Справа № 344/540/19
Провадження № 33/4808/178/19
Категорія ч. 1 ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Гургула В. Б.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду ОСОБА_1, за участю захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22.03.2019 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, який працює програмістом в компанії «Сомбра»,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду - скасувати, закрити провадження у справі. В якості причини пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що судове рішення не було проголошено в зазначений суддею день, про що свідчить технічна фіксація судового розгляду та журнал судового засідання, постанову суду він отримав 29.03.2019 року, що підтверджується підписом на заяві. В обґрунтування своїх доводів щодо незаконності прийнятого судом рішення, апелянт посилається на те, що суд порушив вимоги закону щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, оскільки: 1) відкинув та не дослідив докази, що його виправдовую, зокрема те, що місце зіткнення транспортних засобів належить до вул. Миколайчука, а не вул. Івасюка, як це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення; 2) не допитав іншого учасника ДТП ОСОБА_4; 3) безпідставно залучив в якості потерпілого у справ водія ОСОБА_4, який не є власником автомобіля марки «Lexus ES 350», якому були заподіяні механічні пошкодження внаслідок скоєння ДТП; 4) не прийняв до уваги твердження представника потерпілого захисника ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_3 не порушував п. 13.3 ПДР України. Вважає, що суд першої інстанції перебрав на себе функцію особи, уповноваженої на складання протоколів про адміністративне правопорушення і фактично, в оскаржуваному рішенні, сам вніс зміни до протоколу, що суперечить практики ЄСПЛ. На думку апелянта, суд першої інстанції спрощено підійшов до судового розгляду. Захисник звертає увагу апеляційного суду на неприпустимість зміни фабули, та на необхідність належного оформлення протоколу. Апелянт також висловив свою незгоду в частині погодження суду з встановленим в протоколі місцем скоєння ДТП з мотивів відсутності зауважень з боку учасників пригоди щодо місця скоєння ДТП під час складання протоколу. Вважає, що будь-які зауваження стосуються виключно суті правопорушення, а не вказівок ймовірного правопорушника уповноваженій особі щодо змісту протоколу, в тому числі його істотних умов, передбачених ст. 256 КУпАП.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого ОСОБА_4 - захисник ОСОБА_5, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки відсутні обставини, які б вказували на неправильне застосування судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права при прийнятті судом рішення. Вважає, що місце вчинення ДТП встановлено суддею належним чином, оскільки зі схеми дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що пригода відбулась навпроти будинку №11, який належить до вул. Івасюка в м. Івано-Франківську, і розташований з непарної сторони дороги, що пролягає по вул. Миколайчука, тому підстав для скасування постанови суду не вбачає.

Постановою судді встановлено, що ОСОБА_3 05.01.2019 року в 14-30 год. по вул. Івасюка, 11 в м. Івано-Франківськ керуючи транспортним засобом Daewoo Nexia, номерний знак НОМЕР_1, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з транспортним засобом Lexus ES 350, н.з. АТ 4441 АР. Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.п. 69-72).

В судове засідання апеляційного суду не зявився ОСОБА_3, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, за присутності його захисника ОСОБА_2 та клопотання про закриття провадження по справі на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Зявились: захисники ОСОБА_2, ОСОБА_5, яким розяснені права, передбачені ст. 271 КУпАП; потерпілий ОСОБА_4, якому розяснені права, передбачені ст. 269 КУпАП.

Заявлено клопотання про долучення витягу з Єдиного держаного реєстру МВС про те, що власником автомобіля марки Lexus ES 350, н.з. АТ 4441 АР є ОСОБА_6, яке задоволено.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просила провадження по справі закрити;

- потерпілий ОСОБА_4 та його представник захисник ОСОБА_5 заперечували з приводу доводів апеляційної скарги, просили постанову судді залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження належить поновити, апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову місцевого суду змінити, з наступних підстав.

З постанови суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, справу було розглянуто за участю його захисника ОСОБА_2

Причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які викладені апелянтом в апеляційній скарзі, зокрема те, що судове рішення не було проголошено в зазначений суддею день, про що свідчить технічна фіксація судового розгляду та журнал судового засідання, копію постанову суду він отримав 29.03.2019 року, про що свідчить підпис на заяві, вважаю поважними, тому строк на апеляційне оскарження належить поновити.

Вважаю, що судом першої інстанції належним чином зясовані обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи, тобто фактичні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

За вимогами ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Вважаю висновок суду першої інстанції таким, що дійсно ґрунтується на змісті досліджуваних матеріалів, та відповідає як схемі ДТП, фотознімкам ДТП, так іншим доказам по справі.

