Провадження № 3/638/2921/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Цвірюк Д.В., розглянувши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

04.08.2019 року о 04 годині 45 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Kia Optima номерний знак НОМЕР_1 у м.Харкові по вул. Клочківській, 199 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, виражене тремтіння пальців рук. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора Drager та в закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків.

03.10.2019 року до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , який заперечував проти протоколу, складеного відносно нього з огляду на наступне. Так, ОСОБА_1 зазначає, що фактичною підставою його зупинки працівниками поліції було порушення ним правил дорожнього руху, а саме він не ввімкнув попереджувальний сигнал при здійснені зміни напрямку руху. На місці зупинки, працівники поліції винесли постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП. Для оформлення постанови поліцейські забрали посвідчення водія, після чого почали розпитувати чи не перебуває ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, на що останній повідомив, про те що алкоголь не вживав. Після чого, поліцейські запропонували пройти ОСОБА_1 огляд на газоаналізаторі на місці зупинки. Зазначає, що поліцейські ввели його в оману та не пояснили наслідки відмови від проходження огляду, а лише запевнили, що повернуть йому водійське посвідчення і він поїде далі. Крім того, зазначив, що при складані протоколу йому не було роз`яснено прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, чим грубо порушили вимоги чинного законодавства. ОСОБА_1 також зазначає, що сержант поліції ОСОБА_2 не фіксувала факт його відмови від проходження огляду, однак саме вона підписала протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, наголошує на тому, що після складення відносно нього протоколу, поліцейські не відсторонили його від керування транспортним засобом, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Беручи до уваги вищевикладене, ОСОБА_1 просить суд закрити адміністративну справу відносно нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

29.08.2019 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Жепко Оксани Василівни надійшло письмове клопотання, в якому вона просила надати можливість ознайомитись із матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

02.09.2019 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Жепко О.В. надійшло письмове клопотання про виклик і допит свідків та відкладення розгляду справи.

В судове засідання з`явився захисник Жепко О.В., надала письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою ОСОБА_1 . На підтвердження вказаних обставин також надала копію листка непрацездатності.

Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст.130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, у зв`язку з чим суддя вважає за можливе розглядати справу за такою явкою.

Суддя, розглянувши адміністративний матеріал, дослідивши докази по справі, дійшов наступного.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. п.2.5, Правил дорожнього руху.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року з наступними змінами, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року з наступними змінами, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за текстом - Інструкція).

Відповідно до п.2,3 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За правилами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина знайшла своє підтвердження у досліджених судом доказах, а саме обставини вчинення ним вказаного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №135133 від 04.08.2019 року; даними диска з відеозаписом, оглянутого в судовому засіданні; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Інших належних та достовірних доказів на спростування викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, матеріали справи не містять і ОСОБА_1 та його захисником не надані.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини суд розцінює як намагання ухилитись від адміністративної відповідальності, передбаченої санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, а його твердження про те, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд не приймає до уваги, оскільки вони були спростованні дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином, не зважаючи на невизнання своєї вини правопорушником ОСОБА_1 , в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки об`єктивна сторона інкримінованого правопорушення передбачає настання відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. На оглянутому у судовому засіданні відеозаписі, чітко зафіксовано відмову ОСОБА_1 від такого огляду.

Крім того, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романауска спроти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_5 ОСОБА_6 таким правом скористався, зазначивши у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», що «не згоден», протоколи підписав, копії отримував. Заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних, керування транспортним засобом іншою особою не заявляв.

Наведені мотиви, з яких ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях, наданих суду 03.10.2019 року, заперечує правомірність складення відносно нього протоколу, не свідчать про порушення вимог чинного законодавства працівниками поліції, оскільки процедура, визначена як нормами КУпАП так і Інструкцією була дотримана. Крім того, у зазначених поясненнях, особа, відносно якої складено протокол, підтвердила правомірність зупинки транспортного засобу поліцейськими, надавши копію постанови за порушення ПДР, винесену у дату та час, що збігається із датою та часом складання протоколу серії ОБ №135133. До того ж, ОСОБА_1 фактично визнав факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Мотиви такої відмови, суд не приймає до уваги з огляду на те, що статтею 68 Конституції України чітко передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Тож, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про те, що матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколів про адміністративне правопорушення, поліцейськими дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції.

З матеріалів справи вбачається, що справа про адміністративне правопорушення перебуває в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова з 14 серпня 2019 року. Захисником ОСОБА_7 та ОСОБА_1 двічі подавались клопотання про відкладення розгляду справи з різних підстав.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В ст. 277 КУпАП визначені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.

Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, враховуючи умови та характер вчинених адміністративних правопорушень, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення, в межах санкції вказаної статті.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI з наступними змінами та доповненнями, з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі, встановленому зазначеним Законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 130, 221, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до положень ст.ст.307308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісмдесят чотири) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Суддя: Д.В.Цвірюк