Справа № 361/5439/18 Суддя в І-й інстанції Батюк В.В.
Провадження № 33/824/214/2019 Суддя в 2-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В. з участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника Хуторненка І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року, -

встановив:

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік;

стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за те, що він, 30 липня 2018 року, близько 05 години 45 хвилини, у м. Києві, по проспекту Броварському, керував автомобілем марки «ВАЗ», номерний знак АВ 9587 CM, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Від

проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з'ясовані неповно, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Вважав, що розгляд у суді першої інстанції проведений формально, а зібрані матеріали досліджені із неналежною повнотою. На думку апелянта, поза увагою судді місцевого суду залишилась та обставина, що працівниками поліції при оформленні матеріалів не було належним чином сформульоване порушення правил дорожнього руху, а саме із протоколу про адміністративне правопорушення незрозуміло що ОСОБА_2 поставлено у вину, керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння чи відмову від проходження огляду на такий стан. При цьому, ОСОБА_2 звернув увагу на те, що адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом із ознаками алкогольного сп'яніння не існує. Окрім цього, вважав також і те, що із протоколу про адміністративне правопорушення незрозумілим є те, від якого саме огляду він відмовився, що порушує його право на захист. Щодо самого протоколу про адміністративне правопорушення, апелянт указав на істотні порушення вимог інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції № 1376 від 06.11.2015 допущені поліцейськими під час його складання, зокрема допущені закреслення та виправлення, а також внесення додаткових записів. Окрім цього, апелянт вважав, що поза увагою судді місцевого суду залишилось те, що поліцейськими були грубо порушені вимоги інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак, алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зокрема порушено порядок направлення до медичного закладу для проходження відповідного огляду, оскільки у матеріалах справи направлення до медичного закладу відсутнє. Просив постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв'язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили доводи цієї скарги і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про доведеність відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння стверджуються наступними доказами:

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно до яких ОСОБА_2 у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння;

відеозаписом із нагрудної камери поліцейського на якому зафіксований факт відмови від проходження огляду на стан спяніння та інші обставини виявлення та фіксування адміністративного правопорушення;

іншим доказами.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку, суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність того, що ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, відмовився від проходження огляду на стан такого сп'яніння, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП та на законних підставах наклав на нього стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у виді відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння не ґрунтуються на матеріалах справи.

З об'єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому Інструкція). За змістом цих нормативних документів водій зобов'язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп'яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп'яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейських може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння. Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об'єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Вимоги зазначених вище нормативних документів у ході провадження у цій справі дотримані у повній мірі, зазначені вище обставини доведені у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність того, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом не ґрунтуються на матеріалах справи. Так, до матеріалів справи долучений відеозапис зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського, на якому об'єктивно зафіксований перебіг виявлення та фіксування адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Цей доказ кладеться судом в основу висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Із зазначеного відеозапису безспірно встановлено те, що ОСОБА_2 до виявлення його поліцейськими дійсно керував автомобілем. Так, в момент виявлення ОСОБА_2 поліцейськими він перебував у товаристві із трьома особами, однією із яких була жінка, яка називалась дружиною ОСОБА_2, другим був чоловік, який називався товаришем ОСОБА_6 Зміст розмови яка відбувалася між поліцейськими та цими громадянами, а також цих громадян між собою дає підстави стверджувати, що інших осіб перед виявленням їх поліцейськими та у процесі їх спільного спілкування із ними не було. Жоден із них, в тому числі і ОСОБА_2, протягом тривалого періоду жодним чином не згадували про іншого чоловіка який був серед них, в тому числі і, що він керував транспортним засобом. Як жінка, так і чоловік, які були із ОСОБА_2 заперечували факт керування ними автомобілем, а той факт, що автомобілем керував ОСОБА_2 ним особисто не заперечувався. У момент коли поліцейськими з'ясовувалось питання про наявність у ОСОБА_6 ознак алкогольного сп'яніння, керування у цьому стані автомобілем, необхідність проходження огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2 не висував будь-яких заперечень щодо факту керування ним автомобілем. На пропозицію поліцейських надати документи ОСОБА_2 намагався взяти їх із місця водія. У ході з'ясування обставин вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 неодноразово з'ясовував питання про те у зв'язку із чим його зупинили поліцейські. Сукупність указаних обставин приводять суд до переконання про доведеність факту керування ОСОБА_2 автомобілем.

