КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1520/2019 Постанова винесена суддею Горбатовською С.А.
Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., за участю прокурора Кіча О.М. та Чепіженка В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Судак АР Крим, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2

на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2019 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2019 року (з урахуванням виправленої описки у даті її постановлення судовим рішенням від 12 лютого 2019 року) провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_2, будучи з 01 листопада 2016 по 13 квітня 2018 року проректором Національного авіаційного університету, що по проспекту Комарова, 1 у м. Києві, являючись суб'єктом дії Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014, під час припинення діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно (15 жовтня 2018 року), без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2019 року скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не надав належної оцінки доказам, які доводять поважність причин неподання ним декларації в момент звільнення. Зокрема, зазначає, що згідно з наказом ректора НАУ ОСОБА_3 № 313/к від 13.04.2018 він був звільнений з посади проректора НАУ з міжнародного співробітництва у зв'язку із закінченням строку трудового договору, а підставою його звільнення став наказ Міністерства освіти і науки України "Про призначення на посаду ректора" від 13.04.2018 № 138-к, наказ з особового складу від 30.06.2017 №732/к. Але наказ № 138-к від 13.04.2018 прийнятий всупереч встановленої ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 11.04.2018 заборони призначати ОСОБА_3 на посаду ректора НАУ і укладати з ним контракт, тому він, не погодившись із звільненням, звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом про скасування наказу ректора НАУ, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Оскільки постановою Київського апеляційного суду від 20.12.2018 його вимоги залишені без задоволення, саме з цього часу слід вважати, що він був звільнений і у нього виник обов'язок подати декларацію. Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що він несвоєчасно без поважних причин подав декларацію, не відповідає фактичним обставинам справи, а тому судове рішення є незаконним.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закону суддя місцевого суду дотримав і його висновки щодо доведеності винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами і є обґрунтованими.

У відповідності до вимог п. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Абзацом 1 частини 2 статті 45 Закону визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини 1 статті 3 Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 12 Закону, Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов'язкові для виконання нормативно-правові акти.

Частиною 5 статті 12 Закону визначено, що нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше для офіційного опублікування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 3, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконання функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення.

Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб'єкт дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб'єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 3 "Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною першою форми визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб'єктом декларування на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб'єкта декларування у системі Реєстру, шляхом заповнення електронної форми.

Відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України.

Разом з тим, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Як убачається із матеріалів справи, пунктом 1.4 Статуту Національного авіаційного університету, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 28.12.2016 № 1657, що відповідає і Статуту Національного авіаційного університету, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08.02.2018 № 116, визначено, що Університет є юридичною особою публічного права, утворений у формі державної установи, фінансується за рахунок коштів державного бюджету і підпорядкований Міністерству освіти та науки України - центральному органу виконавчої влади у сфері освіти і науки України.

Наказом Національного авіаційного університету від 31.10.2016 № 1109/к ОСОБА_2 переведено на посаду проректора з міжнародного співробітництва Національного авіаційного університету з 01.11.2016.

Таким чином, відповідно до підпункту "а" пункту 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про запобігання корупції", ОСОБА_2 є суб'єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Наказом ректора Національного авіаційного університету від 13.04.2018 № 313/к ОСОБА_2 звільнено із займаної посади з 13.04.2018 у зв'язку з закінченням строку трудового договору за п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Отже, ОСОБА_2 зобов'язаний був подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов'язану з виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, не пізніше дня такого припинення. За інформацією уповноважених осіб Національного авіаційного університету, трудову книжку ОСОБА_2 отримав 13.04.2018, а повний розрахунок (виплату всіх належним йому сум) з ним проведено 27.04.2018.

Згідно з відомостями з Реєстру, декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, ОСОБА_2 подав лише після отримання повідомлення Національного агентства від 10.10.2018 № 44/01/46586/18, а саме 15.10.2018 о 12:38 (унікальний ідентифікатор декларації «b0620a0d-4efе-4а7е-а2а5-9е2854аеес97»).

Як у суді першої інстанції, так і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2, заперечуючи свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, зазначив, що не погодившись із звільненням, він звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом про скасування наказу ректора НАУ, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Оскільки постановою Київського апеляційного суду від 20.12.2018 його вимоги залишені без задоволення, саме з цього часу він вважається звільнений і той час, протягом якого тривала процедура оскарження в судовому порядку наказу про звільнення, є поважною причиною неподання декларації особи, яка припиняє діяльність, пов'язану з виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

Однак, наведені ОСОБА_2 обставини не доводять неможливість після припинення ним діяльності, пов'язаної з виконання функцій держави або місцевого самоврядування, вчасно подати відповідну декларації за період не охоплений раніше поданими деклараціями. Водночас сама по собі та обставина, що він не погодився із своїм звільненням, вважав його незаконним та оскаржив в судовому порядку наказ про звільнення не може вважатись поважною причиною несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, оскільки оскарження наказу про звільнення не зупиняє дію такого наказу.

Крім того, слід зазначити, що під поважними причинами розуміють неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, унаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення до декларації, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Проте, поважних причин, які б об'єктивно унеможливлювали подання ОСОБА_2 після припиненням діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, не пізніше 27.04.2018, шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, під час розгляду справи не встановлено, а тому і підстав для закриття провадження у справі за п. 1 ст. 247 КУпАП не вбачається.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею місцевого суду норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а наведені у постанові висновки щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, встановивши, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді пройшли передбачені ст. 38 КУпАП строки накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172 -6 КУпАП, суддя місцевого суду правомірно закрив провадження в справі саме за цією обставиною.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Солом'янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2019 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2019 року (з урахуванням виправленої описки у даті її постановлення судовим рішенням від 12 лютого 2019 року), якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко