березня 2019 року о 11 год. 15 хв., перебуваючи в громадському місці за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок в приміщенні Яворівської РДА.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати та постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накласти на нього стягнення у вигляді громадських робіт на строк 50 год. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: постанова винесена з порушеннями норм чинного законодавства.Здебільшого рішення суду ґрунтується на постанові Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справахпро хуліганство».Суддя не взяла до уваги ухвалу Яворівського районного суду Львівської області, яка визначає, що ОСОБА_1 обґрунтовано обвинувачується в погрозі вбивством та перешкоджанню професійній діяльності журналіста за ст.ст. 129, 171 КК України. Протокол судового засідання не вівся, не були допитані усі свідки правопорушення, а лише ті, яких привіз ОСОБА_1 та які свідчили виключно в користь ОСОБА_1 Особа, на яку склали протокол про адміністративне правопорушення, та свідок ОСОБА_3 , яка була допитана в судовому засіданні, визнали факт нецензурного висловлювання та зневажливого ставлення в громадському місці, а саме в приміщенні адмінбудинку Яворівської районної ради. Однак суддя не взяла це до уваги та не винесла вмотивованого рішення про повернення матеріалів до Яворівського ВП для вирішення питання про відповідальність ОСОБА_1 В суді першої інстанції повністю був доведений умисел громадянина ОСОБА_1 на вчинення правопорушення стосовно ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи.

При апеляційному перегляді ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній мотиви, та пояснив, що події відбувалися в приміщенні виборчої комісії. ОСОБА_1 прийшов реєструватись як офіційний спостерігач, він ( ОСОБА_2 ) вів відеофіксацію. ОСОБА_1 це не сподобалось, і він ( ОСОБА_1 ) почав ображати його нецензурною лайкою в коридорі, вибивав з рук телефон. ОСОБА_1 декілька разів висловлювався до нього нецензурною лайкою.Це тривало декілька хвилин. Кримінальнепровадження про ОСОБА_4 за ст. 129, ст. 171 КК України стосується події, яка мала місце в 2015 році.

ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечив та пояснив, що він за дорученням комітету виборців України зайшов у кабінет голови виборчої комісії для реєстрації спостерігачів на вибори. Коли відкрив двері, побачив ОСОБА_2 , який брав ОСОБА_5 за руки, хотів мати доступ до особових справ. ОСОБА_2 , побачивши його в кабінеті, направив на нього телефон, почав його фотографувати разом з собою. Він вирвався з його обіймів та вийшов на коридор. ОСОБА_2 продовжував його знімати. ОСОБА_2 вибив у нього з рук документи, він їх став піднімати, і ОСОБА_2 наніс йому удар ногою в гомілку. Він сказав: «Пішов на ОСОБА_6 ». З його боку був тільки один вислів на адресу ОСОБА_2 Такого, щоб він декілька разів висловлювався нецензурними словами, не було. У нього не було умислу на порушення громадського порядку і спокою громадян. Він намагався уникнути конфлікту з ОСОБА_2 і вийшов в коридор.

Заслухавши потерпілого ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, відеозапис події, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновоксудді про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 173КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , свідків, оглянувши відеозапис події, суддя встановив і зазначив у своєму рішенні, що ОСОБА_1 виразився нецензурно до ОСОБА_2 , проте доказів на підтвердження того, що така поведінка була спрямована на порушення громадського порядку, не здобуто. Дослідженими доказами по справі встановлено, що дії ОСОБА_1 викликані особистими неприязними відносинами між ним та ОСОБА_2 , були спрямовані проти ОСОБА_2 особисто, а не на порушення громадського порядку.

З таким висновком судді погоджується апеляційний суд.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, характеризується умислом, тобто особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Дрібне хуліганство залежно від спрямованості умислу, мотивів, обставин вчинення діяння слід відрізняти від інших зовні подібних дій, викликаних особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник на грунті особистих неприязних відносин, й умислу на порушення громадського порядку та спокою громадян у ОСОБА_1 не було.

Матеріалами справи, зокрема, відеозаписом події, спростовуються пояснення ОСОБА_2 про те, що з боку ОСОБА_1 мало місце неодноразове висловлювання нецензурними словами.

Допущений ОСОБА_1 непристойний вислів був одиничним і спрямованим виключно на адресу ОСОБА_2 в зв`язку з діями останнього, а тому не може розцінюватись як нецензурна лайка в громадських місцях, що порушила громадський порядок і спокій громадян, в розумінні ст. 173 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 не були поєднані з порушенням громадського порядку та спокою громадян.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість висновків суду першо їінстанції є безпідставними, й апеляційний суд їх до уваги не бере.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, й обґрунтовано дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, мотивувавши своє рішення.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 171 КК України в зв`язку з подією, яка мала місце в 2015 році (про що зазначає апелянт), не стосується обставин, які підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а тому, виходячи з критерію належності доказів, не може братися судом до уваги.

Доводи апеляційної скарги про те, що не були допитані усі свідки (без зазначення конкретних свідків та клопотання про їх допит), є голослівними й апеляційний суд їх до уваги не бере.

У постанові судді дано оцінку письмовим поясненням свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , й з їх оцінкою, наведеною в судовому рішенні, суд апеляційної інстанції погоджується.

Покликання в апеляційній скарзі як на підставу скасування судового рішення на те, що не вівся протокол судового засідання, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено ведення протоколу судового засідання під час розгляду справи про адміністративне правпорушення.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги.

Судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 24 червня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 173КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Калиняк