3/758/771/19 Категорія 252
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2019 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Отвіновський П. Л., за участю прокурора Павличенко В.О., особи відносно якої складено протокол Твєрдохлеб М.Ю., захисника Пасюкова В.В. розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент вчинення інкримінованого їй адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією працювала начальником Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

наказом ДФС України №3565-о від 04.11.2016 року «Про припинення державної служби ОСОБА_1 .» звільнено з посади начальника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

На виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у справі №810/3741/16, ДФС України видано наказ від 06 квітня 2017 року №770-о «Про виконання рішення суду та поновлення на посаді ОСОБА_1 .», яким скасовано пункт 1 наказу Державної фіскальної служби України від 04.11.2016 №3565-о «Про припинення державної служби ОСОБА_1 .» та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві з 04 листопада 2016 року.

Відповідно до наказу Державної фіскальної служби України від 25.06.2017 року №1482-о «Про присвоєння чергового спеціального звання ОСОБА_1», начальнику Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві ОСОБА_1 присвоєно чергове спеціальне звання радника податкової та митної справи І рангу.

На офіційному порталі Територіальних органів ДФС у місті Києві вказано, що начальник Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві ОСОБА_1 має спеціальне звання радник податкової та митної служби І рангу.

Відповідно до Положення про державну податкову інспекцію у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - ДПІ) затвердженого наказом ДФС від 27.05.2017 № 202, ДПІ є територіальним органом Державної фіскальної служби України, який підпорядковується ДФС та Головному управлінню ДФС у місті Києві (п. 1).

Начальник ДПІ очолює та здійснює керівництво діяльністю ДПІ, несе персональну відповідальність за організацію та результати її діяльності.

Призначає на посади та звільняє з посади керівників та заступників структурних підрозділів ДПІ, державних службовців, в порядку передбаченому законодавством (п.п. 7, 10). Дає обов`язкову для виконання державним службовцями та працівниками ДПІ доручення (п. 19). У разі виявлення фактів, що можуть свідчити про вчинення корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень підлеглими працівниками, вживає заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово інформує підрозділ внутрішньої безпеки. Вживає заходів щодо недопущення корупційних, пов`язаних з корупцією або інших правопорушень у сфері службової діяльності (п.п. 20, 23).

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці є суб`єктами, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Отже, ОСОБА_1 будучи державним службовцем категорії «Б», є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Відповідно до вимог частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», державні службовці зобов`язані вжити заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, повідомляти не пізніше наступного дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, не вичиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, вживати заходи щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

24.01.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві про стягнення на свою користь заробітної плати за час вимушеного прогулу, за період з 04.11.2016 по 07.04.2017, в розмірі 60872 гривні.

05.02.2018 до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві надійшло повідомлення з Подільського районного суду міста Києва про відкриття за вказаним позовом, відповідно до ухвали суду від 26.01.2018, спрощеного позовного провадження у цивільній справі №758/953/18, розгляд якої призначено на 22.02.2018 без виклику сторін.

У вказаному повідомленні викладено, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи може бути проведено в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, про що необхідно подати клопотання відповідачу або позивачу.

Не зважаючи на це ОСОБА_1 у безпосередньому підпорядкуванні якої перебували працівники юридичного сектору, вчинила резолюцію на вказаному повідомленні суду « ОСОБА_3 згідно чинного законодавства».