Сукупність зовнішніх даних ОСОБА_2І, які встановлюються за допомогою відеозапису дають підстави стверджувати те, що у поліцейських могло виникнути припущення про його перебування у стані алкогольного сп'яніння, що викликало у поліцейських необхідність висунення вимоги про проходження огляду на стан сп'яніння.

Із відеозапису також вбачається те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння. Так, вимога поліцейського про необхідність проходження такого огляду була неодноразовою, чіткою і зрозумілою. На цю вимогу ОСОБА_2 відмовився, його відмова також була зрозумілою і однозначною (2-й епізод о 06 год. 10 хв.). Наведене указує на доведеність наявності у діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника на наявність перерви у відеозаписі, зокрема між 2-м та 3-м епізодами запису у період часу між 06 год. 14 хв. та 06 год. 35 хв. не може бути підставою для визнання не законною постанови судді місцевого суду, оскільки на цей час адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2 уже було вчинене і поліцейськими проводилась фіксація цього правопорушення.

Такими, що не ґрунтуються на вимогах закону є доводи захисника в частині відсутності повноважень інспектора УПП в м. Києві здійснювати патрулювання, фіксування та складання протоколів на осіб з приводу подій правопорушень, які мали місце за межами міста Києва. На думку суду, ці доводи не можуть впливати на вирішення питання про законність вимоги поліцейського про необхідність проходження огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння.

Окрім цього, положеннями Інструкції не передбачено права водіїв вибирати медичний заклад у якому буде проходити огляд на стан сп'яніння. У зв'язку із цим є непереконливими доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_2 погоджувався пройти огляд у м. Бровари, а не на вул. Визволителів у м. Києві, де йому пропонували пройти огляд працівники поліції. Окрім того, наданий відеозапис не містить даних про те, що ОСОБА_2 погоджувався пройти огляд на стан сп'яніння у м. Бровари. Суд вважає, що із моменту відмови пройти такий огляд, яка остаточно була вчинена о 06 год. 10 хв., склад адміністративного правопорушення був закінчений і в подальшому відбувався процес фіксації цього правопорушення.

Доводи апеляційної скарги в частині невідповідності складеного протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 вимогам Інструкції, оскільки до останнього вносилися виправлення щодо часу події правопорушення та адрес свідків та як наслідок неможливість його використання у якості доказу, судом не приймаються, оскільки ці виправлення будь-яким чином не стосувалися суті правопорушення або інформації, яка могла вплинути на вирішення питання про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Таких порушень вимог Інструкції, які би давали підстави для визнання протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим та перешкоджали провадженню у справі, апеляційний суд не вбачає.

Суд вважає, що дата, час та місце виявлення правопорушення та його фіксації шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейськими встановлені із належною повнотою, зафіксовані за допомогою відеозапису і є зрозумілими. Наявність зазначених виправлень будь-яким чином не порушує процесуальні права ОСОБА_2, у тому числі і права на захист.

Такими, які не впливають на правильність висновків судді місцевого суду в частині винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення є і доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи направлення ОСОБА_2 на проходження медичного огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я. Апеляційний суд звертає увагу на те, що ці обставини не можуть вказувати на незаконність висновків судді місцевого суду із урахуванням того, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Таких доводів, які би мали своїм наслідком визнання постанови судді місцевого суду від 17.10.2018 року незаконною, ні захисником, ні самим ОСОБА_2 у поданій скарзі не наведено.

Постанова судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_2 - залишити без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ігнатюк