Справа № 175/3022/19
Провадження № 3/175/1221/19
Постанова

Іменем України

24 вересня 2019 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бойка О.М., розглянувши адміністративний матеріали, що надійшли з Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженки м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянки України, проживаючої по АДРЕСА_1 , працюючої на посаді головного спеціаліста юридичного відділу Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради,

за ч.2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 30.07.2019 року, складеного регіональним представником Уповноваженого Верховної ради України з прав людини в Дніпропетровській області відносно головного спеціаліста юридичного відділу Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Воронюк Є.Ю., зазначається, що в порушення ЗУ «Про доступ до публічної інформації» нею неправомірно відмовлено в наданні інформації та надано недостовірної інформації на інформаційний запит №4/04-16 від 08.01.2019 року.

Дії ОСОБА_1 , кваліфіковано за ч.2 ст. 212-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212-3 КУпАП, не визнала, посилаючись на те, що під час надання відповіді на запити нею було вчинено всі необхідні дії, спрямовані на перевірку правильності наданої інформації, оскільки володіння запитуваною інформацією не віднесено до її посадових обов`язків, а втрата запитуваних документів сталася не з її вини.

Крім того, вказала на ту обставину, що відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, 23.07.2019 року за вих. №02-10/01/1336 Потерпілому було надано відповідь на інформаційний запит №4/04-16 від 08.01.2019 року з копіями запитуваних документів».

Таким чином, станом на дату складання протоколу про адміністративне правопорушення - 30.07.2019 року, право на інформацію потерпілого було повністю поновлено шляхом надання відповіді з копіями запитуваних документів.

Разом з тим ОСОБА_1 зауважила на те, що нею не вчинено жодних дій, які могли б бути кваліфіковані за ч.2 ст. 212-3 КУпАП, у зв`язку з чим, просила суд закрити відносно неї справ за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідност. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Диспозиція ч.2 ст. 212-3 КУпАП визначає такий склад адміністративного правопорушення: «Порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації».

Разом з цим, в протоколі про адміністративне правопорушення від 30.07.2019 року, зазначено, що ОСОБА_1 неправомірно відмовлено в наданні інформації та надано недостовірну інформацію на інформаційний запит, за що передбачена відповідальність, передбачена ч.5 ст. 212-3 КУПАП.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 , працює на посаді головного спеціаліста юридичного відділу Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради, та відповідно до її посадових обов`язків, вона не є відповідальною особою з питань доступу до публічної інформації (що підтверджується посадовою інструкцією, наявною у матеріалах справи), а також у її розпорядженні не перебуває запитувана Потерпілим інформація.

Щодо порушення зобов`язання надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації, судом також встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді головного спеціаліста юридичного відділу і не володіє запитуваною інформацією, оскільки ведення особових справ працівників не належить до її компетенції, а є пріоритетом відділу кадрової роботи.

Крім того, судом встановлено, що запитувані документи - декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, подані ОСОБА_2 за період 2011-2015 рр., н момент запиту, були відсутні у розпорядника інформації у зв`язку з кадровими змінами та відсутністю їх у особовій справі. Після чого, було проведено відповідну перевірку, в ході якої втрачені декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за період 2011-2015 pp. було віднайдено, у архівному відділі виконавчого комітету ради, та 23.07.2019 року за вих. № 02-10/01/1336 було надано відповідь на інформаційний запит №4/04-16 від 08.01.2019 року з копіями запитуваних документів.

Таким чином, станом на дату складання протоколу про адміністративне правопорушення - 30.07.2019 року, яка визначена органом, який склав протокол, також як день вчинення правопорушення, право на інформацію заявника було поновлено шляхом надання відповіді з копіями запитуваних документів, тому суд приходить до висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення на день вчинення правопорушення, визначеного у протоколі від 30.07.2019 року, що інкримінується ОСОБА_1 , а тому її відповідальність за діяння, зазначене в протоколі, на підставі ч.2 ст. 212-3 КУпАП виключається.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за діяння, яке на момент його вчинення не є правопорушенням.

Накладення стягнення на особу без відповідного закону не допускається.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

До цього ж, в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Крім цього, Європейський суд з прав людини підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Тому, приймаючи до уваги зазначене вище, вважаю, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом з`ясування дійсних обставин справи.

Виходячи з цього, оскільки склад зазначеного в протоколі та, відповідно, інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на момент вчинення (30.07.2019 року) не відповідає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки заявнику 23.07.2019 року надано відповідь з копіями запитуваних документів, тобто дана особа не може бути піддана адміністративному стягненню на підставі зазначеної норми.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі закрити у зв`язку з недоведеністю наявності в діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суддя

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю у її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212-3 КУпАП,.

Копію постанови для відома вручити ОСОБА_1 та надіслати Регіональному представництву Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Дніпропетровській області.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Постанова набрала законної сили ___ ________ 2019 року.

Суддя О.М. Бойко