Відповідно до пункту 2.3.14 Інструкції з діловодства, затвердженої наказом ДФС від 27.11.2014 № 333, резолюція - це зроблений посадовою особою напис на документі, який містить стислий зміст прийнятого нею рішення щодо виконання документа.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила резолюцію щодо виконання ухвали Подільського районного суду міста Києва від 22.02.2018 у цивільній справі №758/953/18, будучи обізнаною про предмет позовної заяви щодо стягнення заробітної плати на її користь, а також про спрощений вид провадження у цивільній справі за її позовом, який не передбачав виклику сторін, не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та вчинила дії в умовах суперечностей між приватним інтересом та її службовими повноваженнями, спрямованими на отримання заробітної плати за час вимушеного прогулу, не повідомила своє безпосереднє керівництво у встановленому законом порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала та пояснила, що з листопада 2016 року по квітень 2017 року вона була незаконно звільнена із займаної посади. Даний факт підтверджується рішеннями судових інстанцій у справі № 810/3741/16 до ДФС України, якими задоволено її позовні вимоги - скасовано наказ про її незаконне звільнення та поновлено на роботі. Під час розгляду даної справи про поновлення на роботі ОСОБА_1 не ставила питання про відшкодування їй заробітної платні за час вимушеного прогулу, оскільки розраховувала, що їй вона буде нарахована автоматично, як це передбачено ст. 235 КЗпПУ, ст. 21 Закону України «Про оплату праці».

Однак, незважаючи на це, заробітна плата ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу не нараховувалась, тому, ОСОБА_1 , як фізична особа, користуючись своїми правами, передбаченими в Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законами України через свого адвоката звернулась з позовом про нарахування їй заробітної платні за час вимушеного прогулу, а саме за період листопад 2017 року - квітень 2018 року.

Обмежень у неї, як у державного службовця, з приводу можливості звернення до суду з питань, пов`язаних із захистом порушених її прав, у Законі України «Про державну службу», Законі України «Про запобігання корупції» або інших нормативних документах - не було.

Тому, скориставшись своїм правом ОСОБА_1 через свого адвоката подала до суду позов.

Позов було задоволено у повному обсязі. Крім того, суд у своєму рішенні припустив до негайного виконання рішення в частині нарахування та виплати середньомісячної заробітної платні за час вимушеного прогулу за один місяць виходячи із середньомісячного заробітку.

Питання про нарахування будь-яких інших видів грошового забезпечення, у т.ч. премії, не ставилось та до суми середньомісячного заробітку не включалось.

Під час вирахування суми середньомісячного заробітку включалось: оклад за посадою, надбавка за ранг, надбавка за вислугу, надбавка за інтенсивність, які раніше були встановлені під час мого призначення на посаду начальника ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві. Ці суми є постійними та сталеними і лише їх розмір прив`язаний до мінімального розміру заробітної платні, встановленої Законом «Про державний бюджет» на відповідний рік.

ОСОБА_1 ніяким чином не впливала на дії працівників юридичного сектору ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві під час розгляду справи в судах з приводу розгляду всіх позовних заяв, поданих від її імені для захисту порушених її трудових прав та гарантій.

Звісно, вся кореспонденція, яка надходила на адресу ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві попадала ОСОБА_1 через секретаря та на неї накладалась резолюція.

Так відбулось і коли надходили рішення із суду, зокрема про відкриття провадження та про задоволення її позовних вимог. На супровідних листах ОСОБА_1 ставила резолюції відповідним структурним підрозділам для організації виконання відповідно чинного законодавства. У подальшому, ОСОБА_1 ніякого відношення не мала до організації їх виконання. Будь-якого впливу на підлеглих під час їхнього розгляду документів, ОСОБА_1 не вчиняла.

Стосовно рішення Подільського районного суду м. Києва від 22.02.2018 після його надходження, ОСОБА_1 на супровідному листі наклала резолюцію щодо його розгляду відповідно до вимог чинного законодавства та визначила виконавців відповідні структурні підрозділи: бухгалтерію, юридичний сектор та кадри.

У їх діяльність з розгляду рішення суду вона не втручалась.

Наказом ДФС України від 12.10.2015 № 778 передбачено організаційні заходи працівників юридичних підрозділів під час супроводження справ у судах, прийняття участі в них, подання апеляційних та касаційних скарг, тощо.