Так, як вбачається з протоколу судового засідання, суддя місцевого суду при розгляді даної справи дослідив пояснення як ОСОБА_3, його захисника ОСОБА_2, так й ОСОБА_4 та його представника захисника ОСОБА_5, проаналізував у постанові докази у справі, і повно та всебічно з'ясувавши обставини, які вказують на порушення правил дорожнього руху саме ОСОБА_3, надав їм об'єктивну оцінку та дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому судове рішення є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.

При цьому, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у порушенні ПДР України, а саме в частині того, що він, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з транспортним засобом Lexus ES 350, н.з. АТ 4441 АР, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами у справі.

Такий висновок ґрунтується на даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №294277 від 05.01.2019 року, складеному з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, у схемі ДТП, долученої до нього, в якій відображені необхідні й достатні відомості як щодо місця зіткнення транспортних засобів вул.Івасюка, 11, так й місця розташування транспортних засобів на цій ділянці дороги після зіткнення, так й щодо характеру і локалізації механічних пошкоджень транспортних засобів, а також відомості щодо учасників дорожньо-транспортної пригоди, з посиланням на порушення водієм ОСОБА_3 п.п. «б» п. 2.3, п. 10.1, п. 13.3 ПДР України (а.п. 2).

Вважаю, що характер і локалізація пошкоджень на автомобілях, зокрема на автомобілі марки Daewoo Nexia, номерний знак НОМЕР_1, у виді: порізу переднього лівого колеса; пошкоджень передньої лівої фари; пошкоджень бамперу та крила з лівої сторони з переду, та на автомобілі марки Lexus ES 350, н.з. АТ 4441 АР, у виді: пошкодження передньої частини автомобіля; правої фари; правого та лівого переднього крила; капоту, - свідчать про те, що лівою передньо-боковою частиною в районі переднього крила автомобіль марки Daewoo Nexia контактував із правою передньо-боковою частиною автомобіля марки Lexus ES 350.

Вказані обставини об'єктивно підтверджуються із наявними в матеріалах справи фотографіями на яких зображено як місце розташування автомобілів після зіткнення, так й механічні пошкодження, що повністю відповідає відтвореним у схемі ДТП відомостям (а.п. 26-27, 47).

Отже, дані схеми дорожньо-транспортної пригоди, зокрема розташування транспортних засобів після зіткнення, вказують на те, що автомобіль марки Daewoo Nexia на момент зіткнення частково виїхав на смугу руху водія автомобіля Lexus ES 350.

Аналізуючи надані докази, вважаю, що суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_3 у ситуації що склалась, повинен був належним чином слідкувати за дорожньою обстановкою та надати дорогу транспортному засобу, який наближався з правого боку по головній дорозі, тобто транспортному засобу марки Lexus ES 350, під керуванням ОСОБА_4

Такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, та відповідає поясненням учасників дорожньо-транспортної пригоди, наданих ними безпосередньо після зіткнення транспортних засобів, з яких вбачається, що водій ОСОБА_3 не заперечує того факту, що він рухався по вул. Івасюка, та здійснюючи поворот ліворуч для подальшого розвороту, пропустив зустрічний автомобіль, який зупинився на дорозі, надаючи йому дорогу, та, розпочинаючи поворот, не побачив зустрічний автомобіль, який їхав по правій полосі, від автомобіля, що зупинився, спричинив зіткнення з зустрічним автомобілем марки Lexus ES 350 (а.п. 3-4).

Вказані пояснення повністю узгоджують з поясненнями іншого водія ОСОБА_4, який керував транспортним засобом марки Lexus ES 350, з яких також вбачається, що він рухався по вул. Івасюка по крайній правій полосі руху, та не впевнившись у безпеці руху, йому на зустріч вискочив автомобіль марки Daewoo Nexia, чим спричинив удар з механічними ушкодженнями його автомобіля (а.п. 4).

Вказані пояснення ОСОБА_4 підтримав й в суді першої інстанції, а в апеляційній інстанції, також в частині руху транспортних засобів по вулиці Миколайчука.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Приписами п.п. «б» п. 2.3 ПДР України передбачено, що водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

В той же час, п. 13.3 ПДР України передбачено, що під час обгону, випередження, об'їзду перешкоди чи зустрічного роз'їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Таким чином вважаю доведеним адміністративне обвинувачення ОСОБА_3 в порушенні п.п. «б» п. 2.3, п. 10.1 ПДР України, зокрема в частині того, що останній, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою, та не надав дорогу транспортному засобу, який рухались по головній дорозі, виїхавши на зустрічну смугу та допустив зіткнення з транспортним засобом Lexus ES 350, н.з. АТ 4441 АР під керуванням ОСОБА_4

Разом з тим вважаю, що обвинувачення ОСОБА_3 у порушені ним п. 13.3 ПДР України не доведено доказами по справі, оскільки ОСОБА_3 не виконував маневр обгону, випередження або об'їзду перешкоди, а також маневр зустрічного роз'їзду в наслідок яких необхідно дотримуватися безпечного інтервалу.