ОСОБА_1 як керівник державного органу, усвідомлювала відповідальності за організацію дотримання вимог наказу, тому, нею 11.04.2018 було винесено на апаратну нараду розгляд питання про дотримання вимог згаданого наказу, забезпечення його неухильного виконання.

Під час апаратної наради з`ясувалось, що працівник юридичного сектору ОСОБА_3 не подав апеляційну скаргу на рішення Подільського районного суду м. Києва від 22.02.2018. ОСОБА_1 такий крок було незрозуміло, тому вона ініціювала проведення службового розслідування відносно ОСОБА_3 , за результатами якого встановлено з його сторони порушення вимог вищевказаного наказу. ОСОБА_3 фактично самоусунувся від виконання своїх прямих обов`язків. Відповідно до наказу від 23.04.2018 № 61 ОСОБА_3 було оголошено попередження.

Тому, після встановлення факту недбалого виконання ОСОБА_3 своїх прямих обов`язків, який, також, раптово поїхав на навчання, з метою оперативного виправлення ситуації ОСОБА_1 дала вказівку звернутись до ТУ ДФС у м. Києві щодо виділення працівника юридичного управління для складання апеляційної скарги та подачі її до суду. Лист було зареєстровано 16.04.2018.

У подальшому, на вимогу ТУ ДФС у м. Києві на адресу юридичного управління були направлені всі необхідні документи та підписана довіреність представляти інтереси ДПІ у Подільському районі ТУ ДФС у м. Києві під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 18.06.2018 залишено без змін рішення Подільського районного суду м. Києва від 22.02.2018.

Документи про нарахування, у т.ч. і ОСОБА_1 , заробітної платні остання підписувала разом з іншими документами, які їй щодня надавались через її приймальню. Нічим зовнішньо вони не відрізнялись від інших.

Наприкінці квітня 2018 року ОСОБА_1 стало відомо, що не зважаючи на організацію нею дій щодо апеляційного оскарження рішення Подільського районного суду м. Києва, бухгалтерією ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві перераховано всю суму коштів за вимушений прогул. ОСОБА_1 не погодилась з таким рішенням, а тому вона повернула через касу ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, зайво перераховані їй кошти. ОСОБА_1 не вважає, що діяла при вказаних обставинах в умовах конфлікту інтересів, оскільки всі рішення, які нею приймались, вони відповідали законам, і вона вчиняла дії в державних інтересах та просила закрити справу за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні підтримав складений відносно ОСОБА_1 протокол та просив визнати останню винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Суд вислухавши пояснення ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП доведена повністю та підтверджується наступним.

Наказом ДФС України №3565-о від 04.11.2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

06.04.2017 року наказом Державної фіскальної служби України №770-о ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді начальника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києва на підставі постанови Київського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у справі №810/3741/16.

24.01.2018 року ОСОБА_1 , звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві про стягнення на свою користь заробітної плати за час вимушеного прогулу, за період з 04.11.2016 по 07.04.2017, в розмірі 60872 гривні.

Тобто, ОСОБА_1 усвідомлюючи, те, що вона обіймає посаду начальника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві, як фізична особа звернулась з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві про стягнення на свою користь заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Саме в цей момент, на думку суду, ОСОБА_1 повинна була усвідомити, що в її діях, а саме подання позову нею як фізичною особою до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві, начальником якої вона є, може виникнути реальний конфлікт інтересів. Після цього, коли на адресу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві надійшло повідомлення про виклик до суду із ухвалою про відкриття провадження ОСОБА_1 розуміючи, що її позов може бути задоволений, повинна була у встановлений законом строк повідомити про це безпосереднього керівника, оскільки приватний інтерес ОСОБА_1 , полягав в тому, щоб отримати на свою корить грошові кошти за час вимушеного прогулу з установи, керівником якої на момент подачі позову вона являлась, тобто її службовими повноваженнями і прийняття будь-яких рішень по даному позову її як посадової особи може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття таких рішень, оскільки вона являлась безпосереднім керівником юридичного відділу, який займається врегулюванням всіх юридичних питань одним з яких є і представлення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві в судах, в тому числі і за позовом ОСОБА_1 як фізичної особи до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», особи зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» зобов`язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Згідно з ч. 3 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» безпосередній керівник особи або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади протягом двох робочих днів після отримання повідомлення про наявність у підлеглої йому особи реального чи потенційного конфлікту інтересів приймає рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів, про що повідомляє відповідну особу.

В порушення вищезазначених вимог ОСОБА_1 не вчинила дій, які передбачені в ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» і будучи начальником ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, незважаючи на наявність реального конфлікту інтересів, не повідомила у встановленому законом випадку та порядку безпосереднього керівника про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а саме суперечностей між приватним інтересом та її службовими повноваженнями під час вчинення дій, спрямованих на отримання заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Факт неповідомлення ОСОБА_1 безпосереднього керівника про наявність зазначеного вище реального конфлікту під час вчинення дій, спрямованих на отримання ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу підтверджується відповіддю ГУ ДФС у місті Києві № 422/26-15-04-13 від 04.05.2018 року, відповідно до якої інформація про повідомлення начальником ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_1 свого безпосереднього керівника про наявність у неї конфлікту інтересів, у період з 27.03.218 року і на момент надання відповіді відсутня (а.с. 31-32).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 будучи начальником ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, незважаючи на наявність реального конфлікту інтересів, не повідомила у встановленому законом випадку та порядку безпосереднього керівника про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а саме суперечностей між приватним інтересом та її службовими повноваженнями під час вчинення дій, спрямованих на отримання заробітної плати за час вимушеного прогулу, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

З твердженнями ОСОБА_1 про те, що вона не усвідомлювала, що під час подачі нею позову як фізичною особою до установи, керівником якої вона є, про отримання заробітної плати за час вимушеного прогулу, і після відкриття провадження Подільським районним судом м. Києва за її позовом, є конфлікт інтересів, а тому не повідомляла, у встановленому законом випадку та порядку безпосереднього керівника, оскільки вважала, що його немає, суд погодитись не може, оскільки ОСОБА_1 , була начальником ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, тобто, особою, яка несе персональну відповідальність за організацію та результати її діяльності, а у разі виявлення фактів, що можуть свідчити про вчинення корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень підлеглими працівниками, вживає заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово інформує підрозділ внутрішньої безпеки та вживає заходів щодо недопущення корупційних, пов`язаних з корупцією або інших правопорушень у сфері службової діяльності, а тому вона як начальник, який займає відповідальне становище, була обізнана з положеннями ЗУ «Про запобігання корупції», який регламентує чітке визначення поняття «конфлікт інтересів», і повинна була усвідомлювати суперечність між приватним, інтересом особи, в даному випадку подання ОСОБА_1 позову як фізичною особою на отримання заробітної плати за час вимушеного прогулу до ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, начальником якої вона була, тобто її службовими повноваженнями, і у встановленому законом порядку та визначені законом строки, після того, як подала даний позов і як дізналась, що Подільський районний суд м. Києва відкрив провадження за її позовом, повідомити безпосереднього керівника про те, що під час вчинення нею таких дій в неї можливо є реальний конфлікт інтересів і дочекатись відповіді по її зверненню. Однак, цього ОСОБА_1 , зроблено не було.

Аналізуючи докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми діями, які виразились у неповідомлені особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що винність ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП доведена повністю і підтверджується всією сукупністю доказів по справі.

Відповідно ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як убачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 правопорушення пов`язане з корупцією було виявлено 23.04.2018 року, тобто строк накладення адміністративного стягнення 3 місяці закінчився, а тому розпочате провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 38, ч. 1 ст. 172-7, п. 7 ст. 247, 291, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення - закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження (внесення подання прокурора) цієї постанови.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга, подання прокурора подаються до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя П. Л. Отвіновський