У звязку із вищевикладеним вважаю твердження апелянта про те, що ОСОБА_3 не порушував п. 13.3 ПДР України слушним, у звязку із чим апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а такий висновок суду підлягає виключенню з мотивувальної частини постанови.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про порушення ОСОБА_3 вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто про вчинення останнім правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції перебрав на себе функцію особи, уповноваженої на складання протоколів про адміністративне правопорушення і фактично в оскаржуваному рішенні сам вніс зміни до протоколу, не заслуговують на увагу.

Розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з'ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП.

Щодо доводів апелянта в частині того, що місце зіткнення належить до вул.Миколайчука, а не вул. Івасюка, як це зазначено у протоколі зазначаю наступне.

Дорожня-транспортна пригода, а саме зіткнення автомобілів, відбулась на вїзді до прибудинкової території будинку 11 по вулиці Івасюка з вулицею Миколайчука в м.Івано-Франківськ, що є загальновідомою обставиною, яка не потребує додаткових доказів.

Сторони не заперечують цього факту, та не наводять жодних доказів щодо його спростовання.

Працівниками поліції зазначена саме така адреса як місце ДТП в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки по вул. Миколайчука розташований будинок, який має юридичну адресу Івасюка, 11, у звязку із близьким розташуванням до перехрестя вказаних вулиць.

Такий факт не унеможливлює встановлення місця ДТП, не впливає на можливість розгляду вказаного протоколу, а також не впливає на наявність або відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Також, такий факт не є обставиною яку можна визнати суттєвим порушення вимог ст. 256 КУпАП під час складання протоколу про адміністративне правопорушення з відповідними наслідками.

Крім того, такий факт не унеможливлює розгляд цієї справи за для виконання судом вимог ст. 1 КУпАП, а саме виконання завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема: охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Той факт, що працівник поліції, що був допитаний в суді першої інстанції, повідомив, що патруль поліції виїхав на виклик щодо вчинення ДТП на вул. Миколайчука, сам по собі не є доказом того, що місце зіткнення транспортних засобів не відповідає фактичним обставинним події, та не впливає на правильність висновків суду першої інстанції щодо місця ДТП.

Доводи апелянта щодо неповного зясування обставин події судом першої інстанції, у звязку із тим, що не було допитано іншого учасника ДТП ОСОБА_4, не є слушними, оскільки письмові пояснення останнього, містяться в матеріалах провадження, які той підтримав в суді першої інстанції.

Твердження апелянта про безпідставне залучення ОСОБА_4 до справи в якості потерпілого, який не є власником автомобіля марки «Lexus ES 350», не спростовують відсутність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Крім того, під час апеляційного розгляду встановлено, що власником вказаного автомобіля є батько потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_6 В той час як ОСОБА_4 є законим користувачем автомобіля марки Lexus ES 350 н.з. АТ 4441 АР, та вказаний транспортний засіб, під його керуванням, отримав механічні пошкодження внаслідок ДТП.

Відповідно ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Таким чином доходжу висновку, що суд першої інстанції правильно, у відповідності з вимогами закону визнав ОСОБА_4 потерпілим у справі, оскільки закон не повязує такий процесуальний статус особи виключно з наявністю у нього права власності на автомобіль.

Під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження також доводи апелянта про те, що суд першої інстанції перебрав на себе функцію особи, уповноваженої на складання протоколів про адміністративне правопорушення і фактично, в оскаржуваному рішенні, самостійно вніс зміни до протоколу, що суперечить практики ЄСПЛ. Вказані доводи спростовуються змістом судового рішення, яке прийняте в межах обвинувачення, що міститься в протоколі (а.п. 1).

Незгода апелянта з висновками суду про дотримання працівниками поліції вимог ст. 256 КУпАП під час складання протоколу з мотивацією на відсутні зауважень щодо складання протоколу, не впливають на законність судового рішення. Крім того, під час судового розгляду сторони вільно користувались своїми процесуальними правами.

Таким чином, твердження апелянта про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, вважаю неспроможними.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження матеріалів справи.

Таким чином, перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт порушення ОСОБА_3 п.п. «б» п. 2.3, п. 10.1 ПДР України.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_3В у виді штрафу в розмірі 340 гривень, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, і обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, виходячи з характеру вчиненого правопорушення, особи порушника.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

З урахуванням викладеного, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанову судді належить змінити, виключивши з мотивувальної частини постанови суду висновок про порушення ОСОБА_3 п.13.3 ПДР України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22.03.2019 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22.03.2019 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови суду висновок про порушення ОСОБА_3 п. 13.3 ПДР України.